Справа № 308/582/18
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2018-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2018 рокуЛьвів№ 876/2180/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Дідик Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу представника громадянки В»єтнаму ОСОБА_1 Тхі ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 січня 2018 року, головуючий суддя Придачук О.А., ухвалена о 15:23 год. у м. Ужгород, у справі за адміністративним позовом Військової часини 1493 Державної прикордонної служби України до громадянки В»єтнаму ОСОБА_1 Тхі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 про затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію,-

В С Т А Н О В И В:

В січні 2018 року позивач ВЧ 1493 Державної прикордонної служби України звернувся в суд з позовом до громадянки В»єтнаму ОСОБА_1 Тхі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в якому просив затримати громадянку Соціалістичної республіки В»єтнам ОСОБА_1 Тхі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що 11.01.2018 року громадянка Соціалістичної республіки В»єтнам ОСОБА_1 Тхі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, поза пунктами пропуску перетнула державний кордон в складі групи осіб з України в Словацьку Республіку в районі прик.зн. №327, на ділянці відповідальності ВПС «Паладь Комарівці», однак після незаконного перетину кордону була затримана представниками прикордонної поліції Словацької Республіки і 15 січня 2018 року, в пункті пропуску «Павлово» Чопського прикордонного загону, на підставі ст.3 Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб передана на територію України у встановленому угодою порядку під час проведення прикордонно-представницької зустрічі.

У відповідача відсутні будь які документи, що посвідчують особу, підтверджують законність її перебування на території України або дають право на виїзд за межі території України, передбачених п.п. 16-19 та 20 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Вказану особу було затримано відповідно до ст. 263 КУпАП.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 січня 2018 року адміністративний позов задоволено; затримано громадянку В»єтнаму ОСОБА_1 Тхі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на строк достатній для виконання судового рішення, але який не може перевищувати шість місяців, починаючи з часу фактичного затримання..

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, представник громадянки В»єтнаму ОСОБА_1 Тхі ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 оскаржив її в апеляційному порядку, який, покликаючись на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що позивачем було порушено процедуру примусового видворення іноземця чи особи без громадянства, оскільки не було попередньо прийняте рішення про примусове повернення від якого б відповідач ухилявся. Крім цього, суд приймаючи рішення про примусове видворення з межі України громадянки В»єтнаму не врахував Закону України «Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В»єнам про реадмісію громадян обох держав» від 03.09.2008 року, яким було ратифіковано Угоду між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В»єтнам про реадмісію громадян обох держав.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв»язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, громадянка Соціалістичної республіки В»єтнам ОСОБА_1 Тхі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 потрапила на територію України незаконним шляхом. Встановлено, що поза пунктами пропуску перетнула державний кордон в складі групи осіб з України в Словацьку Республіку в районі прик.зн. №327, на ділянці відповідальності ВПС «Паладь Комарівці», однак після незаконного перетину кордону була затримана представниками прикордонної поліції Словацької Республіки і 15 січня 2018 року, в пункті пропуску «Павлово» Чопського прикордонного загону, на підставі ст. 3 Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб передана на територію України у встановленому угодою порядку під час проведення прикордонно-представницької зустрічі.

У відповідача відсутні будь які документи, що посвідчують особу, підтверджують законність його перебування на території раїни або дають право на виїзд за межі території України.

Вказані обставини підтверджуються поясненнями сторін та наявними у справі письмовими доказами: копією протоколу про адміністративне затримання від 15.01.2018 року; протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 15.01.2018 року; даними акту приймання-передавання особи від 15.01.2018 року.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач - ОСОБА_1 Тхі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, не має законних підстав для перебування на території України та існує ризик перешкоджання проведенню процедури її реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, оскільки в останньої відсутні документи, що дають право на виїзд з України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передача з України або прийняття в Україну іноземця або особи без громадянства здійснюється відповідно до міжнародного договору про реадмісію.

Частиною 3 ст. 29 цього Закону визначено, що іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.

Слід зазначити, що Законом України «Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В»єтнам про реадмісію громадян обох держав» від 03.09.2008 року було ратифіковано Угоду між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В»єтнам про реадмісію громадян обох держав, підписану 25.09.2007 року в м. Нью-Йорку.

Відтак, відповідач, згідно вимог Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», не підлягає примусовому видворенню, оскільки між Україною і країною громадянської належності укладений договір про реадмісію.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, перешкоджатиме проведенню процедури реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію.

Як слідує з матеріалів справи, у відповідача відсутні будь - які документи, які б посвідчували його особу та документ, що дає право на виїзд з України.

Згідно із ч. 11 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців.

Проаналізувавши матеріали справи та наведені вище законодавчі положення, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо затримання громадянки ОСОБА_1 Тхі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на строк достатній для виконання судового рішення, але який не може перевищувати шість місяців, починаючи з часу фактичного затримання, оскільки в останньої відсутній документ, що дає право на виїзд з України.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність затримання відповідача з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію.

Крім цього безпідставними є покликання апелянта про те, що позивачем попередньо не було прийнято рішення про примусове повернення, оскільки в даному випадку проводиться процедура передачі з України відповідно до міжнародного договору про реадмісію.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника громадянки В»єтнаму ОСОБА_1 Тхі ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 січня 2018 року у справі №308/582/18 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст. 243 КАС України - з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_4
судді ОСОБА_5
ОСОБА_6