Справа № 537/5348/17
Суддя: Лях О.П.
Дата ухвалення: 2018-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2018 р. м. ХарківСправа № 537/5348/17

Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Лях О.П.

суддів: Старосуда М.І. , Яковенка М.М.

при секретарі судового засідання Жданюк А.О.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Кременчуцького обєднаного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 05.02.2018 року (м.Кременчук Полтавської області, головуючий суддя І інстанції Зоріна Д.О., повний текст складено 05.02.2018 року) по справі № 537/5348/17 за позовом ОСОБА_1 до Кременчуцького обєднаного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій (бездіяльності) протиправними, зобов`язання відповідача вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з адміністративним позовом до Кременчуцького обєднаного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якому просив суд ухвалити рішення, яким визнати протиправною відмову Кременчуцького обєднаного управління Пенсійного Фонду України Полтавської області в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на підставі довідки ТУ ДСА України в Полтавській області від 07 листопада 2017 року № 02/5028/2017 з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі 14 500 грн.; рішення Кременчуцького обєднаного управління Пенсійного Фонду України Полтавської області від 24 листопада 2017 року №369 щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці скасувати; зобовязати Кременчуцьке обєднане управління Пенсійного Фонду України Полтавської області провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% загальної суми заробітної плати судді, зазначеної у довідці ТУ ДСА України в Полтавській області від 03 жовтня 2016 року №02-21/2035, що складається з окладу 14 500 грн., доплати за вислугу років 8 700 грн., доплати за перебування на адміністративній посаді 1 450 грн. та з урахуванням допомоги на оздоровлення 14 500 грн., та становить 25 858 грн. (24 650 + 1 208 (1/12 від 14 500 грн.) без обчислення граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, та виплатити різницю між виплаченим та перерахованим розміром щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 04 жовтня 2016 року; провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% загальної суми заробітної плати судді зазначеної у довідках ТУ ДСА України в Полтавській області від 15 грудня 2016 року № 536 і 07 листопада 2017 року №02/5028/2017, що складається з окладу 16 000 грн., доплати за вислугу років 9 600 грн., доплати за перебування на адміністративній посаді 1 600 грн., та з урахуванням допомоги на оздоровлення 1 208 грн. та становить 28 408 грн. (27 200 +1 208 (1/12 від 14 500 грн.) без обчислення граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, та виплатити різницю між виплаченим та перерахованим розміром щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 04 жовтня 2016 року; стягнути з відповідача, Кременчуцького обєднаного управління Пенсійного Фонду України Полтавської області, на його користь судові витрати , понесені на оплату судового збору при подачі позову до суду у розмірі 640 грн. 20 коп., за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень; розглянути позов в порядку скороченого провадження; встановити строк для подання суб'єктом владних повноважень - відповідачем - Кременчуцьким об'єднаним Управлінням Пенсійного Фонду України Полтавської області до суду звіту про виконання постанови, яка вимагає вчинення певних дій.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 05.02.2018 року по справі № 537/5348/17 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні. .

Позивач проти доводів апеляційної скарги заперечував та просив залишити її без задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом апеляційної інстанції, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши і обговоривши доводи апеляційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з огляду на наступне.

Відповідно до ст.308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 працював на посаді судді Автозаводського районного суду Полтавської області з 21 січня 1993 року по 03 жовтня 2017 року.

Згідно Постанови Верховної ради України №1600-VІІІ від 22 вересня 2016 року та пункту 1 статті 120 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції Закону №192-VІІІ від 12 лютого 2015 року), ОСОБА_1 відрахований зі штату Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області 03 жовтня 2016 року у звязку з виходом у відставку.

Позивач звернувся до Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Полтавської області із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді, до якої додав довідку № 02-21/2035 від 03 жовтня 2016 року (а.с.12), видану ТУ ДСА в Полтавській області про розмір суддівської винагороди, виходячи із розміру заробітної плати 24 650 грн., та яка не містить відомостей про суму допомоги на оздоровлення.

Позивачу було призначено пенсію з 04 жовтня 2016 року та нараховано щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 90 % від розміру грошового судді на відповідній посаді, виходячи із довідки № 02-21/2035 від 03 жовтня 2016 року.

В подальшому, позивачу довічне грошове утримання судді було перераховано на підставі довідки ТУ ДСА України в Полтавській області №536 від 15 грудня 2016 року (а.с.13), виходячи із заробітної плати 27 200 грн. у розмірі 90% від розміру грошового утримання судді на відповідній посаді.

