Справа № 810/1169/18
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2018-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2018 року № 810/1169/18

Київський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лисенко В.І.,

за участі секретаря судового засідання Приходько Н.І.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ірпінського міського відділу управління Державної міграційної служби України у Київській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Ірпінського міського відділу управління Державної міграційної служби України у Київській області, в якому просить визнати протиправною відмову відповідача у прийнятті від позивача заяви про заміну паспорта у зв'язку з непридатністю, зобов'язати відповідача прийняти від позивача заяву, зробити фото на новий паспорт в хіджабі, на основі поданих раніше квитанцій та документів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 звернулась до відповідача для отримання нового внутрішнього біометричного паспорту у зв`язку із тим, що її попередній паспорт був зіпсований (порізаний), однак їй неправомірно було відмолено у прийнятті документів.

ОСОБА_1 зауважила, що під час здійснення фотографування для фотокартки на внутрішній паспорт їй було запропоновано зняти хіджаб (хустину), з чим вона не погодилась, мотивуючи це тим, що віросповідає ОСОБА_3, а згідно законів цієї релігії хіджаб - це не головний убір, а частина одягу, в якому мусульманка з`являється поміж сторонніми особами та з релігійних переконань не може її зняти.

Позивач переконана, що дії відповідача суперечать нормам та стандартам, розробленим Міжнародною організацією цивільної авіації ІСАО, членом якої є Україна, а його посилання на ДСТУ 1303-94 "Фотовідбитки чорно-білі та кольорові. Загальні технічні умови" є безпідставним, оскільки міжнародні норми та стандарти мають вищу юридичну силу.

Відповідач проти позову заперечував, подав до суду письмовий відзив, в якому зазначив, що відповідно до стандарту, розробленого Міжнародною організацією цивільної авіації, головні убори не допускаються, за винятком випадків, які спеціально затверджує (або допускає) держава, відтак на державному рівні вимоги щодо фотографування без головного убору закріплені в національному стандарті ДСТУ 1303-94 "Фотовідбитки чорно-білі та кольорові. Загальні технічні умови".

Також, відповідач стверджував, що процедура формування заяви-анкети не була завершена саме з вини позивача, оскільки ОСОБА_1 відмовилась фотографуватись без головного убору, що не передбачено Порядком оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, тому на підставі пункту 24 вказаного Порядку її було проінформовано про право повторного звернення у разі зміни або усунення обставин, у зв`язку з якими їй було відмовлено у прийнятті документів.

Ухвалою суду від 19.03.2018 було відкрито спрощене позовне провадження в даній адміністративній справі.

У судове засідання, призначене на 17.04.2018 з`явились позивач і його представник та представник відповідача. Позивач та його представник адміністративний позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити, представник відповідача з позовними вимогами не погодився та у задоволені позову просив відмовити.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши учасників справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

ОСОБА_1 є громадянином України, про що свідчить наявна у матеріалах справи копія паспорта серії КВ 388222, виданого Стрийським МВ УМВС України у Львівській області 30.03.2000 (а.с. 8).

Як убачається з матеріалів справи, а саме - Свідоцтва про прийняття ОСОБА_3, виданого Духовним управліннями мусульман України "Умма" 05.10.2012, ОСОБА_1 є мусульманкою з 13.12.1999 (а.с. 10).

Позивач, 01.03.2018 звернувся до Ірпінського міського відділу управління Державної міграційної служби України у Київській області для отримання внутрішнього паспорту у вигляді картки.

ОСОБА_1 було подано всі необхідні документи, сплачений адміністративний збір та державне мито, після чого її анкету та скановані копії документів було внесено до відповідного реєстру. Так, на етапі отримання біометричних даних, а саме - відцифрованого образу обличчя їй було запропоновано зняти хіджаб (хустину), оскільки фотографування для внутрішнього паспорту у головному уборі заборонено. Оскільки позивач відмовився вчиняти такі дії, посилаючись на релігійні переконання, йому було відмовлено у прийнятті документів для видачі внутрішнього паспорту.

