Справа № 826/8484/16
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2018-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 квітня 2018 року № 826/8484/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Амельохіна В.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом

Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»

до

Управління соціального захисту населення Бориспільської районної державної адміністрації

про

визнання бездіяльності протиправною та зобов’язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» (далі – ПАТ «Українська залізниця», позивач) з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Бориспільської районної державної адміністрації (далі – відповідач) про:

- визнання протиправною бездіяльності Управління соціального захисту населення Бориспільської районної державної адміністрації в частині невиконання вимог пункту 6 «Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.02 №256, а саме: не реєстрації за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 своїх зобов'язань за фактично надані послуги пільгового проїзду залізницею окремих категорій громадян по ст. Бориспіль, ст. Київ-Московський за вказаний період та не надсилань інформації про свої зобов’язання щомісяця до 18 числа фінансовому органу Бориспільської районної державної адміністрації;

- стягнення з Управління соціального захисту населення Бориспільської районної державної адміністрації на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» витрати на перевезення залізницею пасажирів, які користуються пільгами з оплати проїзду у приміських поїздах, за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 в сумі 30 463 гривень 00 копійок.

Ухвалами Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.06.2016 року суддею Арсірієм Р.О. відкрито провадження в адміністративній справі № 826/8484/16, закінчено підготовче провадження у справі та призначено дану справу до судового розгляду.

03.11.2016 року у судовому засіданні на підставі ч. 4 ст. 122 КАС України ухвалено про продовження розгляду справи у порядку письмового провадження.

Відповідно до Розпорядження Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.10.2017р. №7591 «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ» та згідно з п. 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010р. №30 (у редакції рішення Ради суддів України від 02.04.2015р. №25), адміністративну справу №826/8484/16 повторно розподілено на суддю Амельохіна В.В.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.11.2017 року суддею Амельохіним В.В. справу № 826/8484/16 прийнято до свого провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 позивачем перевезено пасажирів пільгових категорій на суму 134 858, 13 грн., в підтвердження чого позивачем щомісячно протягом року надсилалися на адресу відповідача акти звіряння розрахунків за наданні послуг, на які надаються пільги між ПАТ «Укрзалізниця» Регіональна філія «Південно-Західна залізниця» та головним розпорядником коштів Управлінням соціального захисту населення Бориспільської районної державної адміністрації та розрахунки на відшкодування збитків, пов’язаних за наданням пільг.

Однак, Управлінням не підписані направлені залізницею акти розрахунків і не відшкодовано витрати залізниці.

Також, відповідачем повністю не проводилось відшкодування збитків від здійснення таких перевезень, що в свою чергу призвело до непогашеної суми заборгованості перед ПАТ «Укрзалізниця» за перевезення пільгових категорій громадян, станом на 01.06.2016 року на суму 30 463, 00 грн.

Письмові заперечення обґрунтовано тим, що сума заборгованості перед Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» Регіональної філії «Південно - Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», яка виникла на кінець 2015 року в розмірі 30 463,00 грн. за пільговий проїзд окремих категорій громадян Бориспільського району була зареєстрована в Бориспільському Державному казначействі України 25.12.2015р., також управління неодноразово зверталося до департаменту соціального захисту населення Київської облдержадміністрації посприяти у вирішенні питання щодо погашення заборгованості за 2015 рік Публічному акціонерному товариству «Українська залізниця» Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця».

Відповідачем також закачано, що кредиторська заборгованість позивачу в розмірі 30 463, 00грн. рахується в заборгованості але не перереєстрована в Бориспільському Державному казначействі України в зв’язку з тим, що на 2016 р. в Державному бюджеті кошти по даній субвенції не передбачені, так як, з 1-го січня 2016р. набули чинності зміни до законів, які змінюють правила надання пільг на проїзд у міському та міжміському транспорті. Це стосується Закону України № 3628 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України (щодо стабілізації фінансового стану держави та удосконалення окремих положень соціальної політики)». Згідно з цим законом забезпечення безоплатного проїзду в громадському транспорті для окремих категорій громадян відтепер залежатиме від рішень органів місцевого самоврядування.

На думку відповідача, ним було вжито всі можливі заходи для погашення виниклої заборгованості, а тому підстав для задоволення позову немає.

13.11.2017 року на підставі ч. 4 ст. 122 КАС України ухвалено про продовження розгляду справи у порядку письмового провадження.

Враховуючи те, що 15.12.2017 року набрала чинності нова редакція КАС України, слід зазначити, що відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України (в редакції з 15.12.2017) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Таким чином, справа розглядається з урахуванням положень пункту 10 ч. 1 ст. 4, ч. 5 ст. 250 КАС України.

