Справа № 817/55/18
Суддя: Друзенко Н.В.
Дата ухвалення: 2018-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

03 квітня 2018 року м. Рівне №817/55/18
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В. за участю секретаря судового засідання Романчук В.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:позивача: представник ОСОБА_1, відповідача: представник ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Північно-західна торгівельна група"
доГоловного управління ДФС у Рівненській області
визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №, №, №, №, № від 05.10.2017 та №, №, №, №, № від 06.10.2017,
В С Т А Н О В И В:

22.01.2018 відкрито провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Північно-західна торгівельна група" до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 06.10.2017: № про збільшення суми грошового зобовязання за платежем: податок на прибуток в сумі 585348 грн.; № про збільшення суми грошового зобовязання за платежем: податок на додану вартість в розмірі 688481 грн.; № про зменшення суми відємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в розмірі 78507 грн.; № про збільшення суми грошового зобовязання за платежем: податок на прибуток іноземних юридичних осіб в розмірі 372,30 грн.; № про застосування штрафних санкцій в розмірі 170 грн. за платежем: податок на прибуток іноземних юридичних осіб; а також від 05.10.2017: № про застосування штрафних санкцій в сумі 510 грн. за платежем: Податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами із доходів платника податку у вигляді заробітної плати; № про збільшення суми грошового зобовязання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 669,26 грн.

Ухвалою від 20.02.2018 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 20.03.2018. В судовому засіданні 20.03.2018 на стадії дослідження доказів оголошувалась перерва до 03.04.2018 для витребовування у відповідача додаткових доказів .

Позовні вимоги в повному обсязі підтримані представником позивача в судовому засіданні. На їх обґрунтування зазначено, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є незаконними з тих підстав, що висновки про порушення п.44.1, п.44.2 ст.44, п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток в сумі 494316 грн., в т.ч. за 2015 рік в розмірі 130190 грн., за 2016 рік в розмірі 364126 грн. та п.44.1 ст. 44, п.50.1 ст. 50, п.185.1 ст.185, п.188.1 ст.188, п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в сумі 550 785 грн. та завищено суму відємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду за грудень 2016 року 78507 грн. є безпідставними та не відповідають фактичним справи. Представником вказано, що операції з переробки давальницької сировини підтверджуються належними та допустимими доказами, а також первинними документами, які відповідають вимогам Закону України "Про бухгалтерський облік в Україні", а тому висновки про невірне відображення в бухгалтерському та податковому обліку операцій з переробки давальницької сировини є хибними. З наведених підстав просила адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечив про що подав письмовий відзив. В обґрунтування заперечень проти позову представником відповідача в судовому засіданні зазначено є, що проведеною перевіркою встановлено відсутність відображення в бухгалтерському обліку операцій з давальницької сировини з ТОВ "ОСОБА_3 Інвест", оскільки згідно наданих до перевірки оборотно-сальдових відомостей по рахунках встановлено, що у бухгалтерському обліку відсутні рахунки 206 "Матеріали, передані в переробку" та 23 "Виробництво". Крім того, досліджуючи первинні документи по отриманих послугам від ТОВ "ОСОБА_3 Інвест" та враховуючи відсутність відображення у бухгалтерському обліку операцій з давальницької сировини, не можливо встановити, яким чином відбувається передача сировини у переробку, її вид, кількість та ціна (у звязку з відсутністю відображення даних умов у договорі надання послуг та відсутності відображення даних умов у договорі про надання послуг та відсутності належним чином оформлених актів передачі сировини у переробку, відсутності замовлень у виробництво, відсутності оригіналів макетів, підготовлених до вимог виконавця). Також, перевіркою встановлено ряд інших порушень законодавства, а саме п.п.14.1.180 п.14.1 ст.14, п.167.1 ст.167, п.168.1 ст.168, п.171.2 ст.171, п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України, а саме: не перерахований до бюджету ПДФО на загальну суму 481,53 грн.; п.51.1 ст.51, п.п. "б" п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України, по яких встановлено подання податкових розрахунків за формою 1 ДФ не в повному обсязі, з недостовірними відомостями та з помилками, а саме: за 4 квартал 2015 року; п.103.4, п.103.10 ст. 103, абз. г) п.п.141.4.1, п.п.141.4.4 п.141.4 ст.141 Податкового кодексу України, а саме ТОВ "Північно-західна торгівельна група" не оподатковувано дохід (фрахт) в сумі 200 доларів США, який виплачений нерезиденту індивідуальний підприємець ОСОБА_4 (Республіка Білорусь) та не внесено до бюджету податок на прибуток іноземних юридичних осіб в сумі 297,84 грн.; п.46.1 ст.46, п.48.1 ст.48, п.48.7 ст.48, п.103.9 ст.103 Податкового кодексу України, а саме платником податків не подано до Гощанського відділення Рівненської ОДПІ додаток ПН до рядка 23 податкової декларації з податку на прибуток підприємств за 2016 рік. З наведених підстав просила у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши подані письмові докази та матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що у період з 04.09.2017 по 15.09.2017 Головним управлінням ДФС у Рівненській області проводилась документальна планова виїзна перевірка ТОВ "Північно-західна торгівельна група" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2016. Результати перевірки оформлені актом №933/17-00-14-01/38302895 від 22.09.2017 (а.с.14-31 том 1) з додатками (а.с.225-248 том 9) .

Висновками даного акта перевірки встановлено наступні порушення:

п.44.1, п.44.2 ст.44, п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток в сумі 494316 грн., в т.ч. за 2015 рік в розмірі 130190 грн., за 2016 рік в розмірі 364126 грн.

п.44.1 ст. 44, п.50.1 ст. 50, п.185.1 ст. 185, п.188.1 ст.188, п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в сумі 550785 грн. та завищено суму відємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду за грудень 2016 року 78507 грн.

п.п.14.1.180 п.14.1 ст.14, п.167.1 ст.167, п.168.1 ст.168, п.171.2 ст.171, п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України, а саме: не перерахований до бюджету ПДФО на загальну суму 481,53 грн.;

п.51.1 ст.51, п.п."б" п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України, по яких встановлено подання податкових розрахунків за формою 1 ДФ не в повному обсязі, з недостовірними відомостями та з помилками, а саме: за 4 квартал 2015 року;

п.103.4, п.103.10 ст. 103, абз.г) п.п.141.4.1, п.п.141.4.4 п.141.4 ст.141 Податкового кодексу України, а саме ТОВ "Північно-західна торгівельна група" не оподатковано дохід (фрахт) в сумі 200 доларів США, який виплачений нерезиденту індивідуальному підприємцю ОСОБА_4 (Республіка Білорусь) та не внесено до бюджету податок на прибуток іноземних юридичних осіб в сумі 297,84 грн.;

п.46.1 ст.46, п.48.1 ст.48, п.48.7 ст.48, п.103.9 ст.103 Податкового кодексу України, а саме платником податків не подано до Гощанського відділення Рівненської ОДПІ додаток ПН до рядка 23 податкової декларації з податку на прибуток підприємств за 2016 рік.

