Справа № 809/730/18
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2018-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про відмову у відкритті провадження
"27" квітня 2018 р. справа № 809/730/18
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Чуприна О.В., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до Болехівської міської ради Івано-Франківської області, міського голови м. Болехова Івано-Франківської області про визнання протиправними постановлення рішення міської ради №56-49/15 від 12.08.2015 і затвердження акта від 17.03.2015, а також зобов`язання скасувати дане рішення і акт, -
ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 (надалі по тексту також - позивач, представник позивача, ОСОБА_3 ), 25.04.2018 звернулася в суд з позовною заявою до Болехівської міської ради Івано-Франківської області, міського голови м. Болехова Івано-Франківської області (надалі по тексту також відповідач, міська рада, міський голова) про визнання протиправними постановлення рішення міської ради №56-49/15 від 12.08.2015 і затвердження акта від 17.03.2015, а також зобов`язання скасувати дане рішення і акт.
Позовні вимоги мотивовані тим, що Болехівською міською радою Івано-Франківської області, без жодної згоди позивача, знищена частина саду і присадибної ділянки, що належить їй, як стверджує ОСОБА_3 , на праві приватної власності, сформовано футбольне поле, самовільно встановлено огорожу і в 2014 році методом кадастрової зйомки проведено відведення частини земельної ділянки під футбольне поле. Рішенням Болехівської міської ради Івано-Франківської області №56-49/15 від 12.08.2015 шляхом підроблення документів (на переконання позивача) змінено цільове призначення відведеної земельної ділянки, яка передана на баланс Управління освіти Болехівської міської ради. Вважає акт комісії з питань планування територій, містобудування, архітектури, регулювання земельних відносин міськвиконкому та рішення Болехівської міської ради Івано-Франківської області №56-49/15 від 12.08.2015 такими, що прийняті з порушенням Конституції України та чинного законодавства, а дії міської ради призвели до порушення права позивача на мирне володіння майном (земельна власність). Також позивач в адміністративному позові посилається на первинні документи щодо вирішення спору, якими обґрунтовує своє права володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, долучивши їх до позовної заяви.
Так, згідно договору дарування від 01 березня 1954 року ОСОБА_4 здійснено дарування ОСОБА_5 будинковолодіння по АДРЕСА_1 , яке складалося з одноповерхового будинку, розміром 14х6,5 квадратних метрів, покритий черепицею та оцінений сторонами в сумі 20 000 рублів.
Рішенням Народного суду Болехівського району Станіславської області від лютого 1948 року позов ОСОБА_6 та ОСОБА_7 задоволено, виключено із опису майна 34 предметів в тому числі одну половину будинку.

Згідно рішення Болехівської міської ради народних депутатів першого демократичного скликання дев`ятнадцятої сесії від 22.11.1993 не дозволено ОСОБА_6 жодного будівництва на території стадіону міста та рекомендовано клопотати про повернення земельної ділянки після побудови нового стадіону в м. Болехові.

Рішенням Комісії з питань поновлення прав реабілітованих Івано-Франківської обласної ради народних депутатів №2/2 від 02.06.1994 залишено в силі рішення Долинської районної комісії з питань поновлення прав реабілітованих від 30.11.1993 та зобов`язано Болехівську міську раду народних депутатів (голова ОСОБА_8 ) виконати рішення районної комісії від 30.11.1993.

Листом Санітарно-епідеміологічної станції Долинського району Івано-Франківської області №816 від 26 грудня 1996 року повідомлено голову Болехівської міської ради про винесення постанови №52 від 24.12.1996 про зупинення експлуатації стадіону міста Болехова на постійно з 01.01.1997, оскільки розміщення стадіону не відповідає санітарно-гігієнічним вимогам та перенесення його на вул. Є. Коновальця, що передбачено генеральним планом міста Болехова, розробленого в 1988 році Львівською філією "Дніпроміст".

