Справа № 825/2093/17
Суддя: Лічевецький І.О.
Дата ухвалення: 2018-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 825/2093/17 Суддя (судді) першої інстанції: Д'яков В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Земляної Г.В., Мельничука В.П., при секретарі - Шевчук А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою Чернігівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 31 січня 2018 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Чернігівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про зобов'язання Чернігівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області (надалі за текстом - «Чернігівська ОДПІ) надати довідку про доходи.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначала, що на виконання судового рішення у її паспорті було проставлено відмітку про те, що вона має право здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номеру. У листопаді 2017 р. вона звернулась до відповідача із заявою про видачу довідки про доходи, проте Чернігівська ОДПІ, посилаючись на те, що така довідка може бути видана лише після внесення до паспортного документа відмітки про наявність права здійснювати платежі за серією та номером паспорта, відмовила у її видачі.

Вважаючи такі вимоги незаконними, ОСОБА_2 просила задовольнити позов.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 31 січня 2018 року адміністративний позов задоволено повністю.

В апеляційній скарзі Чернігівська ОДПІ, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, не повне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати вказане судове рішення і прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Зокрема, апелянт звертає увагу на те, що в силу вимог Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України № 779 від 10.12.2013 р., пошук у Державному реєстрі здійснюється за такою сукупністю відомостей: прізвище, ім'я, по батькові (за наявності останнього), число, місяць та рік народження, місце народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта).

У відзиві на апеляційну скаргу позивач наполягає на тому, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення, а приписи Податкового кодексу України (надалі за текстом - «ПК України») не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки її право здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номеру встановлено рішенням суду до набрання чинності ПК України.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Київський апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 15 липня 2004 р. у справі № 2-774 Городнянське відділення Чернігівської МДПІ зобов'язано зробити довідки на неповнолітніх дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 такого змісту «Має право здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номеру», засвідчити такий запис підписом відповідальної особи та гербовою печаткою Городнянського відділення Чернігівської МДПІ.

На виконання судового рішення, 27 липня 2004 р. ОСОБА_2 видано довідку № 1937/8 про те, що вона має право здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера.

07 листопада 2008 року ОСОБА_2 зареєструвала шлюб із ОСОБА_7.

Згідно Свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_1 від 07.11.2008 р. після реєстрації шлюбу ОСОБА_2, змінила прізвище на ОСОБА_2

На 7 сторінці паспорта Серії НОМЕР_2 виданому ОСОБА_2 Городнянським РВ УМВС України в Чернігівській області 29.01.2009 р., проставлено відмітку про те, що позивач має право здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номеру.

28 листопада 2017 р. ОСОБА_2 звернулась до Чернігівської ОДПІ із заявою у якій просила видати довідку про доходи за раніше встановленими формами обліку - виключно за її ім'ям (прізвищем, по-батькові)місцем проживання без формування та присвоєння їй будь-якого ідентифікаторів особи (цифрових, літеро-цифрових, штрих-кодових, QR-кодових, тощо) та без збору і обробки даних щодо неї.

Листом № 12120/Г/25-22-08-01-40 від 30.11.2017 р. відповідач відмовив у видачі довідки.

Така відмова обґрунтована тим, що починаючи з 01.01.2011 р. облік фізичних осіб - платників податків, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, ведеться в окремому реєстрі Державного реєстру за прізвищем, ім'ям, по-батькові та серією і номером паспорта.

Тобто, особа, яка має відмітку в паспорті про право здійснювати платежі без ідентифікаційного номера, внесену до 2011 року, втрачає таке право з січня 2011 р.

Статтею 35 Конституції України кожному гарантоване право на свободу світогляду і віросповідання.

Обов'язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом, визначено у статті 67 Основного Закону.

Статтею 7 Закону України «Про Державний реєстр фізичних осіб-платників податків та інших обов'язкових платежів» від 22 грудня 1994 р. № 320/94-ВР, що був чинним на момент ухвалення Городнянським районним судом Чернігівської області рішення у справі № 2-774, передбачалось, що ідентифікаційний номер з Державного реєстру є обов'язковим для використання підприємствами, установами, організаціями всіх форм власності, включаючи установи Національного банку України, комерційні банки та інші фінансово-кредитні установи в разі: виплати доходів, з яких утримуються податки та інші обов'язкові платежі згідно з чинним законодавством України; укладення цивільно-правових угод, предметом яких є об'єкти оподаткування та щодо яких виникають обов'язки сплати платежів; відкриття рахунків в установах банків. Первинні звітні та облікові документи, пов'язані з проведенням операцій, передбачених частиною першою цієї статті, які не мають ідентифікаційних номерів, вважаються недійсними, за винятком звітних та облікових документів, у яких відсутні ідентифікаційні номери осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомили про це відповідні державні органи.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про Державний реєстр фізичних осіб-платників податків та інших обов'язкових платежів» для осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомляють про це відповідні державні органи, зберігаються раніше встановлені форми обліку платників податків та інших обов'язкових платежів. У паспортах зазначених осіб робиться відмітка про наявність у них права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера.

