Справа № 818/1274/17
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2018-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2018 р. м. ХарківСправа № 818/1274/17
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Жигилія С.П.

суддів: Спаскіна О.А. , Перцової Т.С.

за участю: секретаря судового засідання - Ващук Ю.О.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління національної поліції в Сумській області на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 13.11.2017 (суддя Соп'яненко О.В.; м. Суми; повний текст постанови складено 13.11.2017) по справі № 818/1274/17

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління національної поліції в Сумській області

про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення заробітної плати,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1О.) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Сумській області (далі по тексту відповідач, ГУНП в Сумській області), в якому, з урахуванням уточнень, просив суд: визнати протиправним та скасувати наказ відповідача № 1547 від 08.08.2017 "Про порушення службової дисципліни окремими поліцейськими ОСОБА_4 відділу поліції ГУНП в Сумській області" в частині, яка стосується позивача, а саме: в частині звільнення його зі служби в поліції у дисциплінарному порядку; визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 29.08.2017 № 323 о/с; поновити його на посаді старшого інспектора з дорожнього нагляду сектору превенції ОСОБА_4 відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області з 29 серпня 2017 року; стягнути з відповідача на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 29.08.2017 до прийняття судового рішення.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Сумській області № 1547 від 08.08.2017 "Про порушення службової дисципліни окремими поліцейськими ОСОБА_4 відділу поліції ГУНП в Сумській області" в частині звільнення зі служби в поліції у дисциплінарному порядку ОСОБА_1.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Сумській області по особовому складу від 29.08.2017 року №323о/с про звільнення ОСОБА_1.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора з дорожнього нагляду сектору превенції ОСОБА_4 відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області з 29.08.2017 року.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Сумській області (ідентифікаційний код 40108777) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 29 серпня2017 року по 13 листопада 2017 року в сумі 20 672,76 грн. (двадцять тисяч шістсот сімдесят дві грн. 76 коп.)

Допущено негайне виконання постанови в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора з дорожнього нагляду сектору превенції ОСОБА_4 відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць - 8 160,30 грн. (вісім тисяч сто шістдесят грн. 30 коп.)

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, не надання належної оцінки наявним у справі доказам, просить суд апеляційної інстанції постанову Сумського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2017 року скасувати і прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач, з посиланням на встановлені під час службового розслідування обставини, зазначає, що ГУНП в Сумській області прийняло законне та обґрунтоване рішення про звільнення зі служби в поліції за п. 6, ч.І ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" капітана поліції ОСОБА_1, старшого інспектора з дорожнього нагляду сектору превенції ОСОБА_4 відділу поліції ГУНП в Сумській області, за порушення службової дисципліни, невиконання вимог ст. ст. 1, 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460 IV, дія якого у відповідності до п.9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів" № 901-VIII від 23.12.2015 поширюється на поліцейських, Присяги працівника поліції, ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», ігнорування вимог ст. 22 Закону України «Про запобігання корупції», обґрунтованій підозрі у вчиненні кримінального правопорушення, пов'язаного з використанням свого службового становища та пов'язаних з цим можливостей з метою одержання неправомірної вигоди, на підставі ст. ст. 2, 12, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, звільнити зі служби в поліції.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника, представника відповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час судового розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 09.12.2016 призначено на посаду старшого інспектора з дорожнього нагляду превенції ОСОБА_4 відділу поліції ГУНП в Сумській області.

До ГУНП в Сумській області надійшла інформація про те, що 05.07.2017 прокуратурою Сумської області внесено відомості до ЄРДР під № 000297 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, за фактом можливих неправомірних дій окремих поліцейських ОСОБА_4

24.07.2017 у вказаному вище кримінальному провадженні прокуратурою Сумської області повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, старшого інспектора з дорожнього нагляду сектору превенції ОСОБА_4 капітана поліції ОСОБА_1

Наказом начальника ГУНП в Сумській області № 933 від 24.07.2017, на підставі пунктів 2.2.2., 2.2.3 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 № 230, призначено службове розслідування у зв'язку з внесенням відомостей до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України за фактом можливих неправомірних дій окремих поліцейських ОСОБА_4 (а.с. 26-27). На виконання наказу проведено службове розслідування, висновок за результатами якого затверджено 08.08.2017 (а.с. 29-39).

