Справа № 818/59/18
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2018-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Головуючий І інстанції: О.А. Прилипчук
Суддя-доповідач: Бартош Н.С.

25 квітня 2018 р. м. ХарківСправа № 818/59/18

Харківський апеляційний адміністративний суд
колегія суддів у складі:
Головуючого судді Бартош Н.С.,

Суддів: Макаренко Я.М., Донець Л.О.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Міністерства оборони України (Східний територіальний юридичний відділ) та ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду (суддя Прилипчук О.А.) від 14.02.2018 р. (повний текст рішення складений 14.02.2018 р.) по справі № 818/59/18

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства оборони України

третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1

про визнання дій протиправними, скасування пункту протоколу та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просив: визнати протиправними дії відповідача щодо непризначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності 2 групи, внаслідок травми та поранення, отриманих під час виконання обов`язків військової служби; скасувати пункт 32 протоколу № 122 від 24.11.2017 р. засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум; зобов`язати вчинити дії, а саме: призначити та виплатити одноразову грошову допомогу у розмірі 30-місячного грошового забезпечення.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 14.02.2018 р. по справі № 818/59/18 позовні вимоги задоволено частково: визнано протиправними дії Міністерства оборони України щодо непризначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності 2 групи, внаслідок травми та поранення, отриманих під час виконання обов`язків військової служби; скасовано пункт 32 протоколу № 122 від 24.11.2017 р. засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум; зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, у відповідності до ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 р. № 499. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Позивач не погодився з рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 14.02.2018 р. по справі № 818/59/18 та подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання Міністерства оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, у відповідності до ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 р. № 499 та викласти рішення суду в цій частині в наступній редакції: зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, у відповідності до ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 р. № 499. При цьому, позивач послався на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, з підстав викладених в апеляційній скарзі.

Відповідач також не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати в частині задоволення позовних вимог та прийняти в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені в апеляційній скарзі.

Позивач відзив на апеляційну скаргу відповідача не подав.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу позивача не подав.

Колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив строкову військову службу у період з 01.12.1979 р. по 25.12.1981 р. у військових частинах пп НОМЕР_1 , пп НОМЕР_2 , що підтверджується військовим квитком ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 .

Відповідно до Архівної довідки Військово-медичного музею Міністерства оборони Російської Федерації від 18.04.2007 р. №6/310-133, рядовий військової частини пп 44585 Гардез ДРА, ОСОБА_1 , 1961 р.н. отримав закриту черепно-мозкову травму: струс головного мозку середнього ступеню тяжкості, осколкові поранення м`яких тканин шеї та лобу.

Відповідно до Довідки до акта огляду МСЕК серії 10 ААБ № 215066 від 17.07.2012 р., ОСОБА_1 встановлено II групу інвалідності - травма та поранення, отримані при виконанні обов`язків військової служби.

Судом першої інстанції також встановлено, що 17.07.2012 р. позивачу безстроково встановлено II групу інвалідності у зв`язку з травмою та пораненням, отриманими під час виконання обов`язків військової служби, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії 10 ААБ № 215066 від 17.07.2012 р. Як зазначено у архівній довідці № 6/310-133 від 18.04.2007 р. травму і поранення позивач отримав 10.08.1981 р. під час мінометного обстрілу колони, виконуючи обов`язки військової служби.

У січні 2016 р. позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 з заявою про направлення особистих документів до Міністерства оборони України для прийняття рішення щодо виплати одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

У лютому 2016 р. позивач отримав лист-відповідь Департаменту фінансів Міністерства оборони України № 248/3/6/625 від 16.02.2016 р., у якому зазначено, що інвалідність ОСОБА_1 встановлено у 2007 році, тобто до набуття чинності нової реакції ст. 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відповідно до якої прийнято постанову Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 р. № 975. Також, у вищевказаному листі-відповіді зазначається, що згідно пп. 4 п.2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 р. № 499 (далі по тексту - Порядок №499), одноразова грошова допомога призначається особам, звільненим із строкової військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження.

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернувся за захистом порушеного права до суду і постановою Зарічного районного суду м. Суми від 04.07.2017 р., залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду 12.10.2017 р., зобов`язано Міністерство оборони України розглянути документи позивача щодо призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням інвалідності II групи, внаслідок травми та поранення, отриманих під час виконання обов`язків військової служби, згідно з вимогами чинного законодавства України, відповідно до Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та у Порядку № 499.

На виконання вищевказаного рішення суду комісія Міністерства оборони України прийняла рішення про відмову в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги, оскільки згідно пп. 4 п. 2 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 р. № 499, одноразова грошова допомога призначається особам, звільненим із строкової військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження.

Не погодившись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині визнання протиправними дії Міністерства оборони України щодо непризначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності 2 групи, внаслідок травми та поранення, отриманих під час виконання обов`язків військової служби та скасування п. 32 протоколу № 122 від 24.11.2017 р. засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум є обґрунтованими.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в іншій частині, суд першої інстанції дійшов до висновку, що вимога позивача про зобов`язання відповідача призначити та виплатити одноразову грошову допомогу є формою втручання в дискреційні повноваження Міноборони та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», відповідно до якого, виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (стаття 41).

