Справа № 816/2380/17
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2018-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2018 р. м. ХарківСправа № 816/2380/17
Харківський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Яковенка М.М.

суддів: Лях О.П., Старосуда М.І.

секретарі судового засідання: Жданюк А.О.

за участі представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2018 року по справі № 816/2380/17 (головуючий І інстанції: Супрун Є.Б., дата складання повного тексту 22.02.2018 р.) за позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області, Головного управління ДФС у Полтавській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів - ліквідатор ПУАТ "Фідобанк" ОСОБА_3 про скасування податкового повідомлення - рішення та податкової вимоги,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області (надалі - ДПІ у м. Полтаві), Головного управління ДФС у Полтавській області (надалі - ГУ ДФС у Полтавській області), в якій просив: скасувати податкове повідомлення - рішення ДПІ у м. Полтаві від 11.07.2016 № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування, в загальному розмірі 34 642,96 грн., а також вимогу ГУ ДФС у Полтавській області від 20.07.2017 №3642-17, згідно з якою загальна сума податкового боргу платника податків за узгодженими грошовими зобов'язаннями станом на 19.07.2017 становить 43230,62 грн.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Позивач звернувся з апеляційною скаргою, пославшись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, прийняту з порушенням норм матеріального та процесуального права, в звязку з чим просив її скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Апелянт наголошує на порушенні контролюючим органом порядку проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, а також прав платника, передбачених п.п. 17.1.6 п. 17.1 ст. 17 Податкового кодексу України. Вважає, що не отримував додаткового блага у вигляді анульованого (прощеного) боргу від ПАТ "Фідокомбанк", оскільки в повному обсязі сплатив заборгованість за кредитним договором.

Апелянт посилаючись на положення, зокрема норм підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України (далі - ПК).ПК України, враховуючи, що позивач отримав дохід у вигляді анульованого банком боргу по відсоткам, тому просить у задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача заперечував проти апеляційної скарги та наполягав на залишенні її без задоволення.

Судовий розгляд здійснювався у відсутність сторони позивача, який надіслав відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якій просив розглянути справи у його відсутність.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 78.1.2 пункту 78.1 статті 78, статті 79, пункту 82.2 статті 82 Податкового кодексу України, відповідно до наказу в.о начальника ДПІ у м. Полтаві від 25.05.2016 №699 (а.с. 42) посадовою особою ДПІ у м. Полтаві проведена документальна позапланова невиїзна перевірка щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) за період з 01.01.2013 по 31.12.2013 р.р.

За наслідками проведеної перевірки складений акт від 30.05.2016 №1752/16-01-13-01/НОМЕР_1 (а.с. 13-15), яким зафіксовані наступні порушення:

- підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49, статті 179 Податкового кодексу України, а саме: неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за звітний 2013 рік;

- підпункту "д" 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, в результаті чого визначено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб за період, що перевірявся (за звітний 2013 рік), на суму 27714, 37 грн. (не задекларована сума доходу, отриманого у вигляді додаткового блага).

На підставі акта перевірки відповідачем 11.07.2016 р. прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким ОСОБА_2 збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, в розмірі 34 642, 96 грн., у тому числі: 27714,37 грн. за основним платежем та 6928,59 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с. 11).

В подальшому відповідач в порядку ст. 59 Податкового кодексу України виніс податкову вимогу від 20.07.2017 №3642-17 на суму податкового боргу станом на 19.07.2017 в розмірі 43230,62 грн. (а.с. 12), що включає в себе суму податкового боргу за податковим повідомленням - рішенням від 11.07.2016 № та пеню, нараховану на підставі п.п. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 Податкового кодексу України у зв'язку з несплатою узгодженого податкового зобов'язання в розмірі 8587, 66 грн..

Підставою для винесення вказаних податкового повідомлення-рішення та вимоги послугував висновок контролюючого органу про порушення податкового законодавства, зроблений на підставі даних, отриманих від ПУАТ «Фідобанк», про те, що позивач у 2013 році отримав дохід (додаткове благо) у вигляді суми боргу платника податків, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства.