Наказом начальника ГУНП від 08.08.2017 Про порушення службової дисципліни окремими поліцейськими ОСОБА_4 відділу поліції ГУНП в Сумській області" звільнено зі служби в поліції в дисциплінарному порядку за порушення службової дисципліни (а.с. 64-67).

На підставі наказу № 1547 т.в.о. начальника ГУНП 29.08.2017 видано наказ 323 о/с про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції відповідно до п. 6 (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) частини 1 ст. 77 закону України Про Національну поліцію (а.с. 68).

Позивач, вважаючи накази відповідача щодо його звільнення протиправними, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, звернувся до суду з даним позовом до суду про їх скасування, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що факт вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку відповідачем належним чином не встановлений, оскільки вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку обґрунтовується оголошенням йому обґрунтованої підозри у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України у кримінальному провадженні № 000197, за відсутності при цьому в матеріалах службового розслідування будь-яких доказів на підтвердження факту вчинення позивачем неправомірних дій, жодних інших діянь порушення позивачем дисциплінарного проступку, визначених Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV, у висновку службового розслідування не зазначено.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення відповідача в частині звільнення позивача прийнято відповідачем без повного всебічного та об'єктивного з'ясування обставин справи, встановлення факту вчинення проступку та ступеню вини позивача, що є невиконанням покладених на відповідача Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України та Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України обов'язків.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції з таких підстав.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України "Про Національну поліцію" визначено правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

За визначенням статті 3 Закону України "Про Національну поліцію", у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_5 України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної ОСОБА_5 України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону у разі вчинення протиправних діянь.

Згідно з частиною 2 вказаною статті підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Згідно з п. 4 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 580-VIII до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Таким чином, до затвердження відповідним законом Дисциплінарного статуту Національної поліції України підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності визначаються Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22.02.2006 № 3460-1У (далі за текстом - Дисциплінарний статут).

Відповідно до ст. 2 Дисциплінарного статуту дисциплінарний проступок це невиконання чи неналежне виконання особою рядового та начальницького складу службової дисципліни.

Відповідно до п.п. 1,2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський зобов'язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського. Поліцейський зобов'язаний професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва.

Відповідно до ст.1 Закону України Про Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України службова дисципліна - це дотримання особами рядового та начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно ст. 7 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку. У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

В силу положень ст. 5 Дисциплінарного статуту, за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до ст. 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.

З наведених норм слідує, що притягнення особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справі України до дисциплінарної відповідальності можливе лише за невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни.

Статтею 14 Закону України Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України встановлено порядок накладення дисциплінарного стягнення. Так, відповідно до положень зазначеної статті з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць. Забороняється проводити службове розслідування особам, які є підлеглими порушника, а також особам - співучасникам проступку або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника порушника. Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Відповідно до приписів пункту 1.2 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 № 230 (надалі - Інструкція № 230), службове розслідування - комплекс заходів, які здійснюються у межах компетенції з метою уточнення причин і умов подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, ступеня вини особи (осіб), якою (якими) вчинено дисциплінарний проступок, а також з'ясування інших обставин.

За приписами пункту 1.2 Інструкції 230 особи РН - особи рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України.

Згідно з підпунктом 2.2.2 пункту 2.2 Інструкції № 230 службове розслідування проводиться уповноваженим на те начальником у разі реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань відомостей про скоєне особою РНС кримінальне правопорушення.

Відповідно до пунктів 5.2, 5.3 Інструкції № 230 початок службового розслідування визначається датою видання наказу про його призначення. Завершення службового розслідування визначається датою затвердження начальником, який призначив службове розслідування, висновку за результатами службового розслідування (далі - висновок службового розслідування).