У з`язку із цим, ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою від 02.02.2018, у якій просила дозволити їй сфотографуватися на ID-картку у хустині, з тих причин, що вона сповідує ОСОБА_3, а тому не може фотографуватися простоволосою (а.с. 9).

За результатами розгляду вказаного звернення, міграційний орган оформив відповідь від 07.03.2018, якою відмовив у такому проханні та зазначив, що чинним законодавством не передбачено випадків, за наявності яких для оформлення документів, що підтверджують громадянство України, допускається фотографування у головному уборі.

Позивач, вважаючи дії відповідача протиправними та такими, що порушують його права, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, які склалися між сторонами спору, суд зазначає наступне.

Постановою Верховної ради України "Про затвердження положень про паспорт громадянина України та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон" закріплено, що паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. Паспорт є дійсним для укладання цивільно-правових угод, здійснення банківських операцій, оформлення доручень іншим особам для представництва перед третьою особою лише на території України,

якщо інше не передбачено міжнародними договорами України.

Процедура, порядок та підстави щодо вчинення дій, пов`язаних з паспортом громадянина України, регулюється Порядком оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 №302 (далі- Порядок).

Відповідно до пункту 10 цього Порядку, оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта здійснюється територіальними органами/територіальними підрозділами ДМС через Головний обчислювальний центр Єдиного державного демографічного реєстру (далі - Головний обчислювальний центр Реєстру) у взаємодії з Державним центром персоналізації документів державного підприємства Поліграфічний комбінат Україна по виготовленню цінних паперів (далі - Центр).

Внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру (далі - Реєстр) здійснюється з використанням відомчої інформаційної системи ДМС. Для внесення інформації до Реєстру формується заява-анкета, зразок якої затверджується МВС (пункти 12,13 Порядку).

Згідно із пунктом 14 Порядку, до заяви-анкети вноситься така інформація про особу, на імя якої оформляється паспорт: 1) імя особи (прізвище, власне імя та по батькові особи, яка є громадянином України, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить); 2) дата народження; 3) місце народження (держава, область, район/місто, селище/село); 4) стать; 5) дата та підстави набуття громадянства; 6) унікальний номер запису в Реєстрі (у разі наявності); 7) відцифрований образ обличчя особи;

8) відцифрований підпис особи (крім осіб, які в установленому законом порядку визнані недієздатними); 9) відомості про внесення до безконтактного електронного носія, що міститься у паспорті, засобів електронного цифрового підпису; 10) відомості про згоду на внесення до безконтактного електронного носія, що міститься у паспорті, відцифрованих відбитків пальців рук; 11) місце проживання із зазначенням адреси (держава, область, район/місто, селище/село, вулиця, номер будинку, корпусу, квартири); 12) номер контактного телефону заявника та/або адреса електронної пошти; 13) реквізити документа, на підставі якого оформляється паспорт; 14) відомості про законного представника особи чи уповноважену особу (імя, дата народження, реквізити документа, що посвідчує особу, та документа, що підтверджує її повноваження); 15) додаткова змінна інформація (відомості про місце проживання, про народження дітей, про шлюб і розірвання шлюбу, про зміну імені, у разі наявності - про реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків або повідомлення про відмову від його прийняття (для осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття зазначеного номера та офіційно повідомили про це відповідному контролюючому органу); 16) відомості про сплату адміністративного збору або про звільнення від його сплати; 17) дата заповнення заяви-анкети.

Судом встановлено, що при зверненні ОСОБА_1 до відповідача для оформлення паспорта громадянина України, нею було подано наступні документі:

1) квитанція про сплату адміністративного збору у розмірі 279,00 грн, та квитанція про сплату державного мита у розмірі 34,00 грн;

2) свідоцтво про одруження;

3) паспорт серії КВ№388222, який підлягав обміну у зв`язку з непридатністю;

4) довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру від 17.06.1999.

Враховуючи подання повного переліку необхідних документів, працівником міграційного органу було розпочато процес формування заяви-анкети. Однак під час здійснення процедури фотографування позивач відмовився зняти головний убір.

