Справа № 806/3184/17
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2018-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Справа № 806/3184/17
ПОСТАНОВА

іменем України

"25" квітня 2018 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Мацького Є.М.

суддів: Шевчук С.М.

ОСОБА_1,

за участю секретаря Баліцької Т.М.,

представника апелянта ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Житомирі апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "14" грудня 2017 р. (судове рішення ухвалене суддею Горовенко А.В. в Житомирі, відомості про час ухвалення судового рішення та дату складання повного тексту рішення відсутні) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БМагро" до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 19.10.2017. , -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "БМагро" звернулося до Житомирського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 19.10.2017.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 11.04.2017 здійснив реєстрацію транспортного засобу, внаслідок чого у підприємства виникло зобовязання з декларування та сплати транспортного податку, внаслідок помилкового заповнення рядку 8-11 декларації з транспортного податку від 13.04.2017 сталося подвоєння суми транспортного податку, на що відповідач протягом 30 календарних днів зобовязаний був відреагувати відповідним листом та повідомити платника, що ним зроблено не було. Товариство з обмеженою відповідальністю "БМагро" після виявлення помилки самостійно подало уточнюючу декларацію з транспортного податку на 2017 рік, а тому нарахування штрафу за несвоєчасну сплату узгодженої суми податкового зобовязання є протиправним.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 14.12.2017 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасвано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області № від 19.10.2017.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БМагро" судові витрати зі сплати судового збору у сумі розміром 1600 (одна тисяча шістсот) грн 00 (нуль) коп.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

Позивач процесуальним правом надати відзив на апеляційну скаргу не скористався, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено. що що 11 січня 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "БМагро" (далі - ТОВ "БМагро") уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю "Стар-Кар" (далі - ТОВ "Стар-Кар") договір купівлі-продажу автомобіля №000001256 (далі - Договір) (а.с.10-12).

На виконання пункту 3.2 Договору, позивач 13.01.2017 відповідно до платіжного доручення №832 перерахував на рахунок ТОВ "Стар-Кар" авансовий платіж у розмірі 68500грн (а.с.13).

06 квітня 2017 року ТОВ "БМагро" здійснило остаточний розрахунок за придбаний автомобіль, що підтверджується платіжними дорученнями №13 і №869 на суму 1713000 грн і 547928 грн відповідно (а.с.14-15).

Позивач 11.04.2017 здійснив державну реєстрацію транспортного засобу внаслідок чого у підприємства виникло зобовязання з декларування та сплати транспортного податку на 2017 рік.

13 квітня 2017 року ТОВ "БМагро" подало податкову декларацію з транспортного податку на 2017 рік, в якій помилково заповнено рядок 8-11, що призвело до подвоєння розміру річної суми транспортного податку, яка підлягає сплаті за даними платника (а.с.16-18).

20.09.2017 позивачем самостійно виявлено допущену помилку та надіслано до контролюючого органу уточнюючу податкову декларацію з транспортного податку на 2017 рік, відповідно до якої зменшено податкове зобовязання з вказаного податку на суму розміром 18750 грн (рядок 10-11) (а.с.21-23).

26 вересня 2017 року відповідачем проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки ТОВ "БМагро" на предмет своєчасності сплати коштів до бюджету з транспортного податку за звітні податкові періоди 2017 року.

За результатами перевірки складено акт №6653/06-30-12-04-15 від 26.09.2017 (далі - акт перевірки ) про встановлення порушення підприємством п.57.1 ст.57 та п.п.267.8.1 п.267.8 ст.267 Податкового кодексу України - несвоєчасна сплата узгодженої суми податкового зобовязання з транспортного податку протягом граничних строків (а.с.25-26).

На підставі акту перевірки відповідачем прийняте оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 19.10.2017, яким до позивача застосовано штрафну (фінансову) санкцію за затримку на 53 календарних дні сплати суми транспортного податку у сумі розміром 1250 грн (6250грн х 20%) (а.с.8).

