Справа № 815/5396/17
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2018-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2018 р. м. ОдесаСправа № 815/5396/17

Категорія: 6.2.1 Головуючий в 1 інстанції: Танцюра К.О.

Судова колегія ОСОБА_1 апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Яковлєва О.В.,

суддів - Танасогло Т.М., Запорожана Д.В.,

при секретарі - Андроновій Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 31 січня 2018 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 управління Держгеокадастру в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною, зобовязання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги ОСОБА_3 управлінню Держгеокадастру в Одеській області, а саме: визнання протиправною бездіяльності з надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку на території м. Одеси; зобовязання розглянути заяву, згідно вимог ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності»; стягнення моральної шкоди, у розмірі 250 000,00грн.

Рішенням ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 31 січня 2018 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням позивачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що судом першої інстанції зроблено помилковий висновок про відмову у задоволенні позовних вимог, так як відповідачем не виконано вимог ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» та ЗУ «Про звернення громадян».

Крім того, апелянтом зазначено, що приймаючи оскаржуване рішення судом першої інстанції не повідомлено позивача про час та місце розгляду його справи.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволенню, а судове рішення - без змін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач звернувся до голови ОСОБА_1 ОДА із заявою від 17 липня 2017 року про надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, орієнтованою площею 0,10 га., у межах м. Одеси (а.с.5).

ОСОБА_1 обласної державної адміністрації від 24 липня 2017 року № З-3633-09 перенаправлено заяву ОСОБА_2 до ГУ Держгеокадастру в Одеській області, згідно ч. 3 ст. 7 ЗУ «Про звернення громадян» (а.с.5).

ОСОБА_3 управління Держгеокадастру в Одеській області від 10 серпня 2017 року № З-15890/0-7646/6-17 «Про розгляд звернення» відмовлено ОСОБА_2 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку у межах міста Одеси, так як повноваження щодо розпорядження такими землями належать ОСОБА_1 міській раді (а.с.6).

Не погоджуючись з отриманою відмовою позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції, з яким погоджується судова колегія, зроблено висновок про відмову у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Так, згідно ст. 40 ЗК України, громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно ч. 6 ст. 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_4 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_4 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною 7 вказаної статті встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно п. 34 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», питання регулювання земельних відносин вирішується виключно на пленарних засіданнях ради.

Відповідно до ч. 5 ст. 24 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», уповноважені органи з питань містобудування та архітектури і центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, забезпечують відкритість, доступність та повноту інформації про наявність на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці земель державної та комунальної власності, не наданих у користування, що можуть бути використані під забудову, про наявність обмежень і обтяжень земельних ділянок, містобудівні умови та обмеження в містобудівному і державному земельному кадастрах.

До моменту внесення відповідної інформації до містобудівного та державного земельного кадастрів виконавчий орган сільської, селищної, міської ради, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації або відповідний місцевий орган виконавчої влади зобовязані надавати за запитами фізичних та юридичних осіб письмову інформацію про наявність земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову.

Колегією суддів встановлено, що позивачем оскаржено бездіяльність ОСОБА_3 управління Держгеокадастру в Одеській області з надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку на території м. Одеси.

В даному випадку, вищезазначеними нормами земельного законодавства визначено порядок надання дозволів на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність.

Між тим, надання громадянину дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є одним з етапів розгляду заяви громадянина про одержання безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності.

При цьому, за рішенням органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва.

Тому, враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що Головне управління Держгеокадастру в Одеській області, як орган виконавчої влади, не наділений повноваженнями з розпорядження землями комунальної власності на території м. Одеси.

В свою чергу, колегія суддів зазначає, що відповідно до положень ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Тому, враховуючи викладене, відсутні підстави для визнання протиправною бездіяльність ОСОБА_3 управління Держгеокадастру в Одеській області з надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки.

При цьому, є помилковими посилання позивача на положення ч. 5 ст. 24 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», які на його думку надають ОСОБА_3 управлінню Держгеокадастру в Одеській області право розпоряджатись землями комунальної власності, так як положення вказаної статті стосується володіння органами Держгеокадастру інформацією про наявність на території певної адміністративно-територіальної одиниці земель державної та комунальної власності, не наданих у користування, а не надають прав розпорядження нею.

Крім того, не підлягає задоволенню вимога позивача розглянути подану ним заяву згідно вимог ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», так як порушене у ній питання щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою підлягає розгляду у порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Між тим, відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

В даному випадку, у звязку з неявкою належним чином сповіщених учасників справи у судове засідання, призначене на 18 січня 2018 року, судом першої інстанції прийнято рішення продовжити розгляд даної справи у порядку письмового провадження, тобто без повідомлення та (або) виклику учасників справи.

Внаслідок чого, є помилковими посилання позивача на те, що його протиправно не сповіщено судом першої інстанції про час та місце розгляду його справи.

В свою чергу, колегія суддів вважає, що позивачем жодним чином не доведено факту завдання йому моральних страждань, а тому позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скаргах доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 31 січня 2018 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів після складання повного судового рішення, відповідно до вимог ст. 243 КАС України.

Повний текст судового рішення складено 23 квітня 2018 року.

Головуючий: О.В. Яковлєв

Судді: Т.М. Танасогло

ОСОБА_5