У відповідності до пункту 141 Порядку елемент ідентифікації (відцифрований образ обличчя особи та відцифрований підпис особи) вноситься на сторінку даних відповідно до рекомендацій IКAO Doc 9303, ДСТУ 1303-94.

Так, відповідно до стандарту, розробленого Міжнародною цивільною організацією цивільної авіації IKAO Doc 9303, головні убори не допускаються, за винятком випадків, коли держава вводить спеціальні (виняткові) виключення. Такими обставинами можуть бути релігійні, медичні або культурні винятки.

При цьому суд зазначає, що погоджується з твердженням позивача щодо вищої юридичної сили міжнародних договорів, ратифікованих в Україні, однак у даному конкретному випадку слід звернути увагу, що норми та стандарти, розроблені Міжнародною організацією цивільної авіації ІСАО, мають значення та доцільність використання при вирішенні питань, пов`язаних з паспортом громадянина України для виїзду за кордон.

Відтак, на державному рівні вимоги щодо фотографування без головних уборів закріплені в національному стандарті ДСТУ 1303-94 "Фотовідбитки чорно-білі та кольорові. Загальні технічні умови", зокрема фотокартки, які подаються для оформлення паспорта мають бути виконані з одного негатива із зображенням обличчя виклично в анфас, без головного убору, для громадян, які постійно носять окуляри, обов`язкове фотографування в окулярах.

Необхідно зазначити, що закріплення таких вимог законодавством здійснюється з тих причин, що паспорт громадянина України (з обов`язковим на ньому елементом-відцифрованим образом обличчя) допомагає у здійсненні ідентифікації особи при такій необхідності, а тому важливим є відображення максимальної кількості ідентифікуючих ознак, що також зумовлено потребою забезпечення громадської безпеки кожного громадянина України, як складової національної безпеки вцілому.

Аналогічної думки дійшов Вищий адміністративний суд України у своєму рішенні від 19.09.2013 у справі № К/9991/27492/11 за касаційною скаргою до Міністерства внутрішніх справ України про визнання недійсним пункту третього розділу 1 Наказу Міністерства внутрішніх справ України «Про затвердження Порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України від15 червня 2006 року № 600, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 07 липня 2006 року.

У вказаному рішенні Вищий адміністративний суд України висловив наступну думку: "Згідно статті 35 Конституції України кожен має право на свободу світогляду і віросповідання. Це право включає свободу сповідувати будь-яку релігію або не сповідувати ніякої, безперешкодно відправляти одноособово чи колективно релігійні культи і ритуальні обряди, вести релігійну діяльність. Здійснення цього права може бути обмежене законом лише в інтересах охорони громадського порядку, здоров'я і моральності населення або захисту прав і свобод інших людей.

...Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про те, що зображення на фотокартці, що підлягає вклеюванню в паспорт, особи без головного убору, обумовлено перш за все необхідністю відображення в документі максимальної кількості ідентифікаційних ознак громадянина, оскільки фотокартка, як складовий елемент паспорта, допомагає здійснити ідентифікацію особи за візуальними ознаками."

Одночасно суд зазначає, що у відповідності до статті 24 Конституції України не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними чи іншими ознаками.

Тому, з мотивів та необхідності забезпечення максимального рівня громадської безпеки, швидкого, повноцінного та достовірного встановлення особи, унеможливлення підроблення ідентифікуючих документів тощо, національним законодавством України встановлено та охороняються законом загальнообов`язкові (для кожного громадянина України) норми та правила щодо фотографування осіб для оформлення паспорта громадянина України.

Як закріплено частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час розгляду справи відповідач, як суб'єкт владних повноважень, надав до суду достатньо належних і достовірних доказів, а відтак, довів правомірності своїх рішень.

За таких обставин, враховуючи вищевикладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість та правомірність рішення відповідача щодо не прийняття документів ОСОБА_1 для заміни паспорту, а тому адміністративний позов вважає таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лисенко В.І.

Дата складення повного тексту рішення- 24 квітня 2018 р.