Справа № 2034/2-а-1938/10
Суддя: Назаренко О. В.
Дата ухвалення: 2010-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа №2-а-1938/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 червня 2010 року с. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області в складі: головуючого судді Назаренко О.В., за участю секретаря Богуславської Х.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області про визнання неправомірними дій по нездійсненню перерахунку пенсії та зобовязання провести перерахунок пенсій,

ВСТАНОВИВ:

11.11.2009 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області, в якій просить: визнати діяльність відповідача, незаконною та винною; зобов'язати відповідача провести з 01.10.2008 року перерахунок та виплату позивачу заборгованості з державної пенсії в мінімальному об'ємі у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та з додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, виходячи виключно із законодавчо визначеного розміру мінімальної пенсії за віком; зобов'язати відповідача після здійснення відповідного перерахунку та виплати заборгованості з належних позивачу пенсійних виплат у необхідних розмірах призначити до виплати позивачу у законодавчо встановлених розмірах державну пенсію в мінімальному об'ємі у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, виходячи виключно із законодавчо визначеного розміру мінімальної пенсії за віком.

Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Внаслідок захворювання, повязаного з виконанням робіт із ліквідацією наслідків аварії, його визнано інвалідом II групи. Крім того, ОСОБА_1 віднесений до 1-шої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. На підставі Закону України від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи його віднесено до першої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Цим Законом йому призначено пенсію та щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну її здоровю, розмір яких повинен визначатися виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлена законами. Але відповідач визначив розмір зазначених пенсій згідно з постановами Кабінету Міністрів України, а не у відповідності до ст.ст.50,54 Закону України №796-ХІІ Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та ст.28 ч.І Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, за якими розмір пенсії по інвалідності II групи цієї категорії має бути встановленим не нижче 8-ми мінімальних пенсій за віком, а додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю - в розмірах, не менше 75% мінімальної пенсії за віком, яка не може бути нижчою прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб.

21 жовтня 2009 року позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області з заявою про перерахунок пенсій, однак йому відмовлено в цьому. Тому просив визнати відмову в перерахунку призначених пенсій неправомірною та обовязати відповідача здійснити перерахунок його пенсій починаючи з 01.10.2008 року.

Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області надало заперечення проти задоволення позовної заяви ОСОБА_1 посилаючись на те, що позивачу, як інваліду II групи внаслідок захворювання, отриманого при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, було призначено пенсію та додаткову щомісячну пенсію в мінімальному розмірі відповідно до частини 4 ст.54 Закону України України від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Частина 5 та ч.7 ст.54 зазначеного Закону встановлює, що Порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, тому призначення та перерахунки призначених позивачу пенсій провадилось згідно постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2002 р.№1 Про підвіщення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету; постанови

Кабінету Міністрів України від 13.07.2004 р. №894, тобто здійснено збільшення на 12%; відповідно до постанови від 27.12.2005 р.№ 1293 Про збільшення розмірів пенсії деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Також було здійснено перерахунок пенсії відповідно до Закону України Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України(пункт 28 розділ II). А після винесення рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008, якими визнано неконституційними положення ст.67 розділу І, пунктів 2-4, 6-8,10-18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22, 24-34, підпунктів 1-6, 8-12 пункту 35, пунктів 36-100 розділу II Внесення змін до деяких законодавчих актів України, здійснювалися перерахунки пенсії за постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 р.№530 та постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 р. № 654 Про підвищення пенсійного забезпечення громадян. Відповідач вважає, що призначена пенсія не може бути перерахована на підставі розміру мінімальної пенсії, визначеної ч.1ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, оскільки цей Закон закріплює норму, відповідно до якої мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність і яким пенсія призначається згідно з цим Законом, тому пенсія відповідачу була виплачена відповідно до ПКМ України в повному обсязі, а тому в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Сторони надали суду заяви, в яких просили суд розглядати справу за їх відсутністю.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Так, відповідно до ч.І ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоровя, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

В судовому засіданні з довідки МСЕК №043574 (а.с.2), посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи позивача №012422 та вкладки №121103 (а.с.З), встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Внаслідок захворювання, повзаного з виконанням робіт із ліквідації наслідків аварії, його визнано інвалідом II групи. Положеннями ст.14 Закону №796-ХІІ його віднесено до першої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно з ч.4 ст.54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи у редакції Закону України від 06.06.1996р., в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів II групи, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ч.І ст.50 Закону № 796-ХІІ особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами П групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч.І ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» і встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

З ч.З ст.67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи у редакції Закону України від 05.10.2006 р.№231-V, вбачається, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначених законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст.54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Постанови Кабінету Міністрів України про перерахунки пенсії інвалідам внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, на які посилається відповідач та його представник у судовому засіданні, є підзаконними актами, які протирічать Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Згідно з положеннями ч.4 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному

договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

З положень Закону України, від 28.12.2007, № 107-УІ "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" вбачається, що текст статті 50 та 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи викладено в новій редакції: особам, віднесеним до категорії 1, 2 групи призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах 20% прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність, а також у всіх випадках розміри пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими, зокрема: для учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році по II групі інвалідності - 200 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати додаткової пенсії згідно із законом про Державний бюджет України і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами.

Рішенням Конституційного Суду України №10-рп від 22.05.2008 року положення ст. 67 розділу І, пунктів 2-4, 6-8, 10-18. підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22, 24 - 34. підпунктів 1-6, 8 - 12, пункту 35, пунктів 36 - 100 розділу II Внесення змін до деяких законодавчих актів України визнані такими, що не відповідають Конституції України, тобто є неконституційними.