Вважаючи винесене відповідачем податкове повідомлення-рішення протиправним позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Суд першої інстанції при ухваленні оскарженої постанови виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п.п.267.1.1. п.267.1 ст.267 ПК України, визначено, що платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є обєктами оподаткування.

Згідно з п.п. 267.2.1. п. 267.2 ст.267 ПК України обєктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше пяти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, обєму циліндрів двигуна, типу пального".

Пунктом 267.4 статті 267 ПК України передбачено, що ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є обєктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Відповідно до п.п.267.6.4. п.267.6 ст.267 ПК України, платники податку - юридичні особи самостійно обчислюють суму податку станом на 1 січня звітного року і до 20 лютого цього ж року подають контролюючому органу за місцем реєстрації обєкта оподаткування декларацію за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками поквартально. Щодо обєктів оподаткування, придбаних протягом року, декларація юридичною особою - платником подається протягом місяця з дня виникнення права власності на такий обєкт, а податок сплачується починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий обєкт.

Підпунктом 267.6.4 пункту 267.6 статті 267 ПК України визначено, що податок сплачується починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий транспортний засіб з розбивкою річної суми рівними частками поквартально (25000 грн/4 = 6250 грн).

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з положеннями пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, притягнення платника податків до відповідальності у вигляді штрафу з підстав, визначених цією нормою, передбачене саме за несплату узгодженої суми грошового зобов'язання. При цьому, за змістом вказаної норми розмір штрафу залежить від кількості днів затримки строку сплати суми грошового зобов'язання та визначається у відсотках від погашеної суми податкового боргу.

Згідно з пунктом 46.1 статті 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Відповідно до пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Отже, вказаними нормами вставлено право платника податку, у разі виявлення помилок у поданій ним податковій звітності, внести відповідні зміни шляхом подання уточнюючого розрахунку.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що якщо платником податків самостійно виявлено помилку в поданій ним податковій звітності і подано до контролюючого органу уточнюючий розрахунок з виправленням помилок з урахуванням вимог статті 50 ПК України, у податкового органу відсутні підстави для застосування штрафних санкцій, передбачених пунктом 126.1 статті 126 ПК України, оскільки, з поданням уточнюючого розрахунку податкова звітність є виправленою і нівелює правові наслідки помилки, допущеної при її поданні.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем у податковій декларації з транспортного податку за 2017 рік самостійно задекларовано суму грошового зобов'язання у розмірі 37500 грн (рядок 6 та 8-11).

20 вересня 2017 року позивач подав уточнюючу податкову декларацію з транспортного податку за 2017 рік, якою самостійно виправив допущені у звітній податковій декларації з вказаного податку помилки, зазначивши суму податку за 2017 рік у розмірі 18750 грн.

У зв'язку з викладеним, за висновками контролюючого органу, з моменту настання терміну сплати податкового зобов'язання до моменту подання уточнюючої декларації з транспортного податку за позивачем обліковувалась заборгованість до моменту коригування останнім грошового зобов'язання, тобто до дати подачі уточнюючої декларації.

На підставі положень пункту 126.1 статті 126 ПК України, контролюючим органом до позивача застосовано штрафні санкції за період з 29 липня 2017 року по 20 вересня 2017 року у розмірі 20% погашеної суми податкового боргу.

Як свідчать матеріали справи, позивачем своєчасно подано до органу державної фіскальної служби відповідну звітність та самостійно усунено виявлені недоліки шляхом подання уточнюючого розрахунку до початку проведення перевірки контролюючим органом.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки подання платником податків у встановленому порядку контролюючому органу уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань чинним податковим законодавством не визначено як джерело погашення податкового боргу, то, з врахуванням встановлених у даній справі обставин, застосування до позивача штрафу, передбаченого з пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України є безпідставним.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, а тому відсутні підстави для її скасування.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головне управління Державної фіскальної служби у Житомирській області залишити без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "14" грудня 2017 р. без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Є.М. Мацький

судді: С.М. Шевчук

ОСОБА_1

Повне судове рішення складено "25" квітня 2018 р.