Справа № 754/9315/16-а
Суддя: Безименна Н.В.
Дата ухвалення: 2018-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 754/9315/16-а Суддя (судді) першої інстанції: Клочко І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.

за участю секретаря судового засідання Цюпка Б.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м.Києва від 27 грудня 2017 року (дата складання повного тексту 28 грудня 2017 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до Деснянського районного суду м.Києва з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м.Києва (замінено на Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м.Києві), в якому просив визнати протиправними дії відповідача, пов'язані з проведенням перерахунку розміру пенсії ОСОБА_2 з 01 грудня 2013 року згідно з розпорядженням УПФ України в Деснянському районі м.Києва №135327 від 08 листопада 2013 року, визнати нечинним та скасувати розпорядження УПФ України в Деснянському районі м.Києва №135327 від 08 листопада 2013 року про проведення перерахунку розміру пенсії ОСОБА_2 з 01 грудня 2013 року, зобов'язати відповідача здійснити виплату недонарахованої ОСОБА_2 пенсії з 01 грудня 2013 року, у зв'язку з заниженим розміром пенсії, визначеним розпорядженням УПФ України в Деснянському районі м.Києва №135327 від 08 листопада 2013 року.

Рішення Деснянського районного суду м.Києва від 27 грудня 2017 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю та ухвалити постанову, якою позовні вимоги задовольнити повністю. На думку апелянта, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що спірним розпорядженням був затверджений перерахунок пенсії позивача не за його бажанням, а на власний розсуд управління і при цьому взятий не найбільш вигідний для позивача період, оскільки позивач безперервно працював в зоні відчуження з 16 вересня 1987 року по 29 квітня 1989 року, однак вказаний період надумано був роз'єднаний на 2 окремі періоди, менші за 12 місяців.

Відзив на апеляційну скаргу відповідач до суду не подав, в суді першої інстанції позиція відповідача обґрунтовувалась тим, що оскаржуване розпорядження було видано правомірно та перерахунок пенсії позивачу проведено законно, зокрема законність проведеного перерахунку встановлена судовим рішенням у справі №754/563/14-а, яке набрало законної сили.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 та учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 (а.с.7).

Позивач перебуває на пенсійному обліку та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до довідки про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії від 10 листопада 2016 року (а.с.65) розмір призначеної позивачу пенсії за листопад 2013 року становив 4490,25 грн. та з грудня 2013 року її розмір було зменшено до 2419,95 грн.

Вважаючи зменшення розміру пенсії протиправним, та отримавши від УПФ України у Деснянському районі м.Києва, що зменшення розміру його пенсії було здійснено на підставі протоколу від 08 листопада 2013 року, позивач оскаржив зазначений протокол у судовому порядку, однак, постановою Деснянського районного суду м.Києва від 11 квітня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02 вересня 2014 року, у справі №754/563/14-а у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 було відмовлено.

Листом від 14 січня 2016 року №148/09/Ш-12 (а.с.66) УПФ України у Деснянському районі м.Києва у відповідь на звернення позивача було надано копію розпорядження з пенсійної справи від 08 листопада 2013 року №135327 (а.с.68) про розрахунок його пенсії з 01 грудня 2013 року, яким було зменшено розмір пенсії ОСОБА_2

Вважаючи зазначене розпорядження УПФ України у Деснянському районі м.Києва протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що ні Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ні інше законодавство України не передбачають права органу Пенсійного фонду України самостійно проводити перерахунок раніше призначеної пенсії у випадку виявлення невідповідності такого чинному законодавству, водночас, право особи на виплати, обчислені у незаконному розмірі, не може бути таким, що підлягає захисту.

За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку колегія суддів доходить наступних висновків.

Спірні відносини, що склались між сторонами регулюються Конституцією України, Законами України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в редакції, що були чинні на момент виникнення спірних правовідносин.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

В силу ст.15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом Української РСР «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством.

Порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України.

Механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54 і 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначається Порядком обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), згідно з яким пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків (п.1 Порядку).

Відповідно до п.2 вказаного Порядку заробітна плата для обчислення пенсій враховується за будь-які 12 місяців підряд такої роботи.

Відповідно до пп.1 п.3 наведеного Порядку у разі коли особа пропрацювала у зоні відчуження з дня аварії не менш як 12 місяців підряд, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати за будь-який повний календарний місяць роботи в зазначеній зоні

Відповідно до пп.«ґ» п.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, передбачено, що документами, які засвідчують особливий статус особи є, зокрема, посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року №122.