На підставі акта перевірки №933/17-00-14-01/38302895 від 22.09.2017 року Головним управлінням ДФС у Рівненській області 06.10.2017 було прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

№ про збільшення суми грошового зобовязання за платежем: "податок на прибуток" в сумі 585348 грн. (а.с.32 том 1);

№ про збільшення суми грошового зобовязання за платежем: "податок на додану вартість" в розмірі 688481 грн. (а.с.33 том 1);

№ про зменшення суми відємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в розмірі 78507 грн. (а.с.34 том 1);

№ про збільшення суми грошового зобовязання за платежем: "податок на прибуток іноземних юридичних осіб" в розмірі 372,30 грн. (а.с.34 том 1);

№ про застосування штрафних санкцій в розмірі 170 грн. за платежем: "податок на прибуток іноземних юридичних осіб" (а.с.35 том 1).

Крім цього, 05.10.2017 Головним управлінням ДФС у Рівненській області було прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

№ про застосування штрафних санкцій в сумі 510 грн. за платежем: "податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами із доходів платника податку у вигляді заробітної плати" (а.с.36 том 1);

№ про збільшення суми грошового зобовязання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 669,26 грн. (а.с.37 том 1).

Судом встановлено, що висновки про порушення ТОВ "Північно-західна торгівельна група" п.44.1, п.44.2 ст.44, п.п.134.1.1 п.134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток в сумі 494316 грн., в т.ч. за 2015 рік в розмірі 130190 грн., за 2016 рік в розмірі 364126 грн., а також п.44.1 ст.44, п.50.1 ст.50, п.185.1 ст.185, п.188.1 ст.188, п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в сумі 550785 грн. та завищено суму відємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду за грудень 2016 року 78507 грн., ґрунтуються на тому, що позивачем в бухгалтерському обліку невірно відображено операції з давальницької сировини, отримані від ТОВ "ОСОБА_3 Інвест".

З приводу зазначених висновків суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до ст.134 Податкового кодексу України (в редакції закону, чинній з 01.01.2015), об'єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу. Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від'ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку). Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від'ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Для платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, об'єкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу. Платник податку, у якого річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, має право прийняти рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, не більше одного разу протягом безперервної сукупності років в кожному з яких виконується цей критерій щодо розміру доходу. Про прийняте рішення платник податку зазначає у податковій звітності з цього податку, що подається за перший рік в такій безперервній сукупності років. В подальші роки такої сукупності коригування фінансового результату також не застосовуються (крім від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років).

Якщо у платника, який прийняв рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, в будь-якому наступному році річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період перевищує двадцять мільйонів гривень, такий платник визначає об'єкт оподаткування починаючи з такого року шляхом коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці, визначені відповідно до положень цього розділу.

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи; дохід за договорами страхування, визначений згідно з підпунктом 141.1.2 пункту 141.1 статті 141 цього Кодексу; дохід (прибуток) нерезидента, що підлягає оподаткуванню згідно з пунктом 141.4 статті 141 цього Кодексу, з джерелом походження з України; дохід операторів, отриманий від діяльності з випуску та проведення лотерей, азартних ігор з використанням гральних автоматів, що підлягає оподаткуванню згідно з пунктом 141.5 статті 141 цього Кодексу; дохід операторів, отриманий від букмекерської діяльності, азартних ігор (у тому числі казино), крім доходу, отриманого від азартних ігор з використанням гральних автоматів, зменшеного на суму виплачених виплат гравцю, що підлягає оподаткуванню згідно з пунктом 141.5 статті 141 цього Кодексу.

Згідно п.138.1, п.138.2 ст. 138 Податкового кодексу України (в редакції закону, чинній з 01.01.2015), фінансовий результат до оподаткування збільшується: на суму нарахованої амортизації основних засобів або нематеріальних активів відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності; на суму уцінки та втрат від зменшення корисності основних засобів або нематеріальних активів, включених до витрат звітного періоду відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності; на суму залишкової вартості окремого об'єкта основних засобів або нематеріальних активів, визначеної відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку, у разі ліквідації або продажу такого об'єкта. Фінансовий результат до оподаткування зменшується: на суму розрахованої амортизації основних засобів або нематеріальних активів відповідно до пункту 138.3 цієї статті; на суму залишкової вартості окремого об'єкта основних засобів або нематеріальних активів, визначеної з урахуванням положень цієї статті Кодексу, у разі ліквідації або продажу такого об'єкта; на суму дооцінки та вигід від відновлення корисності основних засобів або нематеріальних активів в межах попередньо віднесених до витрат уцінки та втрат від зменшення корисності основних засобів або нематеріальних активів відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" №996-XIV від 16.07.1999, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обовязкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Вказаний перелік обовязкових реквізитів кореспондується і в пункт 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995, згідно якого первинні документи (на паперових і машинозчитувальних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обовязкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складається документ, назва документа, код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа, дані про документ, що засвідчує особу одержувача.

Судом встановлено, що ТОВ "Північно-західна торгівельна група" займається оптовою та роздрібною торгівлею продуктами харчування, в переважній більшості барвниками, желатином, лавровим листом, та різними видами спецій і т.п. Для реалізації наведених вище товарів, позивач в охопленому перевіркою періоді закупляв сировину (спеції, барвники тощо), яку передавав в переробку ТОВ "ОСОБА_3 Інвест" на підставі договору про надання послуг б/н від 03 січня 2014 року. В подальшому, отримавши готову фасовану продукцію, позивач реалізовував її покупцям, а основному, гіпермаркетам та супермаркетам, на підставі тристоронніх договорів, укладених між позивачем, ТОВ "ОСОБА_3 Інвест" та такими покупцями.

