Справа № 814/2181/17
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2018-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2018 р.м.ОдесаСправа № 814/2181/17

Категорія: 6.2.1 Головуючий в 1 інстанції: Брагар В. С.
Час та місце ухвалення судового рішення «---», м. Миколаїв

Повний текст судового рішення складений 28.11.2017р.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Градовського Ю.М., Романішина В.Л.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

21.10.2017р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Міжрегіонального Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення №Б-9162/6-17-СГ від 09.08.2017р. про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою земельної ділянки орієнтовною площею 3,87 умовних кадастрових га для ведення фермерського господарства у межах Степківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області за рахунок земельної ділянки площею 16,9га із загальної площі 50га, яка надана у постійне користування згідно державного акту серії III-МК №000525 від 16.11.1999 року №120.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 28.11.2017р. позов задоволений частково; визнано протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, що полягає у не розгляді по суті заяви ОСОБА_1 від 26.06.2017р.; зобовязано Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області розглянути, відповідно до частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України, заяву ОСОБА_1 від 26.06.2017р. про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою земельної ділянки орієнтованою площею 3,87 умовних кадастрових га для ведення фермерського господарства у межах Степківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області за рахунок земельної ділянки площею 16,9га із загальної площі 50га, яка надана у постійне користування згідно державного акту серії III-МК №000525 від 16.11.1999року №120; в задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області подало апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне зясування судом першої інстанції обставин справи та порушення норм матеріального, процесуального права, просить постанову суду скасувати і ухвалити нову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно із п.2 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, в звязку з неприбуттям жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачу на праві постійного користування належить земельна ділянка площею 50га, яка розташована на території Степківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, що підтверджується державним актом серії III-МК №000525 від 16.11.1999 року №120, та обробляється фермерським господарством «Валентина». /а.с.12-21/

Протоколом загальних зборів членів фермерського господарства «Валентина» №2 від 20 квітня 2017 року затверджено рішення про початок розпаювання земель фермерського господарства «Валентина». /а.с.22/

Протоколом загальних зборів членів фермерського господарства «Валентина» №3 від 20 квітня 2017 року затверджено схему розподілу земель фермерського господарства «Валентина». /а.с.23, 25-26/

26.06.2017р. ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою земельної ділянки орієнтованою площею 3,87 умовних кадастрових га для ведення фермерського господарства у межах Степківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області за рахунок земельної ділянки площею 16,9га із загальної площі 50га, яка надана у постійне користування згідно державного акту серії III-МК №000525 від 16.11.1999 року №120.

09.08.2017р. Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області своїм листом №Б-9162/6-17-СГ повідомило позивача, що земельна ділянка, на яку вона претендує, не входить до затвердженого переліку земельних ділянок, які можливо передати в межах норм безоплатної приватизації в ІІІ кварталі поточного року на території Миколаївської області. /а.с.10/

Не погоджуючись з діями відповідача щодо ненадання дозволу на розроблення проекту землеустрою позивач звернулася до суду з даним позовом.

Частково задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконав обовязок щодо розгляду заяви позивача у порядку та терміни передбачені Земельним кодексом України, а тому допустив протиправну бездіяльність.

Судова колегія, перевіривши матеріали справи, погоджується з висновками суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Земельні відносини в Україні, відповідно до статті 3 Земельного кодексу України (далі ЗК України) регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Частиною 1 статті 121 ЗК України визначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара. Частиною 2 вищезазначеної статті передбачено, що розмір земельних ділянок, що передаються безоплатно громадянину для ведення особистого селянського господарства, може бути збільшено у разі отримання в натурі (на місцевості) земельної частки (паю).

Відповідно до положень статті 118 Земельного кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин) громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що відповідач, до повноважень якого відносяться питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, має розглянути клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою за умови подачі необхідних документів та відсутності підстав для відмови у наданні такого дозволу, які встановлені ч.7 ст.118 ЗК України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 року №413 «Деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними» затверджено Стратегію удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними (далі-Стратегія).

Метою Стратегії є створення сучасної, прозорої і дієвої системи управління у сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності, спрямованої на забезпечення захисту інтересів суспільства (насамперед учасників антитерористичної операції), територіальних громад та держави, а також раціонального та ефективного функціонування сільськогосподарських регіонів з урахуванням потреб розвитку населених пунктів, запобігання деградації земель, необхідності забезпечення продовольчої безпеки держави.

Таким чином, дана Стратегія прийнята з метою вдосконалення системи управління у сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності, а також раціонального та ефективного їх використання та жодним чином не регулює правовідносини між громадянином та державою щодо передачі земельних ділянок у власність у межах норм безоплатної приватизації для ведення фермерського господарства.

Відтак, посилання відповідача на Стратегію, як на нормативний акт, що прийнятий на виконання Земельного кодексу України, чи іншого закону, що регулює земельні правовідносини, та надає відповідачу право відмовляти у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою є протиправними.

Крім того, Земельний кодекс України, по-іншому, ніж Стратегія, підходить до питання передачі у власність громадян земельних ділянок державної власності. Відповідно до Стратегії, у приватну власність громадян можуть бути передані лише ті земельні ділянки державної власності, які спеціально визначені для цього органами державної влади. А відповідно до Земельного кодексу України, у приватну власність можуть бути передані будь-які земельні ділянки на вимогу заявника, за виключенням тих, щодо яких органами державної влади прийнято рішення про неможливість їх передачі у власність громадянам.

Відповідно до ч.4 ст.7 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області здійснює свої повноваження відповідно до законодавчих актів України, у тому числі актів Кабінету Міністрів України, проте Стратегія не є нормативно-правовим актом, що регулює порядок надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо надання земельних ділянок у власність.

Окрім того, колегія суддів підтримує висновки суду першої інстанції щодо того, що лист Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області №Б-9162/6-17-СГ від 09.08.2017р. не є рішенням субєкта владних повноважень, оскільки не надає дозвіл, або відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, як це передбачено ст.118 ЗК України.

Таким чином, відповідачем вчинено протиправну бездіяльність, яка виражена в не розгляді заяви ОСОБА_1 від 26.06.2017р. відповідно до Земельного кодексу України.

Колегія суддів підтримує позицію суду першої інстанції про те, що зобов'язання відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою, буде свідчити про перебирання судом повноважень суб'єкта владних повноважень, до компетенції якого, віднесено розгляд клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою у порядку, визначеному законодавством, та право прийняти одне з кількох юридично допустимих рішень.

Враховуючи викладене, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, тому постанова суду першої інстанції в порядку ст. 316 КАС України підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст.311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4