Подання учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідної довідки передбачено з метою підтвердження фактичного виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та встановлення дійсного періоду роботи в зоні відчуження, для вирішення питання щодо наявності у особи передбаченого Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» права на отримання пенсії за цим Законом.

Частиною 4 ст.15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

З листа УПФ України в Деснянському районі м.Києва від 12 березня 2013 року №2611/06-1 вбачається, що при здійсненні розрахунку пенсії ОСОБА_2 була взята його заробітна плата за період з 01 березня 1988 року по 31 березня 1989 року.

Згідно з розпорядженням УПФ України в Деснянському районі м.Києва №135327 від 06 серпня 2013 року управлінням було здійснено перерахунок пенсії позивача з 01 березня 2013 року, при здійсненні якого було застосовано середньомісячний заробіток у розмірі 4940,36 (31 березня 1989 року), пенсію розраховано у розмірі 4490,25 грн.

Листом Департаменту пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України від 12 серпня 2013 року №11826/Ш-4 доручено Головному управлінню Пенсійного фонду України в м.Києві терміново витребувати довідку про заробітну плату за 12 місяців роботи в зоні відчуження підряд та пенсійну справу ОСОБА_2 привести у відповідність до вимог чинного законодавства, оскільки встановлено, що пенсія позивача обчислена з урахуванням заробітної плати за період роботи в зоні відчуження з 01 березня 1988 року по 31 травня 1988 року та з 01 липня 1988 року по 31 березня 1989 року суперечить вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210.

Відповідно до розпорядження УПФ України в Деснянському районі м.Києва від 08 листопада 2013 року №135327 (а.с.68) 07 листопада 2013 року було здійснено перерахунок пенсії позивача із застосуванням середньомісячного заробітку 2067,35 (31 грудня 1991 року), пенсію було розраховано у розмірі 2279,70 грн.

Таким чином, при здійсненні перерахунку пенсії позивача на підставі спірного розпорядження управлінням було враховано розмір заробітної плати за період роботи в зоні відчуження з 01 січня 1990 року по 31 грудня 1990 року, замість застосованого попередньо періоду з 01 березня 1988 року по 31 березня 1989 року.

В матеріалах справи наявні копії довідок за формою №122 (а.с. 55, 59), якими підтверджується робота позивача в зоні відчуження у період з 16 вересня 1987 року по 15 червня 1988 року та з 21 червня 1988 року по 29 квітня 1989 року.

Вважаючи, що вказаними довідками не підтверджено роботу ОСОБА_2 в зоні відчуження у період з 16 червня 1988 року по 20 червня 1988 року, відповідач дійшов висновку, що у періоді з 16 вересня 1987 року по 29 квітня 1989 року у позивача відсутній період 12 місяців підряд такої роботи, а тому обчислення його пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи в зоні відчуження з 01 березня 1988 року по 31 травня 1988 року та з 01 липня 1988 року по 31 березня 1989 року суперечить вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

З наявної в матеріалах копії трудової книжки позивача (а.с.51) вбачається, що позивач 16 вересня 1987 року був зарахований в штат Трипільського управління з монтажу теплових та атомних електростанцій Державного тресту «Південтеплоенергомонтаж» та 15 червня 1988 року він був звільнений по переводу на підставі п.5 ст.36 КЗпП УРСР до Комплексної експедиції ІАЕ ім.І.В.Курчатова і з 21 червня 1988 року був прийнятий на роботу до Комплексної експедиції ІАЕ ім.І.В.Курчатова по переводу з Трипільського управління з монтажу теплових та атомних електростанцій Державного тресту «Південтеплоенергомонтаж».

Колегія суддів зазначає, що звільнення по переводу є окремою формою звільнення, якою передбачається переведення працівника, за його згодою, на інше підприємство, в установу, організацію, який не передбачає припинення роботи або розірвання трудового стажу.

Постановою Ради Міністрів СРСР від 13 квітня 1973 року №252 затверджено «Правила исчисления непрерывного трудового стажа рабочих и служащих при назначении пособий по государственному социальному страхованию», відповідно до п.2 яких «При переходе с одной работы на другую непрерывный трудовой стаж сохраняется при условии, что перерыв в работе не превысил одного месяца, если иное не установлено настоящими Правилами и другими нормами действующего законодательства.».

