Справа № 522/20465/16-а
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2018-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2018 р.м.ОдесаСправа № 522/20465/16-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Нікітіна С.Й.
Місце ухвалення: м. Одеса

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук'янчук О.В.

ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження в місті ОСОБА_2 адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси про визнання дій неправомірними,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України (далі УПФ) в Приморському районі м. Одеси про:

- визнання протиправними дій УПФ України в Приморському районі м. Одеси щодо відмови у перерахунку ОСОБА_3 пенсій у розмірі 80% місячної (чинної) заробітної плати на підставі довідки прокуратури Київської області №18ф-76 від 22 лютого 2016 року;

- визнання протиправним та скасування рішення УПФ України в Приморському районі м. Одеси викладене у листі №218 від 11 серпня 2016 року, щодо відмови ОСОБА_3 у перерахунку пенсії;

- зобовязання УПФ України в Приморському районі м. Одеси здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_3 за вислугу років у відповідності до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" (у редакції Закону, що діяла станом на грудень 2008 року) за 22 роки вислуги з розрахунку 80% місячної (чинної) заробітної плати на підставі довідки прокуратури Київської області №18ф-76 від 22 лютого 2016 року без обмеження її максимального розміру.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що пенсія їй була призначена відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" (в редакції від 25 вересня 2008 року), а тому зміни, внесені до пенсійного законодавства, стосуються виключно призначення пенсії, а не її перерахунку.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що відповідно до п.5 прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" №213 від 02 березня 2015 року, який набрав чинності з 01 квітня 2015 року, у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) призначаються відповідно до законів України, зокрема, "Про прокуратуру", а тому відсутні підстави для перерахунку пенсії позивача.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено повністю.

Визнано протиправними дії та скасовано рішення УПФ України в Приморському районі м. Одеси від 11 серпня 2016 року №218 щодо відмови ОСОБА_3 у проведенні перерахунку пенсії, відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру".

Зобов'язано УПФ України в Приморському районі м. Одеси здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_3 за вислугу років без обмежень її граничного розміру, відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" (в редакції станом на грудень 2008 року, тобто на час призначення пенсії ОСОБА_3О.) в розмірі 80 відсотків місячної заробітної плати, зазначеної у довідці прокуратури Київської області №18ф-76 від 22 лютого 2016 року.

В апеляційній скарзі УПФ України в Приморському районі м. Одеси ставиться питання про скасування судового рішення в звязку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги УПФ України в Приморському районі м. Одеси, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

ОСОБА_3 має стаж роботи 22 роки і працювала на прокурорсько-слідчих посадах у прокуратурі та з 1995 року та отримує пенсію за вислугу років.

У звязку зі збільшенням посадового окладу, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України №505 від 31 травня 2012 року та відповідно до постанови Кабінетом Міністрів України №1013 від 09 грудня 2015 року, позивач 05 серпня 2016 року звернулась до відповідача із заявою про проведення перерахунку пенсії за вислугу років на підставі довідки прокуратури Київської області від 22 лютого 2016 року №18ф-76, згідно якої встановлено збільшений розмір посадового окладу.

Однак, УПФ України в Приморському районі м. Одеси рішенням від 11 серпня 2016 току №218 відмовило позивачеві у перерахунку його пенсії, посилаючись на те, що відповідно до п.5 прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що тратили чинність, деяких законодавчих актів України" №213 від 02 березня 2015 року, який набрав чинності з 01 квітня 2015 року, у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) призначаються відповідно до законів України, зокрема, "Про прокуратуру".

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач неправомірно відмовив у перерахунку позивачу пенсії відповідно до довідки про заробітну плату, оскільки новий порядок призначення та виплати пенсій, встановлений Законом України від 08 липня 2011 року №3668-VІ не поширюється на пенсіонерів, яким призначена пенсія до набрання ним чинності, а тому до даних спірних правовідносин слід застосовувати норми ст. 50-1 Закону України (в редакції, чинній до набрання чинності Законом України від 08 липня 2011 року №3668-VІ), оскільки редакція цього закону звужує права позивача в частині розміру нарахування пенсії. Крім того, посилання відповідача на п.5 Прикінцевих Положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" є необґрунтованим оскільки нові положення законодавчих актів не застосовуються до правовідносин, які виникли до набрання ним чинності.