Згідно з абзацом 1 пункту 5.4 Інструкції № 230, якщо вину особи РНС повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Таким чином, службове розслідування в органах внутрішніх справ - це комплекс заходів, які здійснюються в межах відомчої компетенції з метою уточнення причин та умов, що сприяли вчиненню дисциплінарного проступку, встановлення ступеня вини особи, яка його вчинила.

Відповідно до п. 6.2 виконавець (голова, члени комісії) з метою забезпечення повного, всебічного і об'єктивного дослідження обставин подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, має право, серед іншого, викликати осіб РНС, стосовно яких проводиться службове розслідування, а також інших працівників ОВС, інших осіб (за їх згодою), які обізнані або мають відношення до обставин, що стали підставою для призначення службового розслідування, й одержувати від них письмове пояснення, форма якого наведена в додатку до цієї Інструкції, або усні пояснення, а також документи, які стосуються службового розслідування; ознайомлюватися і вивчати в установленому порядку відповідні документи, що мають відношення до службового розслідування, у разі потреби - знімати з них копії і приєднувати до матеріалів службового розслідування; користуватися в установленому порядку обліками та інформаційними базами МВС, ГУМВС, УМВС, ВНЗ.

Згідно з вимогами Інструкції №230 особа, стосовно якої проводиться службове розслідування, має право отримувати інформацію про підстави проведення такого розслідування (підпункт 6.3.1); брати участь у службовому розслідуванні, у тому числі давати усні чи письмові пояснення, робити заяви, в установленому порядку подавати документи, які мають значення для проведення службового розслідування (підпункт 6.3.2); висловлювати письмові зауваження щодо об'єктивності та повноти проведення службового розслідування, дій або бездіяльності службової особи (осіб), яка (і) його проводить (ять) підпункт 6.3.3); відмовлятися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім'ї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством України (підпункт 6.3.4); за письмовим рапортом ознайомлюватися з висновком службового розслідування, а також з матеріалами, зібраними в процесі його проведення, у частині, яка її стосується, крім випадків, визначених законодавством України (підпункт 6.3.5); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки і в порядку, що визначені законодавством України. Забороняється затверджувати висновок службового розслідування без отримання від особи РНС письмового пояснення або за відсутності акта про її відмову в наданні письмового пояснення (підпункт 6.3.6).

З аналізу наведеного пункту 6.3 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України вбачається, що реалізація наданих прав поліцейським можлива лише за умови його обізнаності з самим фактом призначення та з підставами проведення розслідування.

Як зазначено вище, згідно наказу начальника ГУНП в Сумській області від 24.07.2017 року № 933 було призначено службове розслідування за фактом унесення до ЄРДР під № 000297 відомостей про вчинення кримінального правопорушення працівником ОСОБА_4 ГУНП в Сумській області та повідомлення ОСОБА_1 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Відповідно до змісту наказу № 1547 від 08.08.2017 відповідачем зроблено висновок про вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку. Зазначено, що позивач неналежно ставився до виконання вимог службової дисципліни, проігнорував вимоги ст. ст. 1,7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справи України, Присяги працівника поліції, ст. 18 закону України Про Національну поліцію, ст. 22 закону України Про запобігання корупції, що підтверджується встановленими в ході досудового розслідування кримінального провадження обставинами, обґрунтованою підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, та виразилося у використанні свого службового становища та пов'язаних з ним можливостей з метою одержання неправомірної вигоди (а.с. 64-65).