Так, згідно п.1.1 Договору про надання послуг б/н від 03.01.2014, ТОВ "ОСОБА_3 Інвест" надає послуги з виготовлення, фасування та пакування продуктів харчування з матеріалів замовника (які іменовані в договорі як "давальницька сировина"), а ТОВ "Північно-західна торгівельна група" замовляє, приймає і оплачує такі послуги відповідно до умов Договору. Розділом 2 даного Договору врегульовані умови і терміни надання послуг. Зокрема, виконавець надає послуги з переробки давальницької сировини своїми силами і зі своїх матеріалів. Вид послуг, що надаються з обробки давальницької сировини, сторони обумовлюють в замовленнях на виробництво (п.2.1 Договору). Термін надання послуг з обробки давальницької сировини не повинен перевищувати 10 робочих днів з моменту отримання, 25% передоплати згідно п.6.3 Договору, за умови наявності давальницької сировини на складі виконавця і затвердження оригінал-макету (п.2.2). Давальницька сировина має бути надана замовником в 2-денний термін з моменту підписання сторонами замовлення на виробництво. Давальницька сировина доставляється на склад виконавця силами і засобами замовника (п.2.4). Днем виконання зобовязань виконавця щодо надання послуг з обробки давальницької сировини є дата постачання обробленої давальницької сировини на склад виконавця за адресою: м.Рівне, вул.Дворецька, 120М (п.2.5). Відповідно до п.4.1 Договору, замовник надає виконавцеві давальницьку сировину, яка використовується останнім при наданні послуг з обробки давальницької сировини. Найменування, кількість та інші характеристики давальницької сировини сторони обумовлюють в замовленні на виробництво. Давальницька сировина є власністю замовника. Прийом-передача давальницької сировини здійснюється сторонами згідно накладної, в якій вказується кількість переданої давальницької сировини (п.4.2 Договору). Доставка обробленої давальницької сировини здійснюється силами замовника (п.5.2). Одночасно з передачею обробленої давальницької сировини, виконавець зобовязаний надати Замовникові наступні документи: - накладну на відвантаження; - акт прийому-передачі наданих послуг (п.5.3) (а.с.26-30 том 2).

За визначенням, яке міститься в пп.14.1.134 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, операції з давальницькою сировиною це операції з переробки (обробки, збагачення чи використання) давальницької сировини (незалежно від кількості замовників і виконавців, а також етапів (операцій)) з метою одержання готової продукції за відповідну плату. До операцій з давальницькою сировиною належать операції, в яких сировина замовника на конкретному етапі її переробки становить не менш як 20% загальної вартості готової продукції.

А згідно з пп.14.1.41 цього ж пункту давальницька сировина це сировина, матеріали, напівфабрикати, комплектуючі вироби, енергоносії, що є власністю одного суб'єкта господарювання (замовника) і передаються іншому суб'єкту господарювання (виробнику) для виробництва готової продукції, з подальшим переданням або поверненням такої продукції або її частини їх власникові або за його дорученням іншій особі.

Відповідач стверджує про те, що за своєю природою договір на переробку сировини на давальницьких умовах є договором підряду, і наголошує на тому, що такий договір повинен укладатись з дотриманням норм, визначених у параграфі 1 глави 61 Цивільного кодексу України.

З наведеним суд не погоджується, оскільки договори давальницької переробки не виділені окремо в правове регулювання відповідними нормами Цивільного кодексу України та регулюються загальними положеннями цього Кодексу.

Укладення договору переробки давальницької сировини у формі договору про надання послуг, на переконання суду, не суперечить нормам Цивільного кодексу України та іншим законам України.

Проаналізовані судом умови Договору надання послуг б/н від 03.01.2014, відповідають вимогам Цивільного кодексу України та містять основні положення, що стосуються умов давальницької переробки. Тому, твердження відповідача про те, що укладений позивачем з з ТОВ "ОСОБА_3 Інвест" договір не відповідає вимогам законодавства є безпідставними.

Також, відповідач зазначає, що для обліку сировини, переданої в переробку, передбачено субрахунок 206 "Матеріали, передані в переробку". На цьому рахунку враховуються матеріали, які передано в переробку на сторону, що й надалі включаються до собівартості виготовлених з них товарів. Передання матеріалів у переробку відображається тільки на субрахунках рахунку 20 "Виробничі запаси".

Щодо зазначеного, суд звертає увагу на наступне.

Згідно з Інструкцією про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобовязань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої наказом Міністерства фінансів України №291 від 30.11.1999, рахунок 20 "Виробничі запаси" призначено для узагальнення інформації про наявність і рух належних підприємству запасів сировини та матеріалів (в т.ч. сировина й матеріали, які є в дорозі та в переробці), будівельних матеріалів, запчастин, матеріалів сільськогосподарського призначення, палива, тари й тарних матеріалів, відходів основного виробництва.

За дебетом рахунку 20 відображаються надходження запасів на підприємство, їх дооцінка, за кредитом - витрачання на виробництво (експлуатацію, будівництво), переробку, відпуск (передачу) на сторону, уцінка тощо.

Рахунок 20 має такі субрахунки: 201 "Сировина й матеріали", 202 "Купівельні напівфабрикати та комплектуючі виpoби", 203 "Паливо", 204 "Тара, тapні матеріали", 205 "Будівельні матеріали", 206 "Матеріали, передані в переробку", 207 "Запасні частини", 208 "Матеріали сільськогосподарського призначення", 209 "Інші матеріали". На субрахунку 201 "Сировина й матеріали" відображаються наявність та рух сировини та основних матеріалів, які входять до складу продукції, що виготовляється, або є необхідними компонентами при її виготовленні (забудовники облік будівельних матеріалів i конструкцій ведуть на субрахунку 205 "Будівельні матеріали"). На цьому субрахунку ведеться облік основних матеріалів, що використовуються підрядними будівельними організаціями при здійсненні будівельно-монтажних, ремонтних робіт. Допоміжні матеріали, які використовуються при виготовленні продукції або для господарських потреб, технічних цілей та сприяння у виробничому процесі, також відображаються на субрахунку 201. Підприємства, що заготовляють сільськогосподарську продукцію для переробки, також відображають її вартість на цьому субрахунку.

Позивач облік сировини та її рух, яка і в подальшому віддається в переробку за 2015 та 2016 роки відображав на аналітичному рахунку 201 "Сировина і матеріали", що підтверджується копіями оборотно-сальдових відомостей по рахунку 201 (а.с.129-135 том 2), які надавались відповідачу під час перевірки позивача (а.с.17-19 том 9). Так, за 2015 рік позивач придбав сировини на суму 3509652,12 грн., і така ж сума сировини була передана в переробку. За 2016 рік на рахунку 201 у позивача обліковувалось сировини на загальну суму 9028703,96 грн. Передано в переробку на суму 8906389,91 грн. Сальдо на кінець періоду 122314,05 грн.

Той факт, що позивач не обліковував таку вказану сировину на аналітичному рахунку 206 "Матеріали передані в переробку", не може свідчити про те, що послуги з переробки давальницької сировини йому не надавались, ним не приймались і не обліковувались, а свідчить лише про те, що позивачем неналежним чином вівся бухгалтерський облік. Разом з тим, вказана обставина сама по собі, не спростовує факту придбання послуг з переробки давальницької сировини позивачем, оскільки наявність придбання та зберігання такої сировини підтверджується оборотно-сальдовими відомостями по рахунку 201 "Сировина і матеріали".

Також, відповідач вказує на те, що передавання сировини від замовника виконавцю повинно оформлятися накладною-вимогою на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів (форма №М-11, затверджена наказом №193). При цьому, в рядку "підстава" слід зазначити, що сировину (матеріали) передано на переробку на давальницьких умовах, а також номер та дату договору на переробку давальницької сировини.