Згідно виписки з протоколу №1 засідання депутатської комісії від 21 травня 1997 року надано пропозиції голові Болехівської міської ради, зокрема, рекомендувати п. ОСОБА_9 для розв`язання майнових суперечок, зв`язаних з поверненням майна її чоловіка, звернутися з позовом в суд та враховуючи генеральний план розвитку м. Болехова від 1986 року і схему розвитку м. Болехова від 1996 року, земельну ділянку по АДРЕСА_2 , де була розміщена військова частина, зарезервувати під будівництво міського стадіону.

Згідно відозви громадськості м. Болехова до депутатського корпусу Болехівської міської ради народних депутатів від 09.08.1997, виборці міста (442 члена громади) підтримали та підписалися за будівництво стадіону та спортивних споруд по вул. Є. Коновальця, згідно генерального плану.

Рішенням сімнадцятої сесії другого демократичного скликання Болехівської міської ради Івано-Франківської області від 26.11.1997 відмолено гр. ОСОБА_10 в поверненні земельної ділянки, на якій знаходиться міський стадіон до перенесення його в інше місце, згідно чинного законодавства.

Рішенням Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 26.01.1998 скаргу ОСОБА_10 задоволено. Визнано неправомірними дії міського голови м. Болехова Івано-Франківської області ОСОБА_11 та зобов`язано його усунути допущене порушення змінити резолютивну частину рішення сімнадцятої сесії другого демократичного скликання Болехівської міської ради Івано-Франківської області від 26.11.1997, виклавши його в слідуючій редакції: ''Повернути гр. ОСОБА_10 земельну ділянку, на якій знаходиться Болехівський міський стадіон після перенесення останнього в інше місце''.

12 лютого 1998 року Болехівська міська рада Івано-Франківської області на двадцятій сесії другого демократичного скликання прийняла рішення, яким змінила резолютивну частину рішення сімнадцятої сесії другого демократичного скликання Болехівської міської ради Івано-Франківської області від 26.11.1997, виклавши його в слідуючій редакції: ''Повернути гр. ОСОБА_10 земельну ділянку, на якій знаходиться Болехівський міський стадіон після перенесення останнього в інше місце''.

Комісією по встановленню меж міського стадіону в м. Болехові, 17.03.2015, за участю голови постійної депутатської комісії з питань планування, містобудування, архітектури, регулювання земельних відносин міськвиконкому ОСОБА_12 , головних спеціаліста з питань землеустрою відділу з питань торгівлі, побутового обслуговування населення, захисту прав споживачів, сільського господарства та землеустрою ОСОБА_13 , В. Кульпи, головного спеціаліста відділу містобудування та архітектури міськвиконкому М. Якиміва, директора ДЮСШ Н. Латика, депутата міської ради ОСОБА_14 (надалі по тексту також - Комісія), складено акт, згідно якого проведено розгляд клопотання Управління відділу освіти міськвиконкому щодо відмови у погодженні документації меж земельної ділянки по вул. Січових Стрільців для обслуговування міського стадіону громадянами ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , та розгляд звернень гр. ОСОБА_15 , ОСОБА_9 щодо повернення їм даної земельної ділянки.

За результатами розгляду звернень та вивчення документів, що стосуються даного питання Комісією встановлено, що міським відділом освіти розпочато виготовлення документації на земельні ділянки по АДРЕСА_3 для обслуговування міського стадіону площею 1,0520 га та для обслуговування будинку ДЮСШ площею 0,0769 га.

Земельна ділянка огороджена бетонною огорожею. Межі земельних ділянок гр. ОСОБА_17 , ОСОБА_18 не порушені. Гр. ОСОБА_19 заперечила у наданні земельної ділянки під міський стадіон та просила повернути їй цю територію, яка належала до житлового будинку, де проживав її батько, якого було вивезено і засуджено.