Досліджені судом матеріали службового розслідування містять копію ухвали Зарічного районного суду м. Суми про відсторонення позивача від посади, копію повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ст. 368 ч. 3 КК України. Крім цього, в матеріалах службового розслідування мається рапорт ОСОБА_5, який повідомляє про затримання ОСОБА_1 за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ст. 368 ч. 3 КК України та інформує начальника ГУНП у Сумській області про хід кримінального провадження. Також в матеріалах службового розслідування маються пояснення ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які пояснили, що про обставини можливого вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку їм нічого не відомо. (а.с. 41, 55). У висновку службового розслідування комісією зазначається, що в червні ОСОБА_1 виявлено факт вчинення ОСОБА_8 правопорушення, складено відповідні матеріали, за якими останнього притягнуто до адміністративної відповідальності. Після цього ОСОБА_1, використовуючи своє службове становище та надані повноваження, з метою отримання неповномірної вигоди, висунув під час зустрічі з ОСОБА_8 вимогу про передачу йому грошових коштів за невиконання обов'язку з виявлення та припинення правопорушень. На виконання вимог ОСОБА_1 кошти були перераховані ОСОБА_8 на банківську картку ОСОБА_9, що є племінником позивача.

Будь-яких інших доказів порушення позивачем службової дисципліни, невиконання вимог Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справи України, Присяги працівника поліції, Закону України Про Національну поліцію, Закону України Про запобігання корупції, матеріали справи не містять та відповідачем під час судового розгляду справи не зазначено. Відповідачем ні в наказі, ні у висновку службового розслідування не вказано в чому саме полягало порушення позивачем ОСОБА_10 працівника поліції та які саме обовязки позивачем не було виконано, що слугували підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення.

Колегія суддів зазначає, що висновок службового розслідування від 08.08.2017 року та наказ начальника Головного управління Національної поліції в Сумській області № 1547 від 08.08.2017 містять виключно описання порушення, що інкримінується позивачу у кримінальному провадженні № 000297 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, та якому буде надана оцінка судом під час розгляду кримінального провадження, при цьому причини та умови вчинення дисциплінарного проступку відповідачем не встановлені. (а.с. 29-39).

За приписами ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що сам лише факт наявності кримінального провадження та повідомлення ОСОБА_1 про підозру не є доказом вчинення ним дисциплінарного проступку та не визначений законом України Про Національну поліцію та Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України як підстава для дисциплінарної відповідальності. Відповідач мав встановлювати факт вчинення дисциплінарного проступку, обставини його вчинення та вину позивача, а не обґрунтованість підозри вчиненні злочину.

За приписами п. 6 ч.1 ст.77 Закону №580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Пунктом 10 ч. 1 ст.77 Закону №580-VIII передбачено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, або кримінального правопорушення.

Таким чином, правовою підставою для звільнення особи за порушення дисципліни є наявність в її діях (бездіяльності) складу дисциплінарного проступку, тобто невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни, а для звільнення особи у зв'язку з вчиненням нею кримінального правопорушення - набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на встановлені у справі обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що факт вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку відповідачем належним чином не встановлений.

Отже, підстави для застосування до позивача п.6 ч.1 ст.77 Закону №580-VIII відсутні, оскільки дисциплінарне стягнення застосовано, передчасно, за відсутності обставин, встановлених відповідно до чинного законодавства України.

Таким чином, колегія суддів, погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно наявності підстав для визнання протиправними та скасування наказу ГУНП в Сумській області № 1547 від 08.08.2017 в частині звільнення ОСОБА_1 та наказу № 323 о/с від 29.08.2017, та поновлення позивача на тій посаді та у тому органі, з якого він був протиправно звільнений, з 29.08.2017.

Частиною другою статті 235 Кодексу законів про працю встановлено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більше як за один рік. Якщо заява поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

З огляду на вищезазначене, судом на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 р. №100 вірно обчислено середньоденну заробітну плату (272,01 грн.), визначено дні затримки розрахунку (76 календарних днів) та визначено компенсацію за затримку розрахунку при звільненні у розмірі 20672 грн. 76 коп., яка підлягає стягненню з відповідача.

У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог та визначення судом розміру компенсації, також, не містять фактів невірного застосування судом норм матеріального та процесуального права.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення, підстави для зміни чи скасування якого відсутні.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління національної поліції в Сумській області залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 13.11.2017 по справі № 818/1274/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду, крім випадків, встановлених ч.5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_11
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_12 ОСОБА_13
Повний текст постанови складено 27.04.2018.