Розглянувши подані документи та матеріали, враховуючи пояснення представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Матеріалами справи встановлено, що 01.01.2015 року між Управлінням та Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» був укладений договір №5/25 «Про компенсацію за пільговий проїзд окремих категорій громадян залізничним транспортом» від 01.01.2015р. (далі - Договір) про розрахунки за надані послуги по перевезенню пільгових категорій громадян, згідно умов якого регламентовано взаємовідносини сторін щодо відшкодування коштів за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, що мають відповідні пільги згідно з Законом України «Про державний бюджет України на 2015 рік» та пункту 5 ст. 102 Бюджетного кодексу України.

Згідно умов вказаного Договору Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», як перевізник, зобов'язується здійснювати пільгові перевезення передбачених законодавством України категорій громадян (п. 2.1.1), а управління Соціального захисту населення Бориспільської райдержадміністрації, як платник, згідно: з Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» за рахунок субвенції з державного бюджету місцевому бюджету на компенсацію за пільговий проїзд окремих категорій громадян та в межах суми бюджетних асигнувань зобов'язується сплатити перевізнику фактичні збитки до 31 грудня 2015 року за пільговий проїзд окремих категорій; громадян по мірі надходження коштів з Державного бюджету на підставі наданих перевізником документів, передбачених цим договором (п. 2.1.4).

На підтвердження розміру своїх витрат на перевезення пасажирів, що користуються пільгами, позивач надсилав відповідачу акти звіряння розрахунків за наданні послуг, на які надаються пільги між ПАТ «Укрзалізниця» Регіональна філія «Південно-Західна залізниця» та головним розпорядником коштів Управлінням соціального захисту населення Бориспільської районної державної адміністрації за січень-грудень 2015 року та розрахунки на відшкодування збитків, пов’язаних за наданням пільг за січень-грудень 2015 року.

Факт отримання вказаних актів та розрахунків підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Згідно з розрахунком витрат за перевезення пільгових категорій громадян Бориспільського району в період з 01.01.2015 по 31.12.2015 за указаний період перевезено 9 648 пільговиків на суму 134 858, 13 грн. Компенсовано 104 395, 13 грн., заборгованість складає 30 463, 00 грн.

Таким чином, враховуючи наявність заборгованості відповідача у вигляді відшкодування витрат за надані послуги пільгового перевезення громадян Бориспільського району залізничним транспортом за період січень-грудень 2015 року у розмірі 30 463, 00 грн., ПАТ «Укрзалізниця» звернулася до суду з даним позовом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною п’ятою статті 9 Закону України від 04.07.1996 №273/96-ВР "Про залізничний транспорт" (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) для захисту інтересів окремих категорій громадян на пасажирських перевезеннях, у тому числі приміських, можуть передбачатися пільгові тарифи. Збитки залізничного транспорту загального користування від їх використання відшкодовуються залізницям за рахунок державного або місцевих бюджетів залежно від того, яким органом прийнято рішення щодо введення відповідних пільг.

Пільги з безоплатного користування приміським транспортом окремих категорій громадян передбачені законами України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні", постановою Кабінету Міністрів України від 17.05.1993 №354 "Про безплатний проїзд пенсіонерів на транспорті загального користування".

Обов'язок управління соціального захисту населення Бориспільської районної державної адміністрації відшкодувати позивачу витрати на перевезення пільгових категорій громадян, визначений Законом України "Про Державний бюджет України на 2015 рік", Законом України "Про залізничний транспорт", Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256.

Механізм розрахунку обсягів компенсаційних виплат залізницям за пільгові перевезення окремих категорій громадян, яким таке право надано законом, що здійснюються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів, а також субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на зазначені цілі визначає Порядок розрахунку обсягів компенсаційних виплат за пільгові перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2009 №1359 (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, далі - Порядок №1359).

Згідно з Порядком №1359 до пільгових перевезень залізничним транспортом (далі - пільгові перевезення) належать безоплатні перевезення або перевезення окремих категорій громадян із знижкою, встановленою законодавством (пункт 2).

Облік пільгових перевезень та визначення суми недоотриманих коштів від таких перевезень проводиться залізницями на підставі інформації автоматизованої системи керування пасажирськими перевезеннями та реєстраторів розрахункових операцій про оформлені та видані пасажирам безоплатні або пільгові проїзні документи (квитки) (пункт 3).

Сума недоотриманих коштів обчислюється в автоматизованому режимі під час оформлення кожного безоплатного та пільгового проїзного документа (квитка) як різниця між повною вартістю проїзду, встановленою згідно з діючими тарифами для відповідного виду сполучення, маршруту прямування, категорії поїзда та вагона, і вартістю проїзду, що сплачує пасажир відповідно до наданих пільг (пункт 4).

Відповідно до пункту 9 Порядку №1359 на підставі місячної станційної звітності залізниці складають облікову форму про недоотримані кошти за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, витрати на перевезення яких відшкодовуються з державного або місцевих бюджетів, згідно з додатком.

