Справа № 191/4302/17
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2018-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

"18" квітня 2018 р. м. Дніпро справа № 191/4302/17
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Баранник Н.П.,

розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції

на постанову Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2018 р. (суддя Матіяш С.К., м. Синельникове)

у справі № 191/4302/17

за позовом ОСОБА_1

до інспектора роти № 5 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Зеленського Артема Вячеславовича

про скасування постанови, -

встановив:

У грудні 2017 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив скасувати постанову інспектора роти № 5 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції Зеленського Артема Вячеславовича від 27.11.2017 року серії ЕАА № 220109 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Постановою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2018 р. позов задоволено. Постанова мотивована тим, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та ґрунтуються нормах чинного законодавства.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Зазначає, що відповідач під час винесення оскаржуваної постанови керувався Правилами дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі - ПДР), КУпАП, в постанові чітко описані правопорушення, які були скоєні, а тому діяв в межах правового кола і не порушував норм процесуального права.

Посилання позивача на нібито вчинені відповідачем порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення є лише спробою уникнути встановленої законом відповідальності. Висновки суду не відповідають матеріалам справи та чинному законодавству.

Зазначає, що показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото та кінозйомки, відеозапису не є обов'язковим доказом у справі про адміністративне правопорушення, що випливає зі змісту ст. 251 КУпАП.

Жодна норма чинного законодавства не встановлює для посадових осіб, уповноважених на розгляд адміністративних справ, надавати особі, щодо якої розглядається питання про притягнення до адміністративної відповідальності, доказів вчинення порушення цією особою.

У відзиві на позовну заяву зазначалося, що весь час у інспектора патрульної поліції Зеленського А.В. працював нагрудний відеореєстратор, який фіксував весь процес оформлення адміністративного правопорушення.

Під час спілкування поліцейських з водієм останній не заперечував своє порушення. Позивач у позові теж підтверджує, що дійсно користувався засобом зв'язку, надаючи суду роздруківки та фотокопії журналу телефонних дзвінків та розшифрування дзвінка (тобто він розмовляв по телефону, будучи водієм транспортного засобу). Також у позивача може бути декілька мобільних телефонів, він може користуватися послугами декількох мобільних операторів тощо. В такому разі, фотокопія журналу телефонних дзвінків та копія розшифрування дзвінка не може сприйматися як належні та допустимі докази по справі.

Правила частини 2 статті 77 КАС України не є абсолютними і не мають наслідком гарантоване звільнення позивача від обов'язку обґрунтувати заявлений позов та довести порушення свого права.

Позивач не надав жодних належних доказів, які спростовували б факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, підтверджується показаннями інспекторів УПП в Дніпропетровській області, які безпосередньо бачили факт порушення позивачем вимог ПДР, а також відеозаписом з нагрудної камери відповідача, на якому зафіксовані пояснення позивача з приводу допущеного останнім правопорушення.

Просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову - про відмову в задоволенні позову.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що інспектором патрульної поліції Зеленським А.В. 27.11.2017 року о 09 год. 37 хв. винесено постанову серії ЕАА № 220109 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Постанова мотивована тим, що 27.11.2017 року о 09 год. 34 хв. ОСОБА_1, керуючи автомобілем ВАЗ 21124, д.н. НОМЕР_1, в м. Дніпро по Ярмарському узвозі, 39, користувався засобом зв'язку, чим порушив п. 2.9 «д» ПДР України.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позову, оскільки:

- посилання позивача в частині неможливості розгляду відповідачем справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП на місці вчинення адміністративного правопорушення спростовуються положеннями п. 11 ч. 1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», п. 2 Розділу III Інструкції з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 р. № 1395. Застосування відповідачем ст. 252 КУпАП, з приводу того, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, не порушує процедури розгляду справи, а саме порядку, визначеного ст. ст. 278, 279 КУпАП;