Стосовно доводів апелянта щодо порушення порядку проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та невідповідності акту перевірки вимогам ст..86 ПК України, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції з цього приводу цілком законними.

Так, відповідно до пунктів 79.1, 79.2, 79.3 ст. 79 ПК України (в редакції, чинній на момент проведення перевірки) документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Таким чином саме лише виконання умов вищенаведеної норми надає посадовій особі контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки. При цьому присутність платників податків під час проведення таких документальних невиїзних перевірок не обов'язкова.

На підтвердження факту дотримання процедури відповідач надав до матеріалів справи копію наказу в.о. начальника ДПІ у м. Полтаві ОСОБА_4 від 25.05.2016 №699 "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_2", повідомлення від 25.05.2016 №84/16-01-13-01-35 щодо проведення з 27.05.2016 документальної позапланової невиїзної перевірки гр. ОСОБА_2 (а.с. 40-43).

Вказані документи направлялися рекомендованим листом з повідомленням на адресу позивача (АДРЕСА_1, 36000), однак конверт повернувся відправнику у зв'язку з неврученням з відміткою пошти "за закінченням строку зберігання" (а.с. 38-39).

В силу пункту 42.2 ст. 42 Податкового кодексу України така кореспонденція вважається врученою позивачу належним чином.

Згідно з п. 86.4 ст. 86 ПК України акт (довідка) документальної невиїзної перевірки складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється у контролюючому органі протягом п'яти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або перебувають на консолідованій сплаті, - протягом 10 робочих днів).

Акт (довідка) документальної невиїзної перевірки після його реєстрації вручається особисто платнику податків чи його законним представникам або надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення. У разі відмови платника податків або його законних представників від підписання акта (довідки) перевірки посадовими особами контролюючого органу складається відповідний акт, що засвідчує факт такої відмови. Відмова платника податків або його законних представників від підписання акта перевірки не звільняє такого платника податків від обов'язку сплатити визначені контролюючим органом за результатами перевірки грошові зобов'язання. Заперечення по акту перевірки розглядаються у порядку і строки, передбачені пунктом 86.7 цієї статті. Податкове повідомлення-рішення приймається у порядку і строки, передбачені пунктом 86.8 цієї статті.

30.05.2016 ДПІ у м. Полтаві був складений акт №1752/16-01-13-01/НОМЕР_1 "Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_1 за період з 01.01.2013 по 31.12.2013", примірник якого направлений ОСОБА_2 рекомендованим листом з повідомленням про вручення, який, однак, повернувся до контролюючого органу з відміткою оператора поштового зв'язку "за закінченням терміну зберігання" (а.с. 36).

Таким чином, з огляду на встановлені обставини справи на підставі документів, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність порушень з боку контролюючого органу щодо порядку повідомлення, проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та інформування про її наслідки, а тому протилежні доводи позивача з цього приводу є необґрунтованими.

Стосовно доводів сторони позивача щодо оскаржуваних ППР та податкової вимоги, колегія суддів виходить з наступного.

Відмовляючи у задоволені позову в цій частині, суд першої інстанції свої висновки вмотивовував тим, що прощений борг за кредитом є доходом, який включається до оподатковуваного доходу, оскільки це призвело до збільшення активів позивача.

Відповідно до пп.14.1.54 Податкового кодексу України доходом з джерелом його походження з України є будь-який дохід, отриманий резидентом або нерезидентом, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України, її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

Згідно з п.162.1 ст.162 Податкового кодексу України платниками податку з доходів фізичних осіб є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Відповідно до п.163.1 ст.163 Податкового кодексу України об'єктами оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

За змістом п.164.1 ст.164 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця (пп.164.1.2 п.164.1 ст.164 Податкового кодексу України).

Види доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначені п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України.

Відповідно до пп. "д" пп.164.2.17 Податкового кодексу України (в редакції на час анулювання) до складу загального місячного (річного) оподатковуваного доходу включається сума боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощення) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, в якому такий борг було анульовано (прощено), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів вбачається, що обов'язок щодо самостійної сплати податку з доходу у вигляді суми боргу, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, отриманого як додаткове благо, виникає у платника податку за наявності таких умов: а) отримання платником податку доходу, у вигляді суми боргу такого платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням; б) надіслання платнику податку повідомлення про анулювання боргу; в) включення кредитором суми анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого на користь платника податку, за підсумками звітного періоду; г) відображення платником податків отриманого доходу у річній податковій декларації.

За визначенням пп.14.1.47 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами цього Кодексу).

Відповідно до п.п.14.1.56 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Таким чином, з урахуванням наведених положень податкового законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що основною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, у тому числі, у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній чи нематеріальній формі, а тому прощена (анульована) сума заборгованості може вважатися доходом боржника лише у випадку фактичного отримання боржником такої суми.

Між тим, до доходів взагалі, та додаткових благ, зокрема, відносяться матеріальні та нематеріальні цінності, кошти та інші активи, які безпосередньо отримані платником податку, та які збільшують загальний майновий стан цього платника і забезпечують приріст його активів у тій чи іншій формі.

Отже, із суми прощеної (анульованої) заборгованості за кредитним договором доходом може вважатися лише та сума, яка фактично була надана йому банком у вигляді кредиту, тобто тіло кредиту, а відсотки, штраф, пеня за користування кредитом та анульовані за його рішенням, не можуть вважатися доходом платника податків, що підлягає оподаткуванню податком з доходів фізичних осіб, оскільки на відміну від суми кредиту, що надається безпосередньо позичальнику, такі проценти, штраф, пеня не отримується, та вказані суми стягується на розсуд самого банку.

Тому, для підтвердження або спростування правомірності прийняття спірного ППР та за її наслідками податкової вимоги, в даному випадку підлягає встановленню саме складова прощеного боргу за кредитним договором, чи то є тіло кредиту, чи відсотки, штраф, пеня чи інш., що може визначатися та нараховуватися за кредитним договором банком за порушення умов цього договору.

Як було встановлено, що приймаючи спірне ППР та визначаючи суму податкового зобовязання як прибуток, відповідач виходив з факту наявності прощеного боргу за повідомленням банку.

Тобто, висновки перевірки ґрунтуються на обставинах, відповідно до яких позивач протягом періоду, що перевірявся, отримував доходи, які згідно з ПК України підлягають включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу та відображенню платником в податковій декларації про майновий стан і доходи. Так, платник податків фізична особа ОСОБА_2 згідно з інформацією про фізичну особу платника податків з ЦБД ДФС України у 2013 році окрім отриманих доходів, обов'язок щодо відображення яких у податковій декларації вважається виконаним і податкова декларація не подається, фактично отримав дохід у вигляді додаткового блага у сумі 164 375,11 грн. від юридичної особи ПАТ "Фідокомбанк" 34001693, за ознакою "126", з якого не сплачено податок.

Як встановив суд першої інстанції, що між ОСОБА_2 та ПАТ "Ерсте Банк" (перейменована "Фідокомбанк") був укладений кредитний договір №014/3731/2/24617 від 29.10.2008 з метою придбання житла - квартири у м. Полтава по вул. Леніна (Небесної Сотні), 124, кв. 111. На забезпечення виконання кредитного договору був укладений ще й Договір іпотеки №014/3731/2/24617 від 29.10.2008, предметом якого виступала згадана квартира.

В той же час, роблячи висновки щодо законності формування спірного ППР податковим органом, суд першої інстанції виходив з доведеності обґрунтованості їх прийняття, виходячи з факту прощенного боргу за кредитним договором.

Представник позивача спромігся надати збережену позивачем до цього часу довідку ПАТ "Фідокомбанк" від 30.10.2013 №24.0.0/198 (а.с. 21), за змістом якої ОСОБА_2 виконав всі зобов'язання перед ПАТ "Фідокомбанк", що є правонаступником АТ "Ерсте Банк" згідно з Кредитним договором №014/3731/2/24617 від 29.10.2008 за програмою "Кредит на придбання нерухомості на вторинному ринку для позичальників фізичних осіб" (Кредит, відсотки та інші платежі за Кредитом сплачено в повному обсязі) перед ПАТ "Фідокомбанк").

З метою зясування правового статусу усієї суми заборгованості позивача за кредитом суд першої інстанції вживав процесуальні заходи на витребування відповідних відомостей від володільця інформації, яким в даному випадку є ПУАТ "Фідобанк" в особі його ліквідатора ОСОБА_3

Так, ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 26.12.2017 витребувано у ліквідатора ПУАТ "Фідобанк" ОСОБА_3 відомості про розмір фактично сплаченої позивачем основної суми кредиту, відсотків, штрафів і пені за кредитним договором від 29.10.2008 №014/3731/2/24617, укладеним між ОСОБА_2 та ПАТ "Ерсте Банк", а також відомості про те, які саме складові прощеної заборгованості у розмірі 164 375,11 грн були анульовані банком та на якій підставі (вказати розмір основної суми кредиту (тіло), відсотки, штрафи і пеню).

Вказана судова ухвала станом на 11.01.2018 залишилася без виконання.

У підготовчому судовому засіданні 11.01.2018 суд залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ПУАТ "Фідобанк" в особі ліквідатора ОСОБА_3 Цією ж ухвалою суд витребував у ліквідатора ПУАТ "Фідобанк" усі відомості що стосуються прощеної (анульованої) суми кредиту ОСОБА_2, а також відомості про розмір фактично сплаченої позивачем основної суми кредиту, відсотків, штрафів і пені за кредитним договором від 29.10.2008 №014/3731/2/24617, укладеним між ОСОБА_2 та ПАТ "Ерсте Банк", та відомості про те, які саме складові прощеної заборгованості у розмірі 164 375,11 грн були анульовані банком та на якій підставі (вказати розмір основної суми кредиту (тіло), відсотки, штрафи і пеню) (а.с. 52).

16.01.2018 на виконання ухвали суду надійшов лист уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПУАТ "Фідобанк" ОСОБА_3, за змістом якого повідомлено наступне (а.с. 107-108).

29.10.2008 між ВАТ "Ерсте Банк", назву змінено на ПАТ "Фідокомбанк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Фідобанк" (надалі Банк) та ОСОБА_2 був укладений Кредитний договір з фізичною особою №014/3731/2/24617. У зв'язку з неможливістю боржником погасити заборгованість за Кредитним договором у повному обсязі, сторонами договору було погоджено часткове погашення ОСОБА_2 заборгованості по Кредитному договору з прощенням залишку боргу. На виконання вищезазначених домовленостей та у зв'язку з частковим погашенням ОСОБА_2 заборгованості в сумі 260 000,00 грн Банком було прийнято рішення про прощення залишку боргу в розмірі 164 375,11 грн. За час договірних відносин позичальником по Кредитному договору було погашено: основна заборгованість за кредитом 248 415,46 грн, проценти 94 015,26 грн.

Повідомлено також, що іншу інформацію, яка затребувана судом, Банк не може надати, оскільки бази даних постраждали від хакерської атаки вірусом «petya_a». Запитувана інформація зберігалася виключно на електронних носіях, тому відновити її на даний час коректно неможливо.

Також зазначено, що позивач 14.08.2013 звернувся до Банку з заявою, в якій просив розглянути можливість позасудового врегулювання погашення заборгованості по Кредитному договору шляхом продажу предмету іпотеки: квартири АДРЕСА_2 з прощенням залишку суми боргу (а.с. 109).

За наслідками розгляду даного звернення Банк своїм листом за вих. №6.2.0.15.0.11/704 від 27.09.2013 повідомив позичальника про те, що на засіданні Кредитного комітету ПАТ "ФКБ Банк" надано дозвіл на реалізацію двокімнатної квартири №111, що розташована в буд. №124 по вул. Леніна у місті Полтава за ціною не нижче 520 000,00 грн, та після надходження грошових коштів в сумі не менше 260 000,00 в рахунок погашення заборгованості по Кредитному договору з фізичною особою №014/3731/2/24617 від 29.10.2008, звільнити ОСОБА_2 від подальшого виконання зобовязання, шляхом прощення, анулювання боргу (а.с. 110).

Листом від 29.10.2013 №1400/195 ПАТ "ФКБ Банк" повідомив позивача про те, що з урахуванням здійсненого ОСОБА_2 погашення 29.10.2013 в сумі 260 000,00 грн. залишок несплаченої заборгованості за кредитним договором №014/3731/2/24617 від 29.10.2008, що підлягає прощенню станом на 29.10.2013 складає 164 375,11 грн. Вказано, що відповідно до пункту 164.2.17 статті 164 Податкового кодексу України сума прощеного (анульованого) боргу включається до доходу ОСОБА_2, отриманого як додаткове благо і підлягає оподаткуванню податком з доходів фізичних осіб. Обовязок щодо сплати податку та відображення прощених сум боргу у річній податковій декларації покладається на ОСОБА_2 При цьому повідомлено, що даний лист є повідомленням про прощення боргу в розумінні підпункту д) пункту 164.2.17 ст. 164 Податкового кодексу України (а.с. 111).

Вказаний лист-повідомлення вручений ОСОБА_2 29.10.2013, про що свідчить його власноручний підпис (а.с. 111).

В той же час, жодного документального підтвердження, інше кажучи жодним належним та допустимим доказом які перебувають в матеріалах справи не підтверджена складова цього прощеного боргу, яке є обовязковою в межах спірних правовідносин для встановлення обставин, що мають значення для правильного вирішення спірного питання. Таких доказів не надано і до суду апеляційної інстанції. В судовому засіданні представник відповідача, з урахуванням ч.2 ст.77 КАС України не зміг навести та надати будь - якого документально підтвердження, що як на час прийняття ППР, вимоги або на час розгляду справи в суді, з чого складається сума прощеного боргу.

Навпаки, сторона обґрунтовано звертає увагу у своїй відповіді на відзив на апеляційну скаргу, що в документах поданих відповідачем та третьою стороною є дані, що спростовують висновки податкового органу. Так, в письмових поясненнях, що були надані до суду першої інстанції від 06.02.2017 року, уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію ПУАТ «Фідобанк» наводиться, що позивальником -ОСОБА_2 по Кредитному договору від 29.10.2008 р. (по якому відбулося нарахування як по спрощеному боргу) погашено основну заборгованість по кредиту -248415, 46 грн. та проценти 94015, 26 грн.. в іншому додатку до відповіді вказувалось про погашення кредиту 248415, 46 грн..

Таким чином, податковий орган ні на час прийняття спірних ППР, податкової вимоги ні на час розгляду справи в суді, не довів складову прощеного боргу, що має вплив на визначення податкового зобовязання з боку позивача.

Недоведеність податковим органом правомірності прийняття спірного податкового повідомлення рішення доводить протиправність визначення податкових зобовязань, і як наслідок цього безпідставність прийняття податкової вимоги.

Відсутність необхідності донарахування податкового зобовязання, вказує на відсутність підстав для подання відповідної податкової декларації.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає помилковими посилання органу доходів і зборів на положення абз. д) пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України як на безумовну підставу для донарахування позивачу податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, оскільки вказана норма повинна застосовуватись в кореспонденції з положеннями ст.14, п.163.1 ст.163, п.164.1 ст.164 Податкового кодексу України і не може їм суперечити.

Надання неналежної правової оцінки фактичним обставинам справи, недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, порушення норм матеріального права призвело до неправильного вирішення справи по суті заявлених вимог. Враховуючи наведене, колегія суддів, з урахуванням приписів ст.317 КАС України дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції із прийняттям нової про відмову у задоволенні позову з наведених вище судом апеляційної інстанції підстав.

Керуючись ст. ст. 23, 31, 33, 90, 292, 308, 309, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2018 року по справі № 816/2380/17 скасувати та ухвали нове рішення.

Адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення - рішення ДПІ у м. Полтаві ДФС у Полтавській області від 11.07.2016 № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування, в загальному розмірі 34 642, 96 грн., а також вимогу ГУ ДФС у Полтавській області від 20.07.2017 №3642-17, згідно з якою загальна сума податкового боргу платника податків за узгодженими грошовими зобов'язаннями станом на 19.07.2017 становить 43230, 62 грн..

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів - з дня складення повного судового рішення.

У повному обсязі складена 27 квітня 2018 року.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_5
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_6 ОСОБА_7