Судова колегія не погоджується з цими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною 18 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року №1789-XII (у редакції на час призначення позивачу пенсії), передбачено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року №76-VIII, який набрав чинності 01 січня 2015 року, внесено зміни до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ, зокрема, ч.18 викладено у такій редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України".

Пунктом 5 р.III Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року №213-VIII передбачено, що у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до перелічених законів України, зокрема, Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ.

З 15 липня 2015 року набрав чинності Закон України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII, відповідно до пп.1 п.3 р. ХІІ "Прикінцеві положення" якого визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ, крім п.8 ч.1 ст. 15, ч.4 ст. 16, абз.1 ч.2 ст. 46-2, ст. 47, ч.1 ст. 49, ч.5 ст. 50, ч.ч.3, 4, 6 та 11 ст. 50-1, ч.3 ст. 51-2, ст. 53 щодо класних чинів.

Підстави та порядок перерахунку пенсії працівників прокуратури, передбачені ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII, відповідно до ч.20 якої (у редакції Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" №76-VIII) умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року №1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" підвищено розміри заробітку працюючих працівників прокуратури.

Судова колегія приходить до висновку, що на час прийняття Постанови Кабінетом міністрів України від 09 грудня 2015 року №1013, з прийняттям якої позивач пов'язує виникнення у нього права на перерахунок пенсії, а також на час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії положення ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ, які регулювали порядок перерахунку пенсій, втратили чинність.

Положень, які б закріплювали можливість перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням розміру заробітку працюючих працівників прокуратури, Постанова Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року №1013 не містить.

На час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії Кабінетом Міністрів України умов та порядку перерахунку пенсій працівникам прокуратури визначено не було.

Оскільки відповідач є територіальним органом виконавчої влади, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів України, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, він не мав підстав здійснювати позивачу перерахунок пенсії на умовах та в порядку, закріплених нормою, що втратила чинність.

Так, положення Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" №76-VIII, якими ч.18 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-XII та ч.20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII викладено у новій редакції, не були визнані неконституційними Конституційним Судом України, який до того ж у рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 вказав, що одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Принцип збалансованості інтересів людини з інтересами суспільства сформульовано й у практиці Європейського суду з прав людини. Так, у рішенні від 17 жовтня 1986 року у справі "Ріс проти Сполученого Королівства" Суд зазначив, що, з'ясовуючи, чи існує позитивне зобов'язання стосовно людини, "належить врахувати справедливий баланс, який має бути встановлений між інтересами всього суспільства й інтересами окремої людини".

Також, Європейський суд з прав людини у рішенні "Великода проти України" від 03 червня 2014 року зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися й передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

За таких обставин, з дати набрання чинності Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року №1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" та у зв'язку з набранням у подальшому чинності Законом України "Про прокуратуру" №1697-VII, яким по-іншому врегульовані правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням працівників прокуратури, пенсії, призначені за ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ, не підлягають перерахунку у зв'язку з підвищенням розміру заробітку працюючих працівників прокуратури.

Проаналізувавши наведені норми законодавства в сукупності з обставинами даної справи й наявними у ній доказами, судова колегія дійшла висновку про те, що право на перерахунок пенсії може бути реалізовано позивачем на підставі тих норм, які діють на час виникнення обставин для такого перерахунку з урахуванням часу звернення до відповідного органу.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний суд в постановах від 06 березня 2018 року по справі №К/9901/22184/18, від 14 березня 2018 року по справі К/9901/12389/18.

Таким чином, оскільки на час звернення ОСОБА_3 за перерахунком розміру пенсії такої підстави для перерахунку призначених працівникам прокуратури пенсій як збільшення розміру заробітної плати на законодавчому рівні не встановлено, а Урядом будь-яких умов для перерахунку не визначено, у відповідача не було правових підстав для здійснення такого перерахунку, а тому УПФ в Приморському районі м. Одеси, приймаючи рішення про відмову в перерахунку пенсії позивача, діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин, судова колегія доходить висновку про необґрунтованість позовних вимог і, відповідно, про необхідність відмови в їх задоволенні.

Враховуючи, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судова колегія, керуючись п.п.3, 4 ч.1 ст. 317 КАС України вважає необхідним, скасовуючи постанову суду першої інстанції, прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.2 ч.1 ст. 315, п.п.3, 4 ч.1 ст. 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси задовольнити.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2016 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позову до управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24 квітня 2018 року.

Головуючий: ОСОБА_4
Суддя: Суддя: ОСОБА_1 ОСОБА_2