З матеріалів справи вбачається, що позивач має укладені договори із покупцями (супермаркетами та гіпермаркетами) на поставку та продаж продукції, від яких систематично отримував замовлення на поставку конкретно визначеної продукції (а.с.188-250 том 2,а.с.1-241 том 3, а.с.1-250 том 4, а.с.1-37 том 5).

І саме на підставі таких замовлень, ТОВ "Північно-західна торгівельна група" передавало відповідну сировину для переробки ТОВ "ОСОБА_3 Інвест".

Передача сировини в переробку оформлялась актами здачі-приймання сировини, а саме: від 30.06.2015, від 31.07.2015, від 31.08.2015, від 30.09.2015, від 31.10.2015, від 30.11.2015, від 31.12.2015, від 31.01.2016, від 29.02.2016, від 31.03.2016, від 30.04.2016, від 31.05.2016, від 30.06.2016, від 31.07.2016, від 31.08.2016, від 30.09.2016, від 31.10.2016, від 30.11.2016, від 31.12.2016 (а.с.153-187 том 2).

При цьому, суд погоджується з доводами позивача, що законодавство не зобовязує передавати сировину від замовника виконавцю саме накладною-вимогою на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів за формою №М-11. Надходження давальницької сировини на переробку від замовника може оформлятися звичайними документами (видаткова накладна, товарно-транспортна накладна тощо). Крім того, таку передачу можна оформити й актом приймання-передачі давальницької сировини. Операції переробки сировини переробник оформлює документами, що використовуються на підприємстві відповідно до прийнятої облікової політики.

Відповідач також наголошує на тому, що в п.440 Методрекомендацій №373 наголошено на необхідності відображення отриманої готової продукції з давальницької сировини через Дт 23 "Виробництво" (відповідно з проведенням Дт 23 Кт 206), а ось після формування собівартості готової продукції всю цю суму варто списувати на готову продукцію проведенням Дт 26 Кт 23. Виконавець (переробник) повертає зворотні відходи, отримані в результаті переробки давальницької сировини. У такому випадку на вартість таких відходів потрібно зменшити вартість давальницької сировини, яка формуватиме собівартість готової продукції. Самі поворотні відходи, які віддав виконавець (переробник), фіксують проведенням Дт 209 "Інші матеріали" Кт 206.

Щодо вказаних висновків відповідача суд зазначає наступне.

Облік готової продукції ТОВ "Північно-західна торгівельна група" обліковує на субрахунку: 26 "Готова продукція".

Рахунок 26 призначено для узагальнення інформації про наявність та рух готової продукції підприємства. До готової продукції належить продукція, обробка якої закінчена та яка пройшла випробування, приймання, укомплектування згідно з умовами договорів із замовниками і відповідає технічним умовам та стандартам. За дебетом рахунку 26 відображається надходження готової продукції власного виробництва за фактичною виробничою собівартістю або за нормативною вартістю. Собівартість реалізованої готової продукції визначається за методами оцінки вибуття запасів. Аналітичний облік готової продукції ведеться за видами готової продукції.

Оборотно-сальдовими відомостями по рахунку 26 "Готова продукція" підтверджується облік позивачем готової продукції, що надійшла від ТОВ "ОСОБА_3 Інвест" (а.с.88-135 том 2). Вказані зведені бухгалтерські документи надавались відповідачу під час перевірки позивача (а.с.3-16,100-134 том 9).

Переміщення готової продукції на склад оформлялося позивачем накладними готової продукції на склад готової продукції (а.с.38-250 том 5, а.с.1-92 том 6).

Одночасно, ТОВ "Північно-західна торгівельна група" проводило списання ТМЦ у виробництво, що підтверджується копіями актів списання ТМЦ у виробництво за період з 01.06.2015 по 28.12.2016, які долучені позивачем до матеріалів справи та надавались в межах документальної перевірки, що не заперечується стороною відповідача (а.с.93-250 том 6, а.с.1-250 том 7, а.с.1-248 том 8).

Здача-прийняття послуг з переробки давальницької сировини оформлялась актами здачі-прийняття робіт (надання послуг), а саме: №ОУ-0000006 від 15.07.2015 на суму 234000,00 грн., у т.ч. ПДВ 39000,00 грн.; №ОУ-0000008 від 28.08.2015 на суму 57600,00 грн., у т.ч. ПДВ 9600,00 грн.; №ОУ-0000010 від 31.08.2015 на суму 129600,00 грн., у т.ч. ПДВ 21600,00 грн.; №ОУ-0000011 від 25.09.2015 на суму 90000,00 грн., у т.ч. ПДВ 15000,00 грн.; №ОУ-0000013 від 15.10.2015 на суму 102000,00 грн., у т.ч. ПДВ 17000,00 грн.; №ОУ-0000015 від 30.11.2015 на суму 114000,00 грн., у т.ч. ПДВ 19000,00 грн.; №ОУ-0000017 від 31.12.2015 на суму 44000,00 грн., у т.ч. ПДВ 7333,33 грн.; №ОУ-0000002 від 31.01.2016 на суму 50000,00 грн., у т.ч. ПДВ 8333,33 грн.; №ОУ-0000004 від 29.02.2016 на суму 114000,00 грн., у т.ч. ПДВ 19000,00 грн.; №ОУ-0000006 від 21.03.2016 на суму 300000,00 грн., у т.ч. ПДВ 50000,00 грн.; №ОУ-0000011 від 21.04.2016 на суму 45000,00 грн., у т.ч. ПДВ 7500,00 грн.; №ОУ-0000012 від 29.04.2016 на суму 306000,00 грн., у т.ч. ПДВ 51 000,00 грн.; №ОУ-0000014 від 29.04.2016 року на суму 240 000,00 грн., у т.ч. ПДВ 40000,00 грн.; №ОУ-0000016 від 31.08.2016 на суму 312000,00 грн., у т.ч. ПДВ 52000,00 грн.; №ОУ-0000017 від 31.08.2016 на суму 180000,00 грн., у т.ч. ПДВ 30000,00 грн.; №ОУ-0000018 від 31.10.2016 на суму 420000,00 грн., у т.ч. ПДВ 70000,00 грн.; №ОУ-0000020 від 28.12.2016 на суму 408000,00 грн., у т.ч. ПДВ 68000,00 грн. (а.с.31-47 том 2).

На підставі даних актів здачі-прийняття наданих послуг ТОВ "ОСОБА_3 Інвест" було виписано податкові накладні: від 15.07.2015 №6 на суму 234000,00 грн., у т.ч. ПДВ 39000,00 грн.; від 28.08.2015 №8 на суму 57600,00 грн., у т.ч. ПДВ 9600,00 грн.; від 31.08.2015 №10 на суму 129600,00 грн., у т.ч. ПДВ 21600,00 грн.; від 25.09.2015 №11 на суму 90000,00 грн., у т.ч. ПДВ 15000,00 грн.; від 1510.2015 №13 на суму 102000,00 грн., у т.ч. ПДВ 17000,00 грн.; від 30.11.2015 №16 на суму 114000,00 грн., у т.ч. ПДВ 19000,00 грн.; від 31.12.2015 №17 на суму 44000,00 грн., у т.ч. ПДВ 7333,33 грн.; від 31.01.2016 №2 на суму 50000,00 грн., у т.ч. ПДВ 8333,33 грн.; від 29.02.2016 №7 на суму 114000,00 грн., у т.ч. ПДВ 19000,00 грн.; від 21.03.2016 №6 на суму 300000,00 грн., у т.ч. ПДВ 50000,00 грн.; від 21.04.2016 №12 на суму 45000,00 грн., у т.ч. ПДВ 7500,00 грн.; від 29.04.2016 №13 року на суму 306000,00 грн., у т.ч. ПДВ 51000,00 грн.; від 29.04.2016 №15 на суму 240000,00 грн., у т.ч. ПДВ 40000,00 грн.; від 31.08.2016 №18 на суму 312000,00 грн., у т.ч. ПДВ 52000,00 грн.; від 31.08.2016 №19 на суму 180000,00 грн., у т.ч. ПДВ 30000,00 грн.; від 31.10.2016 №20 на суму 420000,00 грн., у т.ч. ПДВ 70000,00 грн.; від 30.12.2016 №24 на суму 408000,00 грн., у т.ч. ПДВ 68000,00 грн.(а.с.48-62 том 2).

Суми податку на додану вартість були включені до складу податкового кредиту податкових декларацій звітних періодів (а.с.75-249 том 1, а.с.1-25 том 2).

Станом на кінець 2015 року кредиторська заборгованість перед ТОВ "ОСОБА_3 Інвест" становила 12295,00 грн., а станом на кінець 2016 року - 976110,00 грн., що підтверджується даними оборотно-сальдових відомостей по рахунку 631 по контрагенту ТОВ "ОСОБА_3 Інвест" за 2015 та 2016 роки, та загальною оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 631 за 2015, 2016 роки по всіх контрагентах (а.с.136-152 том 2).

ТОВ "Північно-західна торгівельна група" орендує складські приміщення у ТОВ "ОСОБА_3 Інвест" за адресою: м. Рівне, вул.Дворецька, 120 М, що підтверджується копією договору суборенди приміщення б/н від 03.01.2014 та актами здачі-прийняття робіт (наданих послуг) №ОУ-0000003 від 25.05.2015 та №ОУ-0000005 від 30.06.2015, податковими накладними, виписаними на підставі даних актів (а.с.63-73 том 2).

Відповідач стверджує, що досліджуючи первинні документи по отриманим послугам від ТОВ "ОСОБА_3 Інвест" та враховуючи відсутність відображення у бухгалтерському обліку операцій з давальницької сировини, не можливо встановити, яким чином відбувалася передача сировини у переробку, її вид, кількість та ціну (у звязку з відсутністю відображення даних умов у договорі надання послуг та відсутності належним чином оформлених актів передачі сировини у переробку, відсутності замовлень на виробництво, відсутності оригіналів макетів, підготовлених до вимог виконавця).

Проте, як уже було зазначено судом, у позивача наявні акти приймання-передачі сировини, замовлення від покупців на виробництво, накладні про переміщення готової продукції на склади, акти приймання-передачі наданих послуг з переробки давальницької сировини між позивачем та ТОВ "ОСОБА_3 Інвест", акти списання ТМЦ у виробництво, а тому наданими доказами повністю спростовуються дані твердження відповідача. Окрім того, позивачем доведено, що готова продукція списувалася на собівартість реалізованої готової продукції повністю і у процесі виробництва позивач не отримував жодних відходів (а.с.195-207 том 9).

При цьому, судом встановлено, що облік сировини на переробку вівся позивачем на рахунку 201 "Сировина і матеріали", а отримана готова продукція оприбутковувалась на рахунку 92 "Адміністративні витрати", який в подальшому закривався по рахунку 901 "Собівартість реалізованої готової продукції" (а.с.17-19,72-83, 135-154, 156-167 том 9). Однак відсутність субрахунку 23 "Виробництво" та неправомірне списання позивачем послуг на субрахунок 92 "Адміністративні витрати", а не на 26 "Готова продукція" саме по собі не може свідчити про відсутність отримання позивачем послуг з переробки давальницької сировини. А відсутність належного ведення бухгалтерського обліку є підставою для притягнення посадових осіб підприємства до адміністративної відповідальності, а не до формування висновків про заниження значення позивачем рядку 02 "Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського або міжнародних стандартів фінансової звітності" на суму 2621 834 грн., у т.ч. за 2015 рік на суму 642677 грн. та за 2016 рік на суму 1979167 грн. (а.с.67-74 том 1).

За наведеного, висновки відповідача про порушення позивачем п.44.1, п.44.2 ст.44, п.п.134.1.1 п.134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на прибуток в сумі 494316 грн., в т.ч. за 2015 рік в розмірі 130190 грн., за 2016 рік в розмірі 364126 грн., є такими, що не відповідають вимогам законності, обґрунтованості, розсудливості та добросовісності.

Крім цього, зазначені висновки відповідача зумовили і висновки про завищення податкового кредиту з ПДВ по операціях з отримання послуг з переробки давальницької сировини з ТОВ "ОСОБА_3 Інвест" в контексті відсутності їх документального підтвердження та про заниження податкових зобовязань з ПДВ в контексті реалізації готової продукції нижче собівартості, і як наслідок, висновки про завищення позивачем податкового кредиту на загальну суму 524366 грн., заниження податку на додану вартість в сумі 550785 грн., завищення суми відємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду за грудень 2016 року на суму 78507 грн.

Згідно п.188.1 ст.188 Податкового кодексу України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію субєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обовязкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого звязку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками субєктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення.

Згідно ст. 198 Податкового кодексу України, по податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об'єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) та місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов'язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З метою застосування цього пункту податкові зобов'язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах: придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання; придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

У разі якщо на момент перевірки платника податку контролюючим органом в акті вибіркової (часткової) інвентаризації, проведеної платником податку на вимогу такого органу, виявлено нестачу придбаних таким платником товарів (крім випадку, якщо така нестача обумовлена знищенням внаслідок дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідно до законодавства), для цілей розділу V цього Кодексу такі товари вважаються використаними платником податку в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних / розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням терміну реєстрації, відносяться до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні / розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше: ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних / розрахунків коригування до таких податкових накладних; для платників податку, що застосовують касовий метод, - ніж через 60 календарних днів з дати списання коштів з банківського рахунка платника податку.