У рішенні Конституційного Суду України № 10-рп/2008 також зазначено, що оскільки предмет закону про Державний бюджет України чітко визначений у Конституції України, Кодексі, то цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов'язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України. Верховна Рада України не повноважна при прийнятті закону про Державний бюджет України включати до нього положення про внесення змін до чинних законів України, зупиняти дію окремих законів України та/або будь-яким чином змінювати визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин.

В зазначеному Рішенні Конституційного Суду України визначено, що рішення має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані не конституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, положення п. 28 Закону України Про державний бюджет України на 2008 рік втратило чинність 22 травня 2008 року.

Отже, суд вважає, що на момент звернення позивача із заявою до відповідача про перерахунок пенсії і по теперішній час були чинними ст. ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", якими встановлена пенсія інвалідам II групи першої категорії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, розмір якої повинен складати - 75 % мінімальної пенсії за віком.

Посилання відповідача на постанови КМУ від 03.01.2002р. №1, від 28.05.2008р. №530, від 16.07.2008р. №654, якими були встановлені мінімальні пенсії, судом не приймається, оскільки ст. 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи передбачено, що в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів II групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчими 8 мінімальних пенсій за віком.

Таким чином, вихідним критерієм розрахунку державної пенсії виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої, згідно зі статтею 28 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-ІV Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, встановлюється в розмірі, визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Суд зазначає, що при вирішенні спору необхідно виходити із загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами, тому при розрахунку державної основної та додаткової пенсії, передбачених ст.ст. 50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи № 796-ХІІ, застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений в законі про Державний бюджет України на відповідний рік, з урахуванням якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Положення частини третьої статті 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування № 1058-ІУ не є перешкодою для застосування зазначеної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для розрахунку інших пов'язаних із нею пенсій чи доплат, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого мінімального розміру пенсії за віком, крім передбаченого частиною першої цієї статті.

Відповідно до ч.З ст.67 Закону №796, яка набрала чинності 31.10.2006 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст.54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій, та розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового прожиткового мінімуму, і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму.

Відповідно до ч.І ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Оскільки позивачеві слід визначати пенсію виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачеві повинен проводитись виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, позивачу мав бути визначений мінімальний розмір пенсії, виходячи з розрахунку 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії 75% мінімальної пенсії за віком, передбаченої ч.І ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування № 1058-IV, а не у розмірі мінімальних виплат, визначених постановами КМУ.

Згідно статті 58 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" затверджено на 2008 рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня - 470 гривень, з 1 квітня -481 гривня, з 1 липня - 482 гривні, з 1 жовтня - 498 гривень.

Відповідно до ст. 54 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» у 2009 році прожитковий мінімум на одну особу та для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, визначається в розмірах, що діяли у грудні 2008 року.

З 1 листопада 2009 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 701 гривня та для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років - 632 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 776 гривень; працездатних осіб - 744 гривні; осіб, які втратили працездатність, - 573 гривні.

Згідно із статтею 52 Закону України «Про Державний бюджет на 2010 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, у 2010 році складає з 1 січня - 695 гривень, з 1 квітня - 706 гривень, з 1 липня - 709 гривень, з 1 жовтня - 723 гривні, з 1 грудня - 734 гривні.

Таким чином, перерахунок та виплату державної та додаткової пенсії відповідач повинен зробити позивачу виходячи із наведених розмірів прожиткового мінімуму починаючи з 01.10.2008 року, як просить позивач у позові, по 04.06. 2010 року (по час ухвалення судом рішення), однак відповідачем такий перерахунок зроблений не був, у звязку з чим, суд вважає за необхідне визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області, які призвели до нарахуванню та виплаті ОСОБА_1 за період з 01 жовтня 2008 по 04 червня 2010 року пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у відповідності до ст.ст. 50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, в неповному обсязі.

Стосовно вимоги позивача , щодо зобов'язання відповідача після здійснення відповідного перерахунку та виплати заборгованості з належних позивачу пенсійних виплат у необхідних розмірах. призначити до виплати позивачу у законодавчо встановлених розмірах державну пенсію в мінімальному об'ємі у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, виходячи виключно із законодавчо визначеного розміру мінімальної пенсії за віком, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно яких завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегований повноважень.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, що не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачується за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Захист прав, свобод та інтересів осіб є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення. Таким чином, прийняття судом рішення щодо захисту прав і інтересів осіб

на майбутнє не відповідає вимогам закону, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Також суд вважає за необхідне відмовити позивачу у визнанні дій відповідача винними, оскільки вина у відповідності до ст.62 Конституції України встановлюється обвинувальним вироком, зазначений вирок відсутній.

Керуючись ст.ст. 9, 11, 71, 86, 161-163, 167 Кодексу Адміністративного Судочинства України, ст.ст.50, 54, 67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи у редакції Закону України від 05.10.2006 р.№231-V, ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Законом України від 28.12.2007р. № 107- VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 за №10-рп/2008 року, Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» від 06 листопада 2009 року № 1715-VI, Закон України «Про Державний бюджет України на 2010 рік», суд

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області, які призвели до нарахуванню та виплаті ОСОБА_1 за період з 01 жовтня 2008 року по 04 червня 2010 року пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у відповідності до ст.ст.50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в неповному обсязі.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області провести перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 державної пенсії по інвалідності в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком встановленої ч.І ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 01 жовтня 2008 року по 04 червня 2010 року.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області провести перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.І ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 01 жовтня 2008 року - 04 червня 2010 року

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження з наступним поданням протягом двадцяти днів апеляційної скарги. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Повний текст постанови виготовлений 07.06.2010 року.

Суддя: