Справа № 200/15046/17
Суддя: Єлісєєва Т. Ю.
Дата ухвалення: 2018-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження 2а/200/280/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2018 суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Єлісєєва Т.Ю. розглянувши в залі суду в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Департаменту житлового господарства Дніпропетровської міської ради, третя особа ОСОБА_4, про зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулись до суду з позовом про зобовязання Департамент житлового господарства Дніпропетровської міської ради видати дублікат свідоцтва про право власності на квартиру № 56 у будинку № 23 п вул. Червоного козацтва у м. Дніпрі, виданого 12 серпня 2004 року Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради на підставі розпорядження №4/197-04.

В обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються на те, 12 серпня 2004 року, внаслідок приватизації, квартира №56 у будинку № 23 п вул. Червоного козацтва у м. Дніпрі належить ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3.

ОСОБА_4 Управлінням житлового господарства виконкому Дніпропетровської міської ради, на підставі розпорядження від 12 серпня 2004 року № 4/197-04, видано свідоцтво про право спільної сумісної власності на вищезазначене житло.

Між позивачами та третьою особою виникли непорозуміння з приводу квартири, та ОСОБА_4 виселив позивачів із вказаної квартири і відмовляється надавати позивачам правовстановлюючі документи на квартиру, у зв'язку з чим вони позбавлені права вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном, зокрема звернутись до нотаріуса для укладення договору дарування своїх часток. Позивачі звертались до Департаменту житлового господарства Дніпропетровської міської ради з проханням видати дублікат вказаного свідоцтва, проте їм було в цьому відмовлено, у звязку з тим, що на заяві на оформлення дублікату свідоцтва відсутній підпис гр. ОСОБА_4, що є співвласником зазначеної квартири. Розяснено право на звернення до суду для вирішення вказаного питання.

Позивачі вважають, що своєю відмовою відповідач порушує їх права та просить зобовязати Департамент житлового господарства Дніпропетровської міської ради, що є правонаступником УЖГ ДМР, видати дублікат свідоцтва про право власності на вищезазначену квартиру.

Представник позивачів подав до суду заяву, в якій просив суд розглядати справу без його участі в порядку спрощеного судового провадження, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник третьої особи належним чином повідомлений про дату судового засідання, до суду не зявився.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, причину неявки не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи або розгляд справи за його відсутності не звернувся, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Справа розглядається у відповідності до ч.3 ст. 194 КАС України, на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, прихожу до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судом встановлено, 12 серпня 2004 року відбулась приватизація квартири № 56 у будинку № 23 п вул. Червоного козацтва у м. Дніпрі на імя ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3.

ОСОБА_4 Управлінням житлового господарства виконкому Дніпропетровської міської ради, на підставі розпорядження від 12 серпня 2004 року № 4/197-04, видано свідоцтво про право спільної сумісної власності на вказану квартиру.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22.04.2015 року по цивільній справі №199/1429/15-ц, визначено, що частки ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 в праві спільної власності на квартиру № 56 у будинку № 23 п вул. Червоного козацтва у м. Дніпрі є рівними та складають по 1/4 частці, також цим рішенням суду припинено право спільної сумісної власності на зазначену квартиру.

Між позивачами та третьою особою виникли непорозуміння з приводу квартири, та ОСОБА_4 виселив позивачів із вказаної квартири та відмовляється надавати позивачам правовстановлюючі документи на квартиру, у зв'язку з чим вони позбавлені права вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном, зокрема звернутись до нотаріуса для укладення договору дарування своїх часток.

01.08.2017 року позивачі звернулись до Департаменту житлового господарства Дніпропетровської міської ради з проханням видати дублікат вказаного свідоцтва, проте їм було в цьому відмовлено, у звязку з тим, що на заяві на оформлення дублікату свідоцтва відсутній підпис гр. ОСОБА_4, що є співвласником зазначеної квартири. Розяснено право на звернення до суду для вирішення вказаного питання.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ч.1 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Згідно з рішенням виконкому Дніпропетровської міської ради від 20.12.2001 року №3266 «Про порядок оформлення і видачі дублікатів свідоцтв про право власності на квартиру (будинок), отриманих при приватизації державного житлового фонду», у разі відповіді КП ДМБТІ про зроблене замовлення на оформлення витягу з Реєстру та відсутності документу про повернення витягу з реєстру на відчуження квартири, заявники повинні віршувати питання про видачу дублікату свідоцтва про право власності на квартиру (будинок), отриманого за приватизації державного житлового фонду, у судовому порядку.

Відповідно до ст.1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основних свобод, Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення не применшують права держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків або інших зборів чи штрафів.

Перша та найважливіша вимога ст.1 Першого протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п.2 визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «ОСОБА_5 проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»). Втручання в право на мирне володіння майном повинне здійснюватися з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи (див., рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Вимога досягнення такого балансу відображена в цілому в побудові ст.1 Першого протоколу, включно з другим реченням, яке необхідно розуміти у світлі загального принципу, викладеного в першому реченні. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти шляхом ужиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності (див. рішення у справі «Прессос компанія ОСОБА_5О.» та інші проти Бельгії»). Вирішуючи, чи було дотримано цієї вимоги, Суд виходить із того, що держава має широку свободу розсуду як щодо вибору способу вжиття заходів, так і щодо встановлення того, чи виправдані наслідки вжиття таких заходів з огляду на загальний інтерес для досягнення мети певного закону. Суд обовязково визначає, чи було дотримано необхідного балансу в спосіб, сумісний з правом особи на «мирне володіння майном» у розумінні першого речення ст.1 Першого протоколу (див. рішення у справі «Звольський та Звольська проти Республіки Чехія»).

Таким чином, з урахуванням приведених норм закону та порушення прав власності співвласників спірної квартири органом місцевого самоврядування, суд дійшов висновку, що даний адміністративний позов підлягає задоволенню шляхом зобовязання Департаменту житлово-комунального господарства та капітального будівництва Дніпропетровської міської ради видати дублікат свідоцтва про право власності на квартиру для здійснення та реалізації користування, володіння та розпорядження власним майном.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19,41 Конституції України, ст.ст. .9,77, 242-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Департаменту житлового господарства Дніпропетровської міської ради, третя особа ОСОБА_4, про зобовязання вчинити певні дії задовольнити.

Зобовязати Департамент житлового господарства Дніпропетровської міської ради видати ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 дублікат свідоцтва про право власності на житло - квартиру № 56 у будинку № 23 п вул. Червоного козацтва у м. Дніпрі, виданого 12 серпня 2004 року Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради на підставі розпорядження №4/197-04

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено сторонами шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області або через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Єлісєєва Т.Ю.