Для компенсації недоотриманих коштів облікова форма складається окремо для органу виконавчої влади, який є головним розпорядником бюджетних коштів, передбачених на цю мету державним бюджетом, та органу виконавчої влади, який є головним розпорядником коштів, виділених місцевим бюджетом.

Згідно з пунктами 10, 11 Порядку №1359 залізниці не пізніше ніж 15 числа місяця наступного звітного періоду подають відповідним головним розпорядникам коштів рахунок на суму, яка підлягає компенсації, та облікові форми.

Головні розпорядники коштів, передбачених на компенсаційні виплати, після надходження їх на власні рахунки у п'ятиденний строк перераховують зазначені кошти відповідній залізниці.

Пунктом 2 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 року №256 (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, далі - Порядок №256), встановлено, що фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення провадиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік, у межах обсягів, затверджених у обласних бюджетах, бюджеті Автономної Республіки Крим, бюджетах міст Києва та Севастополя, міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення та у районних бюджетах на зазначені цілі. Забороняється фінансування місцевих програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Відповідно до пункту 3 Порядку №256, головним розпорядником коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення (далі - головні розпорядники коштів).

Абзацом 4 пункту 5 Порядку №256 встановлено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) до 22 числа місяця, що настає за звітним, - щодо пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот, компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян, пільг з послуг зв'язку, зокрема безпроводового доступу до телекомунікаційної мережі з придбанням відповідних стаціонарних абонентських терміналів, та інших передбачених законодавством пільг (крім пільг на одержання ліків та зубопротезування). Інформація про фактично нараховані за звітний період суми подається як в цілому, так і за розрахунками, не проведеними згідно з Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20.

Відповідно до абзацу 4 пункту 6 Порядку №256 фінансові органи районних держадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) на підставі актів звіряння, зазначених у пункті 5 цього Порядку, щомісяця готують реєстри нарахованих сум та подають їх Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, управлінням Державної казначейської служби в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі до 25 числа місяця, що настає за звітним, - щодо пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот, компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян, пільг з послуг зв'язку, зокрема безпроводового доступу до телекомунікаційної мережі з придбанням відповідних стаціонарних абонентських терміналів, та інших передбачених законодавством пільг (крім пільг на одержання ліків та зубопротезування). Інформація про фактично нараховані за звітний період суми подається як в цілому, так і за розрахунками, не проведеними згідно з Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20.

Згідно з абзацом 8 пункту 6 Порядку №256 у разі виникнення додаткових зобов'язань головні розпорядники коштів місцевих бюджетів надсилають щомісяця до 18 числа фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) уточнену інформацію про фактично нараховані у поточному місяці суми. Зазначені фінансові органи готують уточнені реєстри нарахованих у поточному місяці сум та подають їх до 20 числа Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, управлінням Державної казначейської служби в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі.

Пунктом 7 Порядку №256 встановлено, що Міністерство фінансів Автономної Республіки Крим, фінансові органи обласних держадміністрацій протягом двох операційних днів після отримання коштів субвенцій надають органам Державної казначейської служби платіжні доручення щодо перерахування цих коштів на рахунки районних бюджетів, бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення пропорційно фактичним зобов'язанням з пільг, субсидій, допомоги та компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян відповідних бюджетів на дату проведення платежів з їх оплати. Щомісячні суми субвенцій перераховуються органами Державної казначейської служби на рахунки місцевих бюджетів з урахуванням їх обсягів, передбачених у бюджеті Автономної Республіки Крим, обласних бюджетах для відповідних місцевих бюджетів. Органи Державної казначейської служби протягом операційного дня з часу отримання відповідних платіжних доручень направляють кошти субвенцій на рахунки місцевих бюджетів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби.

Згідно з пунктом 8 Порядку №256 отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби, для здійснення відповідних видатків. Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють у п'ятиденний строк розрахунки з постачальниками відповідних послуг і ведуть облік за видами пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу; допомоги сім'ям з дітьми, малозабезпеченим сім'ям, інвалідам з дитинства, дітям-інвалідам та тимчасової державної допомоги дітям; компенсації особам, які згідно із статтями 43 і 48 Гірничого закону України мають право на безоплатне отримання вугілля на побутові потреби, але проживають у будинках, що мають центральне опалення; компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян; пільг з послуг зв'язку, зокрема безпроводового доступу до телекомунікаційної мережі з придбанням відповідних стаціонарних абонентських терміналів, та інших передбачених законодавством пільг (крім пільг на одержання ліків та зубопротезування).

