Справа № 804/967/18
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2018-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 квітня 2018 року Справа № 804/967/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
за участі секретаря судового засіданняОСОБА_2
представника позивача - представника позивача - представника відповідача - ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Комунального підприємства «Кривбасводоканал»до Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДФС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
06 лютого 2018 року Комунальне підприємство «Кривбасводоканал» (далі позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДФС (далі відповідач), в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 31 жовтня 2017 року № НОМЕР_1 на суму 268 437,76 грн.(10%);
В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити у повному обсязі із викладених у ньому підстав.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Перевіркою встановлено порушення п. 57.1 ст. 57 та п. 203.2 ст. 203 Податкового кодексу України, в частині несвоєчасної сплати податку на додану вартість, визначених згідно декларацій з податку на додану вартість за вересень, жовтень 2016 року.
Так, 20.10.2016 року КП «Кривбасводоканал» засобами телекомунікаційного зв'язку подано податкову декларацію з ПДВ за вересень 2016 року, згідно якої податкове зобов'язання за вересень 2016 року складає 3 061 289,00 грн. Граничний строк сплати - 30.10.2016 року. Станом на 30.10.2016 року податкове зобов'язання сплачено не було.
Згідно акту перевірки, сума недоплати була погашена платіжними дорученнями у період з 04.11.2016 року по 23.12.2016 року (з затримкою від 4 до 54 календарних днів).
Також, 18.11.2016 року КП «Кривбасводоканал» засобами телекомунікаційного зв'язку подано податкову декларацію з ПДВ за жовтень 2016 року, згідно якої податкове зобов'язання за жовтень 2016 року складає 4 446 437,00 грн. Граничний строк сплати - 30.11.2016 року. Станом на 30.11.2016 року податкове зобов'язання сплачено не було.
Згідно акту перевірки, сума недоплати була погашена платіжними дорученнями у період з 23.12.2016 року по 27.01.2017 року (з затримкою від 23 до 58 календарних днів).
За результатами перевірки встановлено порушення Комунальним підприємством «Кривбасводоканал» п. 57.1 ст. 57 та п. 203.2 ст. 203 Податкового кодексу України та встановлено несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобов'язань з податку на додану вартість згідно декларацій за вересень та жовтень 2016 року.
На підставі акту перевірки від 02.10.2017 року № 630/28-10-46-15/03341316 Дніпропетровським управлінням Офісу великих платників податків ДФС України винесені податкові повідомлення-рішення від 31.10.2017 року № НОМЕР_1 про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 10% погашеної суми податкового боргу на суму 268 437,76 грн. та № НОМЕР_2 про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 20% погашеної суми податкового боргу на суму 964 669,68 грн.
Не погоджуючись із вказаними податковим повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Вирішуючи правомірність прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, суд виходить з наступного.
Згідно зі ст. 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відповідно до п. 56.11 ст. 56 Податкового кодексу України податкове зобов'язання, яке самостійно визначене платником податків, оскарженню не підлягає.
Відповідно до п.п. 36.1 - 36.3 ст. 36 Податкового кодексу України, податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов'язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.
Згідно з п. 14.1.175 ст.14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до п. 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов'язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.
Митні декларації прирівнюються до податкових декларацій для цілей нарахування та/або сплати податкових зобов'язань.
Додатки до податкової декларації є її невід'ємною частиною.
Згідно з п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.
Відповідно до ст. 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За правилами, визначеними п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу України у разі, коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.
Згідно з п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу органи державної податкової служби зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.
Відповідно до п. 131.2 ст. 131 Податкового кодексу України передбачено, що при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов'язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені.
Якщо платник податків не виконує встановленої цим пунктом черговості платежів або не визначає її у платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), орган державної податкової служби самостійно здійснює такий розподіл такої суми у порядку, визначеному цим пунктом.