З вивчених документів Комісією встановлено, що у відповідності до довідки Болехівського міського архіву від 16.03.2005 за №31/05 дані про наявність земельної ділянки у ОСОБА_20 , який проживав по АДРЕСА_1 відсутні. Внесені дані про наявність земельної ділянки за гр. ОСОБА_4 в розмірі 1,50 га, ОСОБА_10 та ОСОБА_5 в розмірі 1,80 га, які також проживали за даною адресою. Згідно довідки, виданої Службою безпеки України в Івано-Франківській області від 04.11.2004 під час затримання ОСОБА_20 було описане належне йому майно та передане на зберігання гр. ОСОБА_10 , де відсутні дані про земельну ділянку біля будинку та сад. Також в матеріалах кримінальної справи про обвинувачення ОСОБА_20 немає даних про конфіскацію майна.

Рішеннями Долинського районного суду Івано-Франківської області від 14.10.2005 та Апеляційного суду Івано-Франківської області від 27.12.2005 відмовлено у задоволенні позовів гр. ОСОБА_10 про повернення їм земельної ділянки, де на даний час знаходиться міський стадіон.

Крім того в акті зазначено, що Болехівською міською радою Івано-Франківської області також розглядалося питання щодо зміни розташування міського стадіону на вул. Є. Коновальця, де на даний час розташоване ПП "Ретро", однак керівником підприємства дане питання було оскаржене.

А тому, враховуючи вищезазначене та те, що на даній території розташована будівля ДЮСШ, право власності на яку зареєстровано та міський стадіон, який облагороджений, Комісія зазначила про необґрунтованість відмови від підпису гр. ОСОБА_21 та ОСОБА_22 у документації по виготовленню права користування на земельні ділянки щодо погодження меж та рекомендувала винести дане питання на обговорення засідання сесії Болехівської міської ради Івано-Франківської області.

Рішенням Болехівської міської ради Івано-Франківської області XLIX сесії шостого демократичного скликання №56-49/15 від 12.08.2015 затверджено акт комісії від 17.03.2015, оскільки межі земельних ділянок не порушені, при цьому взявши до уваги рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 14.10.2005 та Апеляційного суду Івано-Франківської області від 27.12.2005.

Таким чином, на переконання позивача, внаслідок прийняття оскаржуваного рішення щодо затвердження акту Комісії від 17.03.2015 протиправно встановлено межі земельної ділянки по вул. С. Стрільців для обслуговування міського стадіону, що в свою чергу має безпосереднім наслідком порушення права позивача на володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою.

Позивач, правовідносини, з приводу яких виник спір вважає публічно-правовими та такими, що належать до юрисдикції адміністративного суду, відтак, для захисту своїх прав та інтересів ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , звернулася із позовною заявою в Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Вказану позицію суд вважає помилковою, а даний спір таким, що не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства з огляду на таке.

Відповідно до приписів пункту 4 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту також КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (надалі по тексту також Суд) від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" (заяви №№29458/04, 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики Суду термін "встановленим законом" у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, "що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом" (рішення у справі "Занд проти Австрії", заява №7360/76). У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. <…> фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

У своїх оцінках Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, "встановленим законом", національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Статтею 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із пунктами 1 та 2 статті 4 коментованого Кодексу, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Статтею 19 КАС України визначено перелік справ, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів. Так, згідно із пунктом 1 частини 1 вказаної статті, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" визначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 вказаного Кодексу).

Так, участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак, сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справи адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати у зв`язку з чим виник спір та на захист яких прав особа звернулася до суду.

Наведена правова позиція викладена також у постанові Верховного Суду від 21.03.2018 по справі №809/1946/15.

Правовий статус сільських, селищних, міських рад визначено Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 за №280/97-ВР (надалі по тексту також Закон №316-21/2018).

Зі змісту статті 10 зазначеного Закону слідує, що ради є органами місцевого самоврядування, що представляють інтереси відповідних територіальних громад та здійснюють повноваження, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Представницькі органи місцевого самоврядування, виконавчі органи місцевого самоврядування (виконавчі комітети, відділи, управління, тощо) діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами.