Частинами першою, третьою та четвертою статті 48 Бюджетного кодексу України встановлено, що розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов'язань минулих років, довгострокових зобов'язань за енергосервісом, узятих на облік органами Казначейства України. Розміщення замовлення, укладення договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій протягом бюджетного періоду, за якими розпорядником бюджетних коштів взято зобов'язання без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), є недійсними. За такими операціями не виникають бюджетні зобов'язання та не утворюється бюджетна заборгованість.

Статтею 102 Бюджетного кодексу України визначено механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

З урахуванням наведеного суд зазначає, що загальний обсяг виплат з місцевих бюджетів на державну програму соціального захисту, яка передбачає компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян, не може перевищувати розміру затверджених субвенцій.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13.09.2016 у справі № 2а-17586/12/2670.

При цьому, суд зазначає, що хоча головні розпорядники коштів при розрахунках компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян обмежені сумами фактичних зобов'язань відповідних бюджетів, але зобов'язані у разі виникнення додаткових зобов'язань надсилати щомісяця до 18 числа фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) уточнену інформацію про фактично нараховані у поточному місяці суми. Таке зобов’язання, зокрема, передбачено в договорі між позивачем та відповідачем тощо.

На підставі отриманої інформації фінансовий орган вирішує питання про фінансування додаткових зобов'язань, зокрема таким чином як: збільшення обсягу субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам; перерозподіл обсягів субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам за рахунок позицій, по яким не відбулось повного чи часткового освоєння коштів; перереєстрація заборгованості за минулий період та включення її в кошторис наступного періоду.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем 12.01.2016 року до Бориспільського управління Державної казначейської служби України Київської області подано Звіт про заборгованість за бюджетними коштами (форма № 7м) на 01.01.2016 року, в якому міститься і наявна заборгованість щодо позивача.

Також, 08.07.2016 року позивачем направлявся Київській обласній державній адміністрації лист (вих. № 5/3029) щодо сприяння у вирішенні питання про погашення заборгованості за 2015 рік за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

При цьому, відповіді Київської обласної державної адміністрації на вказаний лист відповідача, матеріали справи не містять.

Окрім цього, суд звертає увагу, що відповідачем, та не заперечується позивачем, згідно з розрахунком витрат за перевезення пільгових категорій громадян Бориспільського району в період з 01.01.2015 по 31.12.2015 компенсовано позивачу 104 395, 13 грн. з 134 858, 13 грн. вказаних витрат.

З огляду на встановлені у суді обставини та враховуючи вчинення відповідачем дій з метою вирішення питання щодо відшкодування позивачу витрат на перевезення пасажирів, що користуються пільгами, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності Управління соціального захисту населення Бориспільської районної державної адміністрації в частині невиконання вимог пункту 6 «Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.02 №256, а саме: не реєстрації за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 своїх зобов'язань за фактично надані послуги пільгового проїзду залізницею окремих категорій громадян по ст. Бориспіль, ст. Київ-Московський за вказаний період та не надсилань інформації про свої зобов’язання щомісяця до 18 числа фінансовому органу Бориспільської районної державної адміністрації.

Разом з тим, як зазначено в постанові Верховного Суду України від 13.10.2009 у справі №21-348во09 суди, відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення коштів, дійшли помилкового висновку, що відсутність бюджетного асигнування є підставою для звільнення від виконання грошового зобов'язання, взятого на себе державою в особі органу виконавчої влади, в даному випадку в особі відповідача.

При цьому, суд зазначає, що чинним законодавством України не врегульовано порядок проведення погашення заборгованості бюджетних установ у випадках, коли поточні бюджетні асигнування не покривають всі зобов'язання за укладеними договорами. Проте, ненадходження субвенції з державного бюджету не може порушувати право позивача на отримання компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян залізницею в повному розмірі та вказані обставини не можуть бути підставою для звільнення від виконання зобов'язань за укладеним договором.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у справах «Кечко проти України», «Ромашов проти України», «Шевченко проти України» зауважив, що реалізація особою права, яке пов'язане з отриманням бюджетних коштів, що базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов'язань, є безпідставними. Виходячи із наведеного висновку, Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Таким чином, з огляду на встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з Управління соціального захисту населення Бориспільської районної державної адміністрації на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» витрати на перевезення залізницею пасажирів, які користуються пільгами з оплати проїзду у приміських поїздах, за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 в сумі 30 463 гривень 00 копійок.

У відповідності до частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оцінюючи подані сторонами докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням обставин зазначених вище, суд прийшов до переконання про часткове задоволення позовних вимог повністю.

Згідно з частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5) задовольнити частково.

2. Стягнути з Управління соціального захисту населення Бориспільської районної державної адміністрації на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» витрати на перевезення залізницею пасажирів, які користуються пільгами з оплати проїзду у приміських поїздах, за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 в сумі 30 463 гривень 00 копійок.

3. Присудити за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Бориспільської районної державної адміністрації на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 689, 00 грн.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Амельохін