В контексті наведених вище норм чинного законодавства та досліджених документів, які є первинними документами у розумінні статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" №996-XIV від 16.07.1999 (у відповідній редакції), судом встановлено, що господарські операції між позивачем та ТОВ "ОСОБА_3 Інвест" були здійснені в межах їх господарської діяльності, сторони переслідували ділову мету при їх здійсненні та понесли зміни майнового стану, що, в свою чергу, вказує на реальне настання як для позивача правових наслідків, обумовлених відповідними правочинами. Під час судового розгляду достеменно встановлено, що фактичний рух активів та зміни у власному капіталі платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце. Крім того, позивачем підтверджено, а відповідачем не спростовано факт використання позивачем придбаних у ТОВ "ОСОБА_3 Інвест" послуг з переробки давальницької сировини у власній господарській діяльності. Не спростовано також і господарський сенс відповідних операцій.

Відповідно до цього, позивачем було правомірно віднесено до податкового кредиту: ПДВ в сумі 39000,00 грн. згідно податкової накладної №6 від 15.07.2015, ПДВ в сумі 9600,00 грн. згідно податкової накладної №8 від 28.08.2015, ПДВ в сумі 21600,00 грн. згідно податкової накладної №10 від 31.08.2015, ПДВ в сумі 15000,00 грн. згідно податкової накладної №11 від 25.09.2015, ПДВ в сумі 17000,00 грн. згідно податкової накладної №13 від 1510.2015, ПДВ в сумі 19000,00 грн. згідно податкової накладної №16 від 30.11.2015, ПДВ в сумі 7333,33 грн. згідно податкової накладної №17 від 31.12.2015, ПДВ в сумі 8333,33 грн. згідно податкової накладної №2 від 31.01.2016, ПДВ в сумі 19000,00 грн. згідно податкової накладної №7 від 29.02.2016, ПДВ в сумі 50000,00 грн. згідно податкової накладної №6 від 21.03.2016, ПДВ в сумі 7500,00 грн. згідно податкової накладної №12 від 21.04.2016, , ПДВ в сумі 51000,00 грн. згідно податкової накладної №13 від 29.04.2016, ПДВ в сумі 40000,00 грн. згідно податкової накладної №15 від 29.04.2016, ПДВ в сумі 52000,00 грн. згідно податкової накладної №18 від 31.08.2016, ПДВ в сумі 30000,00 грн. згідно податкової накладної №19 від 31.08.2016, ПДВ в сумі 70000,00 грн. згідно податкової накладної №20 від 31.10.2016, ПДВ в сумі 68000,00 грн. згідно податкової накладної №24 від 30.12.2016, а всього на загальну суму ПДВ 524366 грн.

Також, суд вважає безпідставними висновки відповідача про встановлення реалізації робіт/послуг нижче собівартості в сумі 1386427 грн., що призвело до заниження податкового зобовязання по ПДВ в сумі 277285 грн., оскільки, як встановлено судом, операції з отримання послуг переробки давальницької сировини від ТОВ "ОСОБА_3 Інвест" в повній мірі підтверджуються первинними документами, документами бухгалтерського обліку. Фактично, висновки відповідача ґрунтуються виключно на тому, що послуги з переробки давальницької сировини неправомірно списувались позивачем на рахунок 92, а не на рахунок 26, який в подальшому закривається на рахунок 901. Разом з тим, порушення ведення позивачем рахунків бухгалтерського обліку жодним чином неспроможне вплинути на формування його податкових зобовязань як платника ПДВ. Більше того, відповідач суперечачи самому собі в акті перевірки зазначив про встановлення двох взаємовиключних фактів: факту реалізації готової продукції нижче собівартості і факту реалізації позивачем готової продукції не нижче собівартості (абзаци сьомий та 11 19 аркушу акту перевірки (а.с.23 том 1). При цьому, по суті відповідач зазначає про реалізацію позивачем послуг з переробки давальницької сировини нижче собівартості, хоча податковою перевіркою було встановлено, що позивач не надавав, а отримував послуги з переробки давальницької сировини.

З наведених вище підстав, суд приходить до висновку, що податкові повідомлення-рішення від 06.10.2017 № про збільшення суми грошового зобовязання за платежем: "податок на прибуток" в частині збільшення основного зобовязання в сумі 471930,00 грн. та 89063,00 штрафних (фінансових) санкцій; № про збільшення суми грошового зобовязання за платежем: "податок на додану вартість" в частині визначення основного зобовязання в розмірі 548262,00 грн. та 137065,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями та № про зменшення суми відємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в розмірі 78507 грн. є протиправними та підлягають до скасування в наведеній частині (а.с.224 том 9).

З матеріалів справи також вбачається, що в ході проведення перевірки було встановлено, що підприємство здійснювало експорт спецій та приправ. Перевіркою правильності нарахування доходів встановлено, що ТОВ "Північно-західна торгівельна група" не включило до складу доходів вартість експортної поставки, згідно ВМД №204050002/2016/019377 від 15.11.2016 р. по контрагенту УП "Алвеста-М" на суму 16 738,30 грн.

В картці контрагента "Алвеста-М", відвантаження по даній ВМД відсутнє, тобто операція по даній експортній операції не відображена у бухгалтерському обліку позивача.

Згідно оборотно-сальдової відомості по рахунку 362 "Розрахунки з іноземними покупцями" за 2016 рік судом встановлено, що обороти по дебету рахунку 362 становлять 1251420,59 грн. Відповідно дана сума 1251420,59 грн. включена до складу доходів за 2016 рік, що підтверджується аналізом рахунку 70 "Дохід від реалізації". Проте згідно реєстру ВМД за 2016 рік встановлено, що сума реалізації на експорт за 2016 рік становить 1268158,90 грн., включаючи суму по ВМД № 204050002/2016/019377 від 15.11.2016 по контрагенту УП "Алвеста-М" на суму 16738,30 грн.(а.с.70, 225 том 9)

Отже, позивач безпідставно не включив до складу доходів вартість експортної поставки згідно ВМД № 204050002/2016/019377 від 15.11.2016 по контрагенту УП "Алвеста-М" на суму 16738,30 грн.

За змістом п.3 П(с)БО №1 доходи це збільшення економічних вигод у вигляді надходження активів або зменшення зобовязань, які призводять до зростання власного капіталу.

Відповідно, до ПСБО 15 "Дохід" передбачено, що дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобовязання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.

Визнані доходи класифікуються в бухгалтерському обліку за такими групами: дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг): чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); інші операційні доходи; фінансові доходи; інші доходи.

Дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, інших активів) визнається в разі наявності всіх наведених нижче умов: покупцеві передані ризики й вигоди, пов'язані з правом власності на продукцію (товар, інший актив); підприємство не здійснює надалі управління та контроль за реалізованою продукцією (товарами, іншими активами); сума доходу (виручка) може бути достовірно визначена; є впевненість, що в результаті операції відбудеться збільшення економічних вимог підприємства, а витрати, пов'язані з цією операцією, можуть бути достовірно визначені.

