Справа № 809/436/17
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2018-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2018 рокуЛьвів№ 876/2659/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,
суддів Глушка І.В., Шинкар Т.І.,
за участі секретаря судового засідання Федак С.Р.,
розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Представника позивача Дем`яніва Ігоря Михайловича на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.03.2018 року (головуючий суддя Грицюк П.П, судді Лучко О.О., Чуприна О.В.) ухвалена у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську о 10 год. 38 хв. повний текст складено 19.03.2018 року у справі №809/436/17 за позовом ОСОБА_1 до Міністра оборони України, Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України, Командувача оперативного командування «Захід», Юридичного департаменту Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльності, незаконним та скасування наказу № 627 від 07.07.2016 року,-
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 20.03.2017 року звернувся в суд з позовом до Міністра оборони України, Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України, Командувача оперативного командування «Захід» в якому просить поновити йому строк на звернення до суду щодо оскарження наказу Міністра оборони України за №627 від 07.07.2016 року, визнати незаконним та скасувати наказ Міністра оборони України за №627 від 07.07.2016 року про його звільнення з військової служби.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.03.2018 року позовну заяву залишено без розгляду.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції Представник позивача ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та направити справу на новий судовий розгляд в іншому складі суду, апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального права, а саме 16.02.2017 року під час слухання справи за №809/1055/16 ОСОБА_1 взнав про те, що відповідна протокольна ухвала даного суду не виконана в тій його частині, де зобов`язувалося надати матеріали службового розслідування саме Міністром оборони України за фактом порушення позивачем військової дисципліни та видання Міністром наказу про звільнення з військової служби. Процедура підписання наказу про звільнення повинна пройти правове забезпечення (візування) на предмет законності та обгрунтованості та відповідності діючому законодавству і чи при їх виданні не порушують права та інтереси громадян при проходженні останніх військової служби. При виданні оскаржуваного наказу відповідачами щодо ОСОБА_3 цього зроблено не було, оскільки як зазначив в судовому засіданні 16.02.2017 року представник військового комісаріату відповідні документи щодо притягнення позивача до відповідальності ним були представлені 05.07.2016 року в оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та цього ж дня після підписання були доставлені в місто Київ в Командування Сухопутних військ Збройних Сил України для підписання. Процедура підписання так і оформлення вказаних документів потребують певного часу, тож неможливо було 06.07.2016 року підписати щодо ОСОБА_3 в командувача Сухопутних військ ЗСУ та в подальшому оформити 07.07.2016 року в Юридичному департаменті МОУ та цього ж дня підписати в Міністра оборони України. І тому позивач оскаржував наказ Міністра оборони України і вважав, що оскільки про дані обставини він дізнався 16.02.2017 року і ним з поважних причин пропущено строк на звернення до суду. Також слід враховувати рішення Європейського суду з прав людини по справі «Іліан проти Туреччини», в зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватись з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання слід звернути увагу на обставини справи.
В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник позивача ОСОБА_2 та Пархоменко О.М. апеляційну скаргу підтримали з підстав зазначених у скарзі, просили ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу до суду першої інстанції на новий розгляд.
Представник Міністра оборони України Матлай Й.І. та Командувача оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Григорчук О.А. заперечили проти апеляційної скарги, посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просять оскаржувану ухвалу суду залишити без змін, вважаючи її законною та обґрунтованою.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали, доводи апеляційної скарги в їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга підлягає частковому задоволенню з наступних мотивів.
Залишаючи без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк звернення до суду, визначений частиною 5 статті 122 КАС України.
Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Відповідно до приписів частини 3 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що представником позивача 20.03.2017 року, подано позов до Міністра оборони України, Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України, Командувача оперативного командування «Захід» в якому просить поновити йому строк на звернення до суду щодо оскарження наказу Міністра оборони України за №627 від 07.07.2016 року, визнати незаконним та скасувати наказ Міністра оборони України за №627 від 07.07.2016 року про його звільнення з військової служби.
23.10.2017 року ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження у даній адміністративній справі.
Відповідно до частин 1, 2 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до частини 5 статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Аналогічні норми містили положення частин 1, 2 та 3 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону чинного на час звернення ОСОБА_1 з даним адміністративним позовом.
Тобто строк звернення до суду у спірних правовідносинах є спеціальним.
Наслідки пропущення строку звернення визначені у статті 123 КАС України, зокрема, частиною 3 цієї статті передбачено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
При цьому, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином. День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.
Таким чином, для вирішення питання про наявність або відсутність поважності причин пропуску строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи необхідно з`ясувати, яким саме рішенням, дією чи бездіяльністю порушені права цієї особи, коли розпочався перебіг цього строку та коли особа дізналася (повинна була дізнатися) про порушення свого права.
Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.09.2017 року у справі № 809/1055/16 залишено без змін постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2017 року про відмову в задоволенні позову щодо вимог ОСОБА_1 до Міністра оборони України Полторака Степана Тимофійовича, Івано-Франківського обласного військового комісаріату, Коломийського міського об`єднаного військового комісаріату Івано-Франківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_4 в якому просив - визнати протиправними дії стосовно ухвалення наказу Міністра оборони України від 07.07.2016 № 142КП в частині позбавлення його військового звання «підполковник» і скасувати вказаний наказ; - визнати протиправними дії стосовно ухвалення наказу Міністра оборони України від 07.07.2016 № 627 в частині звільнення його з військової служби у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку та його виключення зі списків особового складу Збройних Сил України і скасувати вказаний наказ;- зобов`язати Міністерство оборони України в особі Міністра оборони України поновити його у військовому званні «підполковник» та на посаді військового комісара Коломийського об`єднаного міського військового комісаріату Івано-Франківської області;- рішення в частині поновлення його у військовому званні та на посаді допустити до негайного виконання.
Даючи оцінку вказаним обставинам, а також повернення позовної заяви, суд апеляційної інстанції в ухвалі від 15.06.2017 року вказав про передчасність висновків суду першої інстанції про повернення даної позовної заяви 21.03.2017 року, з чим погоджується колегія суддів, оскільки з врахування предмету та підстав даного позову, суд першої інстанції не вияснив у позивача в чому полягають і грунтуються претензії (вимоги) до Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України, Командувача оперативного командування «Захід».
Колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції залишаючи без розгляду не дослідив доводи апелянта щодо всіх відповідачів, а також не вчинив процесуальних дій відповідно до КАС України з врахуванням наявності ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.09.2017 року у справі № 809/1055/16.
Аналіз обставини у справі та вимог чинного законодавства дає можливість колегії суддів дійти висновку, що залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції дійшов до передчасного висновку.
Відповідно до статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для продовження її розгляду до суду першої інстанції.
Підстав для розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду ухвалу суду першої інстанції на підставі статті 139 КАС України у апеляційного суду немає.
Керуючись ст. ст. 241, 308, 310, 317, 320, 321, 322, 328 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Представника позивача Дем`яніва Ігоря Михайловича задовольнити частково.
Ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.03.2018 року у справі №809/436/17 скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді І.В. Глушко

Т.І. Шинкар
Повний текст постанови складено 25.04.2018 року