Відповідно до ст. 1 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011-ХІІ), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону № 2011-ХІІ, дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Згідно зі ст. 12 Закону № 2011-ХІІ, військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону № 2011-ХІІ, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Положеннями ч. 9 ст. 16-3 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова КМ України № 975 від 25.12.2013 р. «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», прийнята на реалізацію положень Закону № 2011-ХІІ (в редакції Закону № 5040-VI) містить положення (абзац третій пункту 2 Постанови № 975), за якими одноразова допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, яке діяло на день виникнення права на отримання допомоги.

Згідно з п. 2 Постанови № 975, особам, які до набрання чинності Порядку № 975, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

На момент встановлення позивачу первинно ІІ групи інвалідності діяв Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 р. № 499 (далі - Порядок № 499).

Судовим розглядом встановлено, що інвалідність ОСОБА_1 є наслідком захворювань і поранення, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби під час проходження ним строкової служби у Збройних Силах СРСР.

Згідно абз. 1 пп. 4 п. 2 Порядку № 499, одноразова грошова допомога виплачується військовослужбовцям строкової служби у разі поранення (контузії, травми або каліцтва) без встановлення групи інвалідності, заподіяного їм під час проходження військової служби, чи в разі настання інвалідності під час проходження військової служби та особам, звільненим із строкової військової служби, у разі настання інвалідності не пізніш ніж через три місяці після звільнення з такої служби внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, залежно від ступеня втрати працездатності - у розмірі, що визначається у відсотках до десятирічного грошового забезпечення.

В той же час, колегія суддів зазначає, що право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі, коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом України в постанові від 18.11.2014 р. по справі № 21-446а14.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги положення діючого законодавства та правові висновки Верховного Суду України, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про відсутність у позивача підстав для отримання одноразової грошової допомоги через те, що інвалідність настала понад 3-місячний термін після звільнення зі строкової військової служби.

Враховуючи, що позивачу інвалідність встановлено внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, колегія суддів дійшла висновку, що він має право на виплату одноразової грошової допомоги котра повинна обчислюватися з розміру грошового забезпечення відповідної категорії військовослужбовців на момент встановлення йому групи інвалідності, як це зазначено у вищевказаному Порядку № 499.

Доводи апеляційної скарги відповідача висновків суду першої інстанції в цій частині не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 14.02.2018 р. по справі № 818/59/18 в цій частині прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не виявила підстав для її скасування.

Що стосується рішення суду першої інстанції в іншій частині, колегія суддів зазначає наступне.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в іншій частині, суд першої інстанції дійшов до висновку, що вимога позивача про зобов`язання відповідача призначити та виплатити одноразову грошову допомогу є формою втручання в дискреційні повноваження Міноборони та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Колегія суддів зазначає, що твердження суду першої інстанції про те, що зобов`язання Міністерства оборони України прийняти рішення про призначення позивачу одноразової грошової допомоги є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача, в цьому є безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 р., кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 р. у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Отже, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005 р. (заява № 38722/02)).

Отже, «ефективний засіб правого захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Судовим розглядом встановлено, що постановою Зарічного районного суду м. Суми від 04.07.2017 р., залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду 12.10.2017 р., зобов`язано Міністерство оборони України розглянути документи позивача щодо призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням інвалідності II групи, внаслідок травми та поранення, отриманих під час виконання обов`язків військової служби, згідно з вимогами чинного законодавства України, відповідно до Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та у Порядку № 499.

В той же час, на виконання вищевказаного рішення суду комісія Міністерства оборони України прийняла рішення про відмову в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги, оскільки згідно пп. 4 п. 2 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 р. № 499, одноразова грошова допомога призначається особам, звільненим із строкової військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження.

Тобто відповідачем повторно відмовлено позивачу у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги з посиланням на обставину, яка вже в судовому порядку фактично визнавалася безпідставною, а тому колегія суддів дійшла до висновку, що зобов`язання відповідача призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу не буде втручанням у дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень.

Колегія суддів зазначає, що у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Судом першої інстанції не було враховано вищенаведених обставин, що призвело до неправильного вирішення справи в цій частині, а тому рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України (Східний територіальний юридичний відділ) на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 14.02.2018 р. по справі № 818/59/18 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 14.02.2018 р. по справі № 818/59/18 задовольнити частково.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 14.02.2018 р. по справі № 818/59/18 скасувати в частині зобов`язання Міністерства оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, у відповідності до ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 р. № 499 та прийняти в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, у відповідності до ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 р. № 499.

В іншій частині рішення Сумського окружного адміністративного суду від 14.02.2018 р. по справі № 818/59/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку і строки, визначені ст. ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) Я.М. Макаренко Л.О. Донець
Повний текст постанови виготовлений та підписаний 27.04.2018 року.