Згідно змісту вказаної довідки, вона не містить відомостей про суму допомоги на оздоровлення.

07 листопада 2017 року позивач звернувся до Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Полтавської області із заявою про здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з врахуванням сум виплаченої йому допомоги на оздоровлення на підставі довідки ТУ ДСА України в Полтавській області №02/5028/2017 від 07 листопада 2017 року (а.с.14).

Так, із довідки ТУ ДСА України в Полтавській області №02/5028/2017 від 17 листопада 2017 року про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданої ОСОБА_1, вбачається, що у липні 2016 року йому була виплачена допомога на оздоровлення в розмірі 14 500 грн. (1/12), на яку було нараховано ЄСВ.

Рішенням Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Полтавської області №369 від 24 листопада 2017 року ОСОБА_1 відмовлено у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідки ТУ ДСА України в Полтавській області №02/5028/2017 від 17 листопада 2017 року, оскільки не передбачено для обчислення щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці включення матеріальної допомоги на оздоровлення згідно статті 136 Закону України «Про судоустрій та статус суддів». (а.с.15)

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки матеріальна допомога на оздоровлення має систематичний характер, і її виплата передбачена спеціальним Законом, яким регулюється забезпечення суддів, вона виплачується всім суддям, які використовують право на відпустку, тобто, матеріальна допомога на оздоровлення належить до інших заохочувальних і компенсаційних виплат та відповідно, входить до структури заробітної плати, а за нормами частини третьої статті 141 Закону України від 07 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (за нормами якого позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання судді) з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року № 4-рп/2016 у відсотковому відношенні саме до заробітної плати, а не тільки до суддівської винагороди, передбачено визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст.142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII, який набрав чинності 30 вересня 2016 року (далі - Закон № 1402), суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно із ч.1 ст.137 Закону № 1402 до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Положеннями п.25 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402 передбачено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого оцінювання або конкурсу. В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.135 Закону № 1402 суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Аналогічні правові норми закріплені у Законі України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI (далі Закон №2453).

При цьому, пунктом 11 розділу XIII Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI (далі Закон №2453) передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги відповідача про те, що спеціальним законом, який регулює питання призначення щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, чітко визначено склад суддівської винагороди, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, до якого не входить матеріальна допомога на оздоровлення.

Таким спеціальним законом є Закон України «Про судоустрій і статус суддів».

Посилання на статтю 2 Закону України «Про оплату праці», пункт 2.3.3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 року № 5, згідно яких матеріальна допомога на оздоровлення повинна включатися до складу суддівської винагороди є безпідставним, оскільки спеціальним законом, яким в даному випадку є Закону України «Про судоустрій і статус суддів», визначено, що суддівська винагорода не може визначатися іншими нормативно-правовими актами, ніж цей Закон.

Також є безпідставним посилання суду першої інстанції на положення статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та статті 41 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», згідно яких отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких фактично були нараховані та сплачені страхові внески або збір на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, враховується у заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати є безпідставним, оскільки застосування цих норм можливе у разі призначення пенсії, а не щомісячного довічного грошового утримання, яке визначено спеціальним законом Законом України «Про судоустрій та статус суддів».

Таким чином, матеріальна допомога на оздоровлення не входить до складу суддівської винагороди, з якої обчислюється щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, що вказує на правомірність дій відповідача та необґрунтованості позовних вимог про зобовязання відповідача здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 27 лютого в справі № 738/1343/17, від 20 березня 2018 року в справі № 749/951/17, від 20 березня 2018 року в справі № 736/964/17, від 17 квітня 2018 року в справі №352/1918/17.

Згідно із ч.ч.1-4 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального права наявні підстави для його скасуванням з прийняттям постанови про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Враховуючи вищевказане та керуючись ст.ст.2, 241, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 327-329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Кременчуцького обєднаного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області задовольнити.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 05.02.2018 року (по справі № 537/5348/17 за позовом ОСОБА_1 до Кременчуцького обєднаного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій (бездіяльності) протиправними, зобов`язання відповідача вчинити певні дії скасувати.

Прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Кременчуцького обєднаного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій (бездіяльності) протиправними, зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 27 квітня 2018 року.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_3
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_4 ОСОБА_5