Таким чином, враховуючи що позивача було звільнено з Трипільського управління з монтажу теплових та атомних електростанцій Державного тресту «Південтеплоенергомонтаж» в порядку переведення до Комплексної експедиції ІАЕ ім.Курчатова, період з 16 червня 1988 року по 20 червня 1988 року, під час якого відбувалось документальне оформлення переведення ОСОБА_2 за його згодою, на інше підприємство зараховується до періоду роботи позивача в зоні відчуження, що свідчить про безперервність роботи ОСОБА_2 в зоні відчуження у період з 16 вересня 1987 року по 29 квітня 1989 року, вказані роботи підтверджуються довідками за формою №122, копії яких містяться в матеріалах справи (а.с. 55, 59).

Крім того, в матеріалах справи наявна копія довідки Інституту проблем безпеки атомних електростанцій від 20 травня 2015 року №40 (а.с.54), згідно з якою позивач працював у КЕ ім.І.В.Курчатова без вихідних по 8 годин на добу та в період оформлення на роботу до КЕ ім.І.В.Курчатова по переводу з Тресту «Південтеплоенергомонтаж» з 16 червня 1988 року по 21 червня 1988 року ОСОБА_2 перебував у м.Чорнобиль постійно - приймав радіообладнання для подальшої роботи, а наказ про прийняття на роботу був підписаний 21 червня 1988 року у зв'язку з вихідними днями відділу кадрів.

Отже, матеріалами справи в повному обсязі підтверджено роботу позивача в зоні відчуження у період з 16 вересня 1987 року по 29 квітня 1989 року, що становить більше ніж 12 місяців підряд такої роботи.

Однак, як встановлено судом, згідно з розпорядженням УПФ України в Деснянському районі м.Києва від 08 листопада 2013 року №135327 було здійснено перерахунок пенсії позивача з метою приведення розміру його пенсії у відповідність до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210.

В той же час, ані Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ані інше законодавство України не передбачають права органу Пенсійного фонду України самостійно проводити перерахунок раніше призначеної пенсії у випадку виявлення невідповідності такого чинному законодавству.

З огляду на викладені обставини, за результатами розгляду апеляційної скарги, з урахуванням наведених норм права, враховуючи, що матеріалами справи підтверджується факт роботи ОСОБА_2 в зоні відчуження у період з 16 вересня 1987 року по 29 квітня 1989 року, що становить більше ніж 12 місяців підряд такої роботи та беручи до уваги встановлену протиправність здійсненого перерахунку пенсії позивача згідно з розпорядженням УПФ України в Деснянському районі м.Києва від 08 листопада 2013 року №135327, колегія суддів доходить висновку, що спірне розпорядження УПФ України в Деснянському районі м.Києва прийнято суб'єктом владних повноважень не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, порушує конституційні права позивача на соціальний захист як інваліда та ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а отже є протиправним та підлягає скасуванню, а недоотримана позивачем у зв'язку з вказаним розпорядженням пенсія підлягає виплаті ОСОБА_2 з моменту зменшення розміру його пенсії.

Колегія суддів відхиляє посилання відповідача на те, що спірні правовідносини вже були врегульовані судовим рішенням у справі №754/563/14-а, яке набрало законної сили, оскільки у справі №754/563/14-а за позовом ОСОБА_2 до УПФ України в Деснянському районі м.Києва предметом спору був протокол від 08 листопада 2013 року, в той час, як у справі, що розглядається, оскаржується розпорядження УПФ України в Деснянському районі м.Києва від 08 листопада 2013 року №135327, про наявність якого позивач фактично дізнався з листа УПФ України в Деснянському районі м.Києві від 14 січня 2016 року №148/09/Ш-12, що виключає тотожність спору.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставин, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим наявні підстави для скасування рішення Деснянського районного суду м.Києва від 27 грудня 2017 року з ухваленням нової постанови про задоволення позову.

Керуючись ст.ст.308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м.Києва від 27 грудня 2017 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м.Києва, пов'язані з проведенням перерахунку розміру пенсії ОСОБА_2 з 01 грудня 2013 року згідно з розпорядженням Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м.Києва №135327 від 08 листопада 2013 року.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м.Києва №135327 від 08 листопада 2013 року про проведення перерахунку розміру пенсії ОСОБА_2 з 01 грудня 2013 року.

Зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м.Києві здійснити виплату недонарахованої ОСОБА_2 пенсії з 01 грудня 2013 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст.329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 26 квітня 2018 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді В.О.Аліменко

А.Ю.Кучма