- суд, оглянувши у судовому засіданні доданий відповідачем до матеріалів справи відеозапис фіксації дій ОСОБА_1 за обставин, викладених інспектором патрульної поліції Зеленським А.В. у постанові серії ЕАА № 220109 від 27.11.2017 року, дійшов до висновку, що останній не містить належного доказу порушення ОСОБА_1 вимоги пункту 2.9 ПДР, виходячи з того, що у зазначеному відеозаписі зафіксовано роз'яснення відповідачем прав, належних ОСОБА_1, відповідно до КУпАП; надання заперечувальних пояснень ОСОБА_1 щодо обставин у справі; складення постанови вповноваженою особою, під час якої ОСОБА_1 повідомлено про намір оскаржити зазначені дії інспектора до суду. Отже, фактично відсутні будь-які належні та допустимі докази, в тому числі покази свідків, які б підтверджували вчинення позивачем правопорушення, зазначеного у постанові серії ЕАА №220109 від 27.11.2017 року;

- матеріали справи містять надані ОСОБА_1 роздруківки журналу дзвінків належного йому мобільного телефону Samsung Gаlaxy Grand 2, якими встановлено, що о 09 год. 30 хв. ним було здійснено вихідний дзвінок тривалістю 34 секунди, наступний дзвінок відбувся о 09 год. 44 хв., в той час коли відповідач вказав у постанові час вчинення ОСОБА_1 порушення о 09 год. 34 хв. Таким чином, викладені обставини спростовують заперечення відповідача у справі проти позову щодо вчинення ОСОБА_1 порушення п. 2.9 ПДР, за що передбачено адміністративну відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП;

- надані позивачем ОСОБА_1 копії роздруківок GPS супутникового моніторингу не містять даних, що вони отримані під час використання керованим ОСОБА_1 транспортним засобом - автомобілем ВАЗ-21124, д.н. НОМЕР_1, а тому не приймає їх до уваги, оскільки вони не є достовірними доказами, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи;

- сам по собі опис відповідачем в оскаржуваній постанові складу адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, оскільки така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб'єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, передуванню якому і є фіксування цього правопорушення;

- законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинуватості особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо скасування оскарженої постанови серії ЕАА № 220109 від 27.11.2017 року з огляду на таке.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність за користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Відповідно до п.п. 2.9 "д" ПДР водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв'язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема про порушення правил дорожнього руху (частини 1, 2 і 3 статті 122).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до п. 4 розділу I Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015р. №1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбаченого ч.ч. 1, 2, 3 ст. 122 КУпАП, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно з п. 2 розділу III зазначеної інструкції постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.ч. 1, 2, 3 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Зі змісту норм ст.ст. 251, 252, 280 КУпАП колегія суддів доходить до висновку, що правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, зокрема за ч. 2 ст. 122 КУпАП, є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

У рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі "Аллене де Рібермон проти Франції" Європейський суд з прав людини підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов'язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З матеріалів справи вбачається, що належних та допустимих доказів, на підставі яких можливо достовірно встановити порушення позивачем п.п. 2.9 "д" ПДР відповідач та скаржник суду не надали.

Доводи скаржника, що позивач визнав те, що ним було порушено п.п. 2.9 "д" ПДР, тому судом скасовано оскаржену постанову з порушенням норм процесуального права, а саме 78 КАС України, є помилковим.

Так, відповідно до постанови серії ЕАА № 220109 від 27.11.2017 року позивачем було вчинено адміністративне правопорушення о 09 год. 34 хв., проте в позові позивач не визнає, що він о 09 год. 34 хв. під час руху транспортного засобу користувався засобами зв'язку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, скаржник не довів суду правомірність прийняття інспектором патрульної поліції постанови від 27.11.2017 року серії ЕАА № 220109, тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позову позивача в частині скасування цієї постанови.

Проте, судом першої інстанції ухвалюючи постанову від 01 лютого 2018 р. не враховано наступне.

Відповідно до частин 1-4 ст. 241 КАС України судовими рішеннями є: 1) ухвали; 2) рішення; 3) постанови.

Процедурні питання, пов'язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку закінчується прийняттям постанови.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції за результатом розгляду позову прийнято судове рішення у формі постанови замість рішення, також судом не було вирішено питання щодо закриття справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 315 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції доходить висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено постанову з порушенням норм процесуального права, що є підставою для скасування постанови з прийняттям нової - про задоволення позову та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Керуючись статтями 241-245, 250, 311, 315, 317, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції задовольнити частково.

Постанову Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2018 р. у справі № 191/4302/17 скасувати.

Позов задовольнити.

Скасувати постанову інспектора роти № 5 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції Зеленського Артема Вячеславовича від 27.11.2017 року серії ЕАА № 220109 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Закрити справу про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: Н.П. Баранник