Згідно п. 44.1 ст.44 Податкового кодексу України, для обрахунку обєкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Платники податку, які відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають обєкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.

Відповідно до п.п.134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, обєктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень розділу III Кодексу.

Отже, формування витрат для визначення фінансового результату до оподаткування за звітний податковий період здійснюється виходячи з національних положень (стандартів) бухгалтерського обожу або міжнародних стандартів фінансової звітності.

Таким чином, в порушення п.44.1, п.44.2 ст.44 розділу І, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 розділу ІІІ Податкового кодексу України ТОВ "Північно-західна торгівельна група" занижено значення у р.02 "Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності" за 2016 рік на суму 16738 грн.

Таким чином, судом встановлено, що податкове повідомлення-рішення від 22.09.2017 № про збільшення позивачу суми грошового зобовязання за платежем "податок на прибуток" в частині збільшення основного зобовязання в сумі 3013,00 грн. та 753,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій (а.с.224 том 9) є правомірним.

Судом встановлено, що дане порушення не вплинуло на визначення обєкту оподаткування по податку на додану вартість.

З матеріалів справи також вбачається, що перевіркою повноти декларування ТОВ "Північно-західна торгівельна група" показників рядка 02 Декларацій "Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності" відповідачем встановлено їх заниження в сумі 107 627 грн.

Зокрема, в ході проведення перевірки встановлено, що ТОВ "Північно-західна торгівельна група" проводило експортні операції, в результаті яких виникали курсові різниці. При цьому, позивачем невірно розраховано такі курсові різниці.

Згідно даних бухгалтерського обліку позитивна курсова різниця обліковується по рахунку 714 "Дохід від операційної курсової різниці", що становить за 2015 рік 3326,09 грн., за 2016 рік 1398,30 грн. Негативна курсова різниця обліковується на рахунку 945 "Втрати від операційної курсової різниці", що становить за 2015 рік 123925,25 грн., за 2016 рік 1649,54 грн.

За результатами проведення перевірки було встановлено, що позитивна курсова різниця за 2015 рік становить 92638,17 грн., негативна курсова різниця становить -132624,91 грн.; за 2016 рік позитивна курсова різниця становить 40597,04 грн., негативна курсова різниця становить -13833,11 грн. Відповідно, зроблено висновки про те, що позивачем занижено обєкт оподаткування за 2015 рік на суму 80612 грн., за 2016 рік на суму 27015 грн.(а.с.17 на звороті, 18 том 1)

Згідно ПСБО 21 "Вплив змін валютних курсів" затвердженого наказом Міністерства фінансів України №193 від 10.08.2000, передбачено, що курсова різниця - це різниця між оцінками однакової кількості одиниць іноземної валюти ори різних валютних курсах; валютний курс це установлений Національним банком України курс грошової одиниці України до грошової одиниці іншої країни. Операції в іноземній валюті під час первісного визнання відображаються у валюті звітності шляхом перерахунку суми в іноземній валюті із застосуванням валютного курсу на початок дня, дати здійснення операції (дати визнання активів, зобов'язань, власного капіталу, доходів і витрат). Підприємство може операції з безготівкових розрахунків в іноземній валюті відображати у валюті звітності у сумі, визначеній у документах банку, з урахуванням особливостей застосування банком валютного курсу на дату здійснення операції, у разі якщо це не суперечить вимогам податкового і митного законодавства в частині застосування валютного курсу. Визначення курсових різниць за монетарними статтями в іноземній валюті проводиться на дату балансу, а також на дату здійснення господарської операції в її межах або за всією статтею (відповідно до облікової політики). Для визначення курсових різниць на дату балансу застосовується валютний курс на кінець дня дати балансу. При визначенні курсових різниць на дату здійснення господарської операції застосовується валютний курс на початок дня дати здійснення операції. Підприємство може здійснити перерахунок залишків на кінець дня за монетарними статтями в іноземній валюті, за якими протягом дня здійснювались господарські операції із застосуванням валютного курсу, встановленого на кінець цього дня. Курсові різниці від перерахунку грошових коштів в іноземній валюті та інших монетарних статей про операційну діяльність відображаються у складі інших операційних доходів (витрат). Курсові різниці від перерахунку монетарних статей про інвестиційну і фінансову діяльність відображаються у складі інших доходів (витрат), за винятком курсових різниць, які відображаються згідно з пунктом 9 Положення (стандарту) 21.

Отже, формування витрат для визначення фінансового результату до оподаткування за звітний податковий період здійснюється виходячи з національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.

Відповідачем підтверджено, а позивачем не спростовано, що в порушення п.44.1, п.44.2, ст.44 розділу І, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 розділу ІІІ Податкового кодексу України ТОВ "Північно-західна торгівельна група" занижено значення у р.02 "Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності" на суму 107627 грн. в т.ч. за 2015 рік всього на суму 80612 грн., за 2016 рік всього на суму 27015 грн.

Отже, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення від 06.10.2017 року № про збільшення суми грошового зобовязання за платежем: "податок на прибуток" в частині збільшення основного зобовязання в сумі 19373,00 грн. та 1216,00 грн. нарахованої штрафної санкції (а.с.224 том 9) є правомірним.

Також проведеною перевіркою встановлено, що ТОВ "Північно-західна торгівельна група" 09.08.2016 перерахувало нерезиденту - індивідуальному підприємцю ОСОБА_4 (Республіка Білорусь), за надані послуги валютні кошти в сумі 200 доларів США. Вказана виплата проведена без утримання податку на доходи нерезидента походженням з України (а.с.22 том 1).

При цьому, також встановлено, що при виплаті доходу нерезиденту індивідуальному підприємцю, ОСОБА_4, Республіка Білорусь, за контрактом № б/н від 04.08.2016 в сумі 200 доларів США/ 4963,93 грн. ТОВ "Північно-західна торгівельна група" не подано до Гошанського відділення Рівненської ОДПІ за 2016 рік додаток ПН "Розрахунок (звіт) податкових зобовязань нерезидентів, якими отримано доходи із джерелом їх походження з України" до рядка 23 Податкової декларації з податку на прибуток підприємств (звітна декларація подана 28.02.2017, реєстраційний №:), чим порушено п.103.9 ст.103 Податкового кодексу України (а.с.22 на звороті том 1).

Будь-яких пояснень та доказів на спростування даних порушень позивачем суду не надано.

Відповідно до цього, суд приходить до висновку, що податкові повідомлення-рішення від 06.10.2017 року № про збільшення суми грошового зобовязання за платежем: "податок на прибуток іноземних юридичних осіб" в загальному розмірі 372,30 грн. та № від 06.10.2017 року про застосування штрафних санкцій в розмірі 170 грн. за платежем: "податок на прибуток іноземних юридичних осіб" є правомірними.

