Справа № 804/2803/18
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2018-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
24 квітня 2018 р.Справа №804/2803/18
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Горбалінський В.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «САН ОСОБА_1» про забезпечення позову у справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «САН ОСОБА_1» до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування припису і постанови, -
17.04.2018 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «САН ОСОБА_1» до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати припис Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про усунення виявлених порушень № 10/4.4-6-3 від 06 березня 2018 року;
- визнати протиправним та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу уповноваженими особами № 10/4.4-6/159 від 06 квітня 2018 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем, Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області було проведено перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «САН ОСОБА_1» та встановлено порушення позивачем чинного законодавства про працю. Позивач вважає, що жодних порушень чинного законодавства про працю ним допущено не було, а тому винесені відповідачем припис та постанова про накладення штрафу, на думку позивача прийняті необґрунтовано, на підставі помилкових висновків, викладених у акті перевірки.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.04.2018 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні на 08.05.2018 року о 09:40 год.
23.04.2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «САН ОСОБА_1» подало до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить суд:
- забезпечити позов у адміністративній справі № 804/2803/18 шляхом зупинення дії постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу уповноваженими особами № 10/4.4-6/159 від 06 квітня 2018 року до завершення судового розгляду справи та набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі № 804/2803/18.
В обґрунтування заяви зазначено, що 20.04.2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «САН ОСОБА_1» отримало інформацію, що Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області подало до виконавчої служби на примусове виконання постанову про накладення штрафу уповноваженими особами № 10/4.4-6/159 від 06 квітня 2018 року у розмірі 781830 грн., а примусове стягнення цих коштів завдасть значної матеріальної шкоди позивачу та ускладнить господарську діяльність підприємства або взагалі до його банкрутства.
Таким чином, позивач вважає, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди майну, правам та законним інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справи, та зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно унеможливити ефективний захист порушених прав позивача, а тому просить задовольнити заяву про забезпечення позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, суд встановив наступне.
Відповідно до статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності субєкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення субєкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути забезпечено:
1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;
2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;
3) встановленням обовязку відповідача вчинити певні дії;
4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;
5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Очевидна протиправність прийнятого рішення має вказувати на такі обставини, що не потребують детального зясування чи додаткового доказування.
Вирішуючи питання про доцільність вжиття заходів про забезпечення позову суд виходить з того, що умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майнові інтереси та/або права позивача будуть погіршені, порушені і на момент виконання рішення суду, у разі задоволення позову, їх слід буде відновити шляхом вчинення певних дій.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, суд відзначає, що обов'язок щодо доведення та обґрунтування наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, обґрунтованості та невідвертості додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на особу, яка заявляє клопотання.
Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» судам необхідно враховувати, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності субєкта владних повноважень.
Предметом спору у даній справі є постанова Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу уповноваженими особами № 10/4.4-6/159 від 06 квітня 2018 року у розмірі 781830 грн.
Суд не вбачає очевидних ознак протиправності оспорюваного рішення відповідача, а також очевидних ознак порушення прав або інтересів позивача таким рішенням, та не може вирішувати питання очевидності протиправності оспорюваного рішення, оскільки встановлення очевидності ознак протиправності оспорюваного рішення без розгляду справи по суті є неприпустимим.
Таким чином, суд відмовляє в частині зупинення дії оспорюваної постанови Держпраці, оскільки у разі забезпечення позову шляхом зупинення дії оспорюваного рішення суб'єкта владних повноважень суд повинен в ухвалі вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності оспорюваного рішення у відповідності до вищенаведеної постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008 року.
Проте, суд доходить висновку, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити ефективний захист оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, з огляду на наступне.
Для ефективного захисту своїх прав в адміністративному судочинстві позивач повинен бути в повній мірі наділений правами, що передбачені статтею 44 Кодексу адміністративного судочинства України, в тому числі і брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом, оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках.
При цьому реалізація вказаних прав можлива за умови наявності у позивача коштів на відвідування судових засідань, тобто відрядження, на сплату судового збору тощо.
Разом з тим, підприємство щомісяця належним чином виконує свої податкові зобовязання, що підтверджується доказами, які містяться в матеріалах заяви.
Стаття 10 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що заходами примусового виконання рішень є:
1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, обєкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;
2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;
3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;
4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обовязку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;
5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
Отже, фактично застосовуючи до позивача заходи примусового виконання рішення, в тому числі шляхом звернення стягнення на кошти позивача, якими володіє Товариство з обмеженою відповідальністю «САН ОСОБА_1» в готівковій формі та на рахунках, у позивача буде відсутня можливість ними розпоряджатися для належного ефективного захисту своїх прав, а також сплачувати заробітну плату працівникам і виконувати належним чином податкові зобовязання.
Тому, враховуючи завдання адміністративного судочинства щодо справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень, а також враховуючи необхідність ефективного захисту позивачем своїх прав та відсутність порушення будь-яких прав відповідача вжиттям такого заходу забезпечення позову, суд доходить висновку про необхідність забезпечити позов шляхом зупинення стягнення за постановою Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу уповноваженими особами № 10/4.4-6/159 від 06 квітня 2018 року.
Вибираючи співрозмірний захід забезпечення позову, суд застосовує положення ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої позов може бути забезпечено зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви про забезпечення позову.
Керуючись ст. ст. 77, 78, 150 - 154, 156, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «САН ОСОБА_1» про забезпечення позову у справі № 804/2803/18 задовольнити частково.
Зупинити стягнення за постановою Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу уповноваженими особами № 10/4.4-6/159 від 06 квітня 2018 року до завершення судового розгляду справи та набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі № 804/2803/18.
В іншій частині заяви позивача - відмовити.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 156 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленого законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.
Ухвала може бути пред'явлена до виконання в порядку Закону України «Про виконавче провадження» до 25.04.2021 року.

Примірник ухвали про забезпечення позову негайно надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Пунктом 2 частини першої статті 294 Кодексу адміністративного судочинства України, визначено, що окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, скасування забезпечення позову, відмови у забезпеченні позову, відмови у заміні заходу забезпечення позову або скасування забезпечення позову.

Відповідно до ч. 8 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Згідно ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, проте, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя ОСОБА_2