Справа № 826/11421/17
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2018-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

26 квітня 2018 року

Київ

справа №826/11421/17

провадження №К/9901/48373/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Смоковича М. І.,

суддів: Білоуса О. В., Стрелець Т.Г.,

перевіривши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ» на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 листопада 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ» до Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» звернулось до суду з позовом до Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві, у якому просило:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиконання наказу про примусове виконання рішення Господарського суду міста Києва від 30 листопада 2010 року у справі № 50/50-42/358;

зобов'язати відповідача здійснити дії щодо виконання наказу про примусове виконання рішення Господарського суду міста Києва від 30 листопада 2010 року у справі № 50/50-42/358;

зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу із Державного бюджету України компенсацію у розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми, а саме - 204405,82 гривень, починаючи з 9 січня 2016 року.

Окружний адміністративний суд міста Києва ухвалою від 10 листопада 2017 року позовну заяву залишив без розгляду.

Позивач оскаржив це рішення в апеляційному порядку.

Київський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 19 лютого 2018 року залишив без руху апеляційну скаргу ПАТ «Укртрансгаз» на ухвалу Окружного адміністративного суду м.Києва від 10 листопада 2017 року з підстав пропуску апелянтом строку на апеляційне оскарження й відсутність підстав для його поновлення.

Ухвалою від 13 березня 2018 року Київський апеляційний адміністративний суд залишив без задоволення клопотання позивача про поновлення строку на апеляційне оскарження та відмовив у відкритті апеляційного провадження.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції про залишення позовної заяви без розгляду та ухвалою суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження, позивач оскаржив їх у касаційному порядку.

19 квітня 2018 року касаційна скарга надійшла до суду касаційної інстанції.

Касаційну скаргу подано з пропуском строку на касаційне оскарження. Разом із цим, до касаційної скарги додано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, проаналізувавши доводи якого та матеріали касаційної скарги суд дійшов висновку про поважність причин пропуску цього строку.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Перевіряючи касаційну скаргу в частині оскарження ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 листопада 2017 року про залишення позовної заяви без розгляду, Верховний Суд виходить із такого.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують норми статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Частиною п'ятою статті 321, частиною першою статті 328 цього Кодексу обумовлено, що судові рішення суду апеляційної інстанції оскаржуються в касаційному порядку у випадках, передбачених цим Кодексом. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 цієї ж редакції КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи, що ухвала Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 листопада 2017 року не була предметом апеляційного перегляду, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження в цій частині.

Надаючи оцінку доводам касаційної скарги в частині оскарження ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2018 року, суд касаційної інстанції зазначає таке.

Як убачається з наведеного судового рішення, залишаючи без задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції виходив із того, що строк на апеляційне оскарження судового рішення першої інстанції позивачем пропущено без поважних причин.

У свою чергу, вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції встановив, що відповідно до ухвали Окружного адміністративного суду від 10 листопада 2017 року позовну заяву залишено без розгляду.

Копію ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 листопада 2017 року позивач отримав 17 січня 2018 року.

Апеляційну скаргу на згадану ухвалу суду першої інстанції подано 1 лютого 2018 року, тобто після закінчення п'ятиденного строку на апеляційне оскарження, встановленого чинним на час її постановлення процесуальним законом.

Під час звернення з указаною апеляційною скаргою позивач не порушував питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, що стало підставою для залишення її без руху.

На виконання ухвали суду апеляційної інстанції про залишення апеляційної скарги без руху позивач подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке мотивував тим, що фактично цей строк не пропустив, стверджуючи, що на нього поширюються норми КАС України в редакції, яка діє з 15 грудня 2017 року. Залишаючи без задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції констатував відсутність будь-яких поважних причин, крім зазначених апелянтом.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Доводи касаційної скарги не спростовують і не ставлять під сумнів установлені судом апеляційної інстанції обставини, а до скарги не додано будь-яких доказів поважності пропуску строку на апеляційне оскарження, які би зумовлювали об'єктивну неможливість вчасного звернення з апеляційною скаргою.

Очевидним є помилкове застосування автором касаційної скарги норм процесуального закону.

Так, відповідно до підпунктів 12, 13 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" КАС України заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання ним чинності, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання ним чинності.

Відповідно до частини третьої статті 186 КАС України в редакції, що діяла на час ухвалення оскаржуваного рішення суду першої інстанції, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Частиною четвертою статті 189 зазначеного Кодексу передбачено, що апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 186 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Аналогічні положення закріплені у чинній редакції КАС України.

Так, згідно з частиною третьою статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Отже, суд констатує, що суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження з підстав пропуску апелянтом строку на касаційне оскарження, правильно застосував положення частини третьої статті 298 та пункту 4 частини першої статті 299 КАС України, правильне їх застосовування є очевидним, а доводи касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначених норм процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом пункту 2 частини другої цієї ж статті у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Дія цієї норми поширюється, серед іншого, на ухвали судів апеляційної інстанції, перелік яких наведений у частині третій статті 328 КАС України, який включає і ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Враховуючи наведене, підстави для відкриття касаційного провадження в частині оскарження ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2018 року також відсутні.

За такого правового регулювання та обставин справи у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 329, 333 КАС України, суд

у х в а л и в :

Визнати поважними причини пропуску Публічним акціонерним товариством «УКРТРАНСГАЗ» строку на касаційне оскарження ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2018 року у справі № 826/11421/17 за позовом Публічного акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ» до Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ» на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 листопада 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2018 року у справі № 826/11421/17 за позовом Публічного акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ» до Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М. І. Смокович

Судді О. В. Білоус

Т. Г. Стрелець