Частиною другою статті 5 Закону України «Про Державний реєстр фізичних осіб-платників податків та інших обов'язкових платежів», яка регламентує порядок реєстрації фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів, передбачалось, що до Реєстру не вноситься інформація про осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомляють про це відповідні державні органи.

Обсяг інформації про фізичних осіб, яка включається до Реєстру, було визначено статтями 3 та 5 Закону України «Про Державний реєстр фізичних осіб-платників податків та інших обов'язкових платежів». Зокрема, передбачалось, що до інформаційного фонду Реєстру включаються такі дані: індивідуальні ідентифікаційні номери, що надаються фізичним особам - платникам податків та інших обов'язкових платежів і зберігаються за ними протягом усього їх життя; інформація про сплату фізичними особами податків та інших обов'язкових платежів; прізвище, ім'я та по батькові; дата народження; місце народження (країна, область, район, населений пункт); місце проживання; місце основної роботи; види сплачуваних податків та інших обов'язкових платежів; інформація про сплату фізичними особами податків та інших обов'язкових платежів.

Відповідно до частини 3 статті 9 названого Закону фізичні особи-платники податків та інших обов'язкових платежів, крім осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомили про це відповідні державні органи, зобов'язані: зареєструватися у Державному реєстрі з моменту виникнення об'єкта оподаткування чи сплати податків та інших обов'язкових платежів; подавати до державних податкових інспекцій по районах, районах у містах і містах без районного поділу відомості про зміну даних відповідно до частини третьої статті 5 цього Закону протягом місяця з дня виникнення таких змін.

Аналіз зазначених вище правових норм дає підстави для висновку, що на період видачі позивачеві довідки № 1937/8 від 27.07.2004 р. у випадку, коли фізична особа, яка через свої релігійні або інші переконання відмовилася від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомила про це органи державної податкової служби, до Реєстру не підлягала виключенню вся інформація про таку особу, а включена - мала бути вилучена.

Наведена правова позиція були висловлена Верховним судом України у постановах від 28 травня 2013 року у справі № 21-135а13, від 28.04.2015 р. у справі № 21-92а15.

01 січня 2011 р. набув чинності Податковий кодекс України.

Пунктом 2 Розділу ХІХ ПК України визнано таким, що втратив чинність з 01 січня 2011 р. Закон України «Про Державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів».

Відповідно до пункту 63.6 статті 63 ПК України облік осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган, ведеться за прізвищем, ім'ям, по батькові і серією та номером діючого паспорта.

За змістом пункту 70.1 статті 70 ПК України облік фізичних осіб - платників податків, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган, ведеться в окремому реєстрі Державного реєстру за прізвищем, ім'ям, по батькові та серією і номером паспорта без використання реєстраційного номера облікової картки.

Відповідно до пункту 1 Розділу ІІ Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 822 від 29 вересня 2017 р. та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2017 р. за № 1306/31174, облік фізичних осіб - платників податків ведеться у Державному реєстрі за реєстраційними номерами облікової картки платника податків, а осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган, ведеться в окремому реєстрі Державного реєстру за прізвищем, ім'ям, по батькові (за наявності), серією та/або номером діючого паспорта громадянина України без використання реєстраційного номера облікової картки платника податків (до паспортів зазначених осіб вноситься відмітка, яка свідчить про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та/або номером паспорта).

Тобто, ПК України та зазначеним Положенням установлено інший порядок обліку в окремому реєстрі Державного реєстру осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган, а саме за прізвищем, ім'ям, по батькові (за наявності), серією та/або номером діючого паспорта громадянина України.

Разом з тим, на момент набрання чинності названими правовими актами ОСОБА_2 вже мала відмітку в паспорті про її право здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номеру.

При цьому, як вірно звернув увагу суд першої інстанції, ПК України та Положенням про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків не передбачено обов'язку особи повторного звернення із заявою для реєстрації у Державному реєстрі.

Твердження відповідача про те, що з 01.01.2011 р. ОСОБА_2 втратила право здійснювати платежі без ідентифікаційного номера, обґрунтовано не взято судом до уваги.

Статтею 22 Конституції України закріплено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

З огляду на викладене слід погодитись з висновком суду попередньої інстанції про те, що Чернігівська ОДПІ, не надаючи позивачеві довідку про доходи, порушила право ОСОБА_2 на отримання відомостей.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що окружним адміністративним судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 312, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Чернігівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 31 січня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова складена в повному обсязі 24 квітня 2018 р.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя Г.В.Земляна

суддя В.П.Мельничук