Згідно із частинами 3 та 5 статті 16 Закону №316-21/2018, матеріальною та фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону №280/97-ВР, передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання прийняття рішень щодо вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Повноваження міських рад у галузі земельних правовідносин передбачені частиною 1 статті 12 Земельного кодексу України.

Зі змісту позовної заяви слідує, що предметом спору у даній справі є захист права володіння, користування і розпорядження земельною ділянкою, порушеного відповідачами, а доведення позивачем протиправності дій відповідачів стосовно прийняття оскаржуваного рішення щодо затвердження акту комісії від 17.03.2015 по встановленню меж земельної ділянки по вул. С. Стрільців для обслуговування міського стадіону є спором про доведення права на таку землю. Протиправність рішення Болехівської міської ради Івано-Франківської області XLIX сесії шостого демократичного скликання №56-49/15 від 12.08.2015 та акт комісії від 17.03.2015 по встановленню меж земельної ділянки по вул. С. Стрільців для обслуговування міського стадіону, позивач обґрунтовує саме власним правом на володіння, користування і розпорядження земельною ділянкою. Зважаючи на те, що позивач в своїй позовній заяві заявляє право на земельну ділянку, яке як вважає останній порушено, то фактично існує спір про право цивільне.

У вказаному контексті заявлені позивачем вимоги про визнання протиправними дій відповідачів по постановленню рішення і затвердженню акту за своїм юридичним змістом спрямовані на захист порушеного саме майнового права.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо визнання протиправними та скасування рішення Болехівської міської ради Івано-Франківської області №56-49/15 від 12.08.2015 та акту комісії від 17.03.2015 не є публічно-правовими, оскільки предметом такого спору є захист права володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, тобто, має місце спір приватно правовий, що в свою чергу виключає можливість його розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічний висновок суду підлягає застосуванню і до останніх двох позовних вимог, які є похідними від вищевказаних.

Натомість, відповідно до частини 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту також - ЦПК України), суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

При цьому, поняття "земельні відносини" включає і захист права (власності чи користування) на земельну ділянку.

Відповідно до норм Цивільного кодексу України земля та земельні ділянки є об`єктами цивільних прав, а держава і територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах із метою реалізації цивільних та інших прав у приватноправових відносинах, тобто прав власників земельних ділянок.

Земельні відносини, суб`єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об`єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю. Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями Цивільним кодексом України та Земельним кодексом України, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування.

Держава і територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах із метою реалізації цивільних та інших прав у приватноправових відносинах, тобто прав власників земельних ділянок. У випадках коли існує спір про право володіння, користування чи розпорядження земельною ділянкою, це виключає його розгляд у порядку адміністративного судочинства.

Водночас, суд зазначає, що спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб`єкта владних повноважень, згідно зі статтею 19 ЦПК розглядаються в порядку цивільного судочинства.

Отже, враховуючи те, що ознаки даного приватно-правового спору притаманні цивільним правовідносинам, з урахуванням суб`єктного складу, справа за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 до Болехівської міської ради Івано-Франківської області, міського голови м. Болехова Івано-Франківської області про визнання протиправними постановлення рішення міської ради №56-49/15 від 12.08.2015 і затвердження акта від 17.03.2015, а також зобов`язання скасувати дане рішення і акт, підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі у випадку, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 170, 243, 248, 256, 295, 297, підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 , в інтересах якої діє Форович Михайло Васильович, у відкритті провадження в адміністративній справі №809/730/18 за позовною заявою до Болехівської міської ради Івано-Франківської області, міського голови м. Болехова Івано-Франківської області про визнання протиправними постановлення рішення міської ради №56-49/15 від 12.08.2015 і затвердження акта від 17.03.2015, а також зобов`язання скасувати дане рішення і акт.

ОСОБА_23 , що даний спір відноситься до юрисдикції місцевих загальних судів.

Копію цієї ухвали, разом з позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами, невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя /підпис/ Чуприна О.В.