Відповідно до п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Під час розгляду справи судом встановлено, що фактичними підставами застосування до позивача штрафних санкцій спірними податковими повідомленнями-рішеннями слугували висновки контролюючого органу про те, що позивачем суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість, визначену в деклараціях з податку на додану вартість за вересень та жовтень 2016 року, сплачено з порушенням граничних строків сплати сум грошового зобов'язання.
При цьому, до такого висновку контролюючий орган прийшов за результатами проведеної камеральної перевірки підприємства щодо своєчасності сплати податкових зобовязань з податку на додану вартість за вересень та жовтень 2016 року.
За приписами пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Підпунктом 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України визначено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.
Відповідно до пункту 76.3 статті 76 Податкового кодексу України камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.
Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.
Судом встановлено, що у даному випадку контролюючим органом не перевірялись податкові декларації та уточнюючі розрахунки, а було проведено камеральну перевірку з питань своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов'язання з ПДВ на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах, тобто фактично контролюючим органом було проведено роботу з інформацією, наявною в інформаційних базах, а не з податковими деклараціями та уточнюючими розрахунками.
В силу вимог пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України, яка регулює строки давності та їх застосування, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
Отже, контролюючі органи мають право проводити камеральні перевірки з питань дотримання строків сплати узгоджених податкових зобов'язань не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом.
Відтак, відповідач на час проведення перевірки та прийняття спірного податкового повідомлення-рішення, мав право притягувати платників податків до відповідальності на підставі статті 126 Податкового кодексу України за порушення строків сплати узгоджених грошових зобов'язань.
Зазначені норми Податкового кодексу України спростовують твердження представника позивача про порушення відповідачем строку проведення камеральної перевірки.
Актом перевірки встановлено факт сплати підприємством сум податкових зобов'язань з затримкою до 30 днів та більше 30 днів. Положеннями п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України передбачено відповідальність платника податків в таких випадках у вигляді штрафу у розмірі 10 та 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
З аналізу наведених норм права слідує, що передбачена п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України штрафна санкція може бути застосована до платника податків лише тоді, коли податкове зобов'язання є узгодженим і таким, що сплачене з затримкою на визначені цією статтею терміни. Вказана норма не містить винятків для застосування штрафу за порушення строків сплати узгодженої суми податкового зобов'язання в залежності від того, як платник податків її сплатив - добровільно чи в порядку п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України.
Податкові зобов'язання позивача з податку на додану вартість є узгодженими, можливість зарахування сум сплаченого платником податку податкового боргу в рахунок заборгованості попередніх періодів незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків, передбачена п. 87.9 ст. 87, п. 131.2 ст. 131 Податкового кодексу України.
Доводи представника позивача стосовно відсутності у податкового органу права здійснювати нарахування штрафних санкцій за умов зарахування коштів в рахунок сплати податкового боргу на підставі п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України не приймаються судом до уваги.
Також, суд не приймає до уваги посилання позивача на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 грудня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2017 року у справі № 826/6206/16, оскільки дані рішення не стосуються податкових зобовязань, що виникли по деклараціям з ПДВ за вересень та жовтень 2016 року. Доказів оскарження заяв щодо надання розстрочки стосовно сплати податкових зобовязань за вересень та жовтень 2016 року позивачем не надано. Крім того, вказаними рішеннями, податковий орган повторно зобовязано розглянути питання щодо надання розстрочки комунальному підприємству, доказів що розстрочка була надана позивач також суду не надав.
Наявність податкового боргу підприємства по деклараціям за вересень та жовтень 2016 року та періоди сплати узгоджених податкових зобов'язань підтверджуються відомостями інтегрованої картки платника податків, залученої до матеріалів справи.
Таким чином, суд приходить до висновку, що при винесенні спірних податкових повідомлень-рішень від 31.10.2017 року № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Комунального підприємства «Кривбасводоканал» є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 242-243, 245-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У задоволенні адміністративного позову Комунального підприємства «Кривбасводоканал» до Дніпропетровського управління Офісу великих платників податку Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 25 квітня 2018 року.

Суддя ОСОБА_1