З матеріалів справи також вбачається, що перевіркою дотримання юридичною особою встановленого порядку заповнення Податкового розрахунку, достовірності, повноти відображення в ньому відповідних відомостей встановлено порушення п.51.1 ст.51, п. 54.2, пп.54.3.5 п.54.3 ст.54, пп.70.16.1 п.70 ст.70, пп."б" п. 176.2 ст.176 розділу IV Податкового кодексу України, розділу III "Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого них податку", в редакції затвердженої наказом Міністерства доходів і зборів України №49 від 21.01.2014, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.02.2014 за №228/25005, в редакції затвердженої наказом Міністерства фінансів України №4 від 13.01.2015 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.01.2015 за №111/26556, по яких встановлено подання податкових розрахунків за формою 1 ДФ не в повному обсязі, з недостовірними відомостями та з помилками, а саме: за 4 квартал 2015 року не зазначено нараховану та виплачену суму доходу в розмірі 2500 грн. ОСОБА_5 (НОМЕР_1) по справі ТОВ "ОСОБА_1 справа Волинь", коли з розрахункового рахунку списано кошти "для зарахування на особовий рахунок 4617, оплата послуг адвокату" (а.с.аю.с.25 на звороті том 1) .

Перевіркою дотримання встановлених термінів сплати (перерахування) до бюджету податку на доходи фізичних осіб із сум заробітної плати, встановлено несвоєчасне перерахування до бюджету узгоджених сум належного до сплати податку на доходи фізичних осіб, передбачених пунктом 168.1 статті 168, п. 176.2 ст.176 Податкового кодексу, у випадках коли сплата доходу на користь платників податків передувала сплаті податку. Податковим агентом ТOB "Північно-західна торгівельна група" платіжне доручення на сплату належного до сплати податку на доходи фізичних осіб, під час виплати заробітної плати за граничними термінами сплати збору до бюджету, передбаченими п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу за жовтень 2016 року перераховано частково. Сальдо на 01.10.2016 по 641 рахунку становило Д-Т-418,35грн, утримано податку із нарахованої заробітної плати за жовтень в сумі 1244,88 грн. Заробітна плата за жовтень 2016 року виплачена повністю 18.11.2016. Дата виплати заробітної плати 18.11.2016. Не перераховано податок на доходи фізичних осіб 18.11.2016 345,00 грн. Нарахована, але не перерахована сума податку на доходи фізичних осіб станом на 18.11.2016 становить 481,53 грн. (заробітна плата за жовтень 2016 року виплачена повністю 18.11.2016) (а.с.26 том 1).

Відповідачем підтверджено, а позивачем не спростовано той факт неподання податковим агентом ТОВ "Північно-західна торгівельна група" платіжних доручень на перерахування до бюджету належного до сплати податку на доходи фізичних осіб під час виплати доходу на користь платників податків із заробітної плати за граничними термінами сплати податку до бюджету, передбаченими пунктом 168.1 статті 168 Податкового кодексу України за жовтень 2016 року в сумі 481,53 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку, що податкові повідомлення-рішення від 05.10.2017 № про застосування штрафних санкцій в сумі 510,00 грн. за платежем: "податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами із доходів платника податку у вигляді заробітної плати" та № про збільшення суми грошового зобовязання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб у загальному розмірі 669,26 грн. є правомірними.

Згідно з частинами першою, другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Рівненській області від 06.10.2017 № про збільшення суми грошового зобовязання за платежем: "податок на прибуток" та № про збільшення суми грошового зобовязання за платежем: "податок на додану вартість" у відповідній частині, а податкове повідомлення-рішення № вцілому, зазначеним вимогам не відповідають, порушують права та законні інтереси платника податків, які підлягають до судового захисту шляхом скасування відповідних рішень суб'єкта владних повноважень у відповідних частинах.

В решті, позовні вимоги до задоволення не підлягають.

Згідно частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до цього, суд присуджує на користь позивача пропорційно до задоволеної частини майнових вимог сплачену ним суму судового збору, а саме 19898,23 грн.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Північно-західна торгівельна група" (35400 смт.Гоща, вул.Рівненська,33 д, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 38302895) до Головного управління ДФС у Рівненській області (33023 м.Рівне, вул. Відінська, 12, ) задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Рівненській області № від 06.10.2017, згідно якого ТОВ "Північно-західна торгівельна група" зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість на суму відємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду за грудень 2016 року 78507,00 грн.

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Рівненській області № від 06.10.2017 в частині збільшення ТОВ "Північно-західна торгівельна група" суми грошового зобов'язання за платежем "податок на прибуток" на 560993,00 грн., в тому числі 471930,00 грн. за податковими зобов'язаннями та 89063,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами). В задоволенні решти вимог що стосуються податкового повідомлення-рішення № від 06.10.2017 (24355,00 грн., в тому числі 22386, 00 грн. - за податковими зобов'язаннями та 1969,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами)), - відмовити.

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Рівненській області № від 06.10.2017 в частині збільшення ТОВ "Північно-західна торгівельна група" суми грошового зобов'язання за платежем "податок на додатну вартість" на 685327,00 грн., в тому числі 548262,00 грн. за податковими зобов'язаннями та 137065,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами). В задоволенні решти вимог що стосуються податкового повідомлення-рішення № від 06.10.2017 (3154,00 грн. в тому числі 2523,00 грн. - податковими зобов'язаннями та 631,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами)), - відмовити.

Відмовити в частині позовних вимог про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС у Рівненській області:

№ від 06.10.2017, згідно якого ТОВ "Північно-західна торгівельна група" збільшено суму грошового зобовязання за платежем "податок на прибуток іноземних юридичних осіб" на 372,30 грн., в тому числі 297,84 грн. - за податковими зобов'язаннями та 74,46 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами);

№ від 06.10.2017, згідно якого до ТОВ "Північно-західна торгівельна група" застосовано штрафні санкції за платежем "податок на прибуток іноземних юридичних осіб" в у сумі 170,00 грн.;

№ від 05.10.2017, згідно якого до ТОВ "Північно-західна торгівельна група" застосовано штрафні санкції за платежем "податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді зарплати" у сумі 510,00 грн.;

№ від 05.10.2017, згідно якого ТОВ "Північно-західна торгівельна група" збільшено суму грошового зобовязання за платежем "податок на доходи фізичних осіб" на 669,26 грн., в тому числі 481,53 грн. - за податковими зобов'язаннями, 120,38 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) та 67,35 грн. за пенею.

Присудити Товариству з обмеженою відповідальністю "Північно-західна торгівельна група" за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління ДФС у Рівненській області судові витрати у вигляді пропорційної суми сплаченого судового збору, а саме 19898,23 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 13 квітня 2018 року.

Суддя Друзенко Н.В.