Справа № 809/518/18
Суддя: Могила А.Б.
Дата ухвалення: 2018-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" квітня 2018 р. справа № 809/518/18

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі

судді Могили А.Б.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що управлінням Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську при обчисленні пенсії позивача не враховано заробіток за періоди роботи з 01.01.2004 по 31.12.2004 на посаді медсестри-анастезиста відділення реанімації, інтенсивної терапії 1472 Військово-морського клінічного госпіталю м.Севастополь, за період з 25.04.2014 по 30.10.2014 палатної сестри міської лікарні №3 імені Дарії севастопольської в м.Севастополь, а тому вказані дії підлягають до визнання протиправними, а відповідача слід зобов'язати здійснити перерахунок пенсії з врахуванням заробітної плати за вказані періоди з 12.09.2016.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що рішенням Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.09.2017 зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську зарахувати до її стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугою років періоди роботи з 01.01.2004 по 31.12.2004 та з 01.04.2010 по 31.06.2010 на посаді медсестри-анестезиста відділення реанімації і інтенсивної терапії 1472 військово-морського клінічного госпіталю м.Севастополь в подвійному розмірі, за період з 25.04.2014 по 30.10.2014 палатної сестри міської лікарні №3 ім. Дарії Севастопольської в м.Севастополь та призначити пенсію за вислугу років з 12 вересня 2016 року. Однак, при призначенні пенсії управлінням Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську не враховано заробітну плату за періоди 2004 і 2014 років, з підстав відсутності страхових внесків за 2004 рік та згідно даних персоніфікованого обліку - заробітної плати за період з 25.04.2014 по 30.10.2014. Дані твердження відповідача вважає необґрунтованими та такими, що спростовуються довідкою від 07.11.2014 за № 817, в якій зазначена заробітна плата за 2004 рік та суми сплачених страхових внесків. За період роботи з 25.04.2014 по 30.10.2014 заробітна плата та сплачені з неї страхові внески висвітлені в довідці за №322 від 27.11.2014.

Відповідач скористався правом на подання (23.04.2018) відзиву на позовну заяву, відповідно до якого проти позову заперечив. У відзиві зазначив, що відповідно до ч.1 ст. 40 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування заробітна плата (дохід) за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі даних, що містяться в системі персоніфікованого обліку. При цьому до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески. Оскільки, за 2004 рік відсутня сплата страхових внесків, а за період з 25.04.2014 по 30.10.2014 - заробітна плата, згідно даних, що містяться в системі персоніфікованого обліку, підстав для врахування заробітної плати ОСОБА_1 за вищезгадані періоди відсутні. В задоволенні позову просили відмовити.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення її учасників (у письмовому провадженні), дослідивши письмові докази, зазначає наступне.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.09.2017 зобовязано територіальний орган Пенсійного фонду України ОСОБА_1 призначити пенсію за вислугу років з 12.09.2016 із зарахуванням до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугою років періоди роботи з 01.01.2004 по 31.12.2004 та з 01.04.2010 по 31.06.2010 на посаді медсестри-анестезиста відділення реанімації і інтенсивної терапії 1472 військово-морського клінічного госпіталю м.Севастополь в подвійному розмірі, за період з 25.04.2014 по 30.10.2014 палатної сестри міської лікарні №3 ім. Дарії Севастопольської в м.Севастополь. (а.с. 17-25).

Позивач звернулася з заявою до управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську про врахування заробітної плати за вищевказані періоди при обчисленні пенсії.

Управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську листом за № 592/Ш-15 від 27.12.2017 повідомило позивача про те, що за 2004 рік не сплачено страхові внески, а за період з 25.04.2014 по 30.10.2014, згідно даних, що містяться в системі персоніфікованого обліку відсутня заробітна плата. У звязку з цим, пенсія призначена та виплачується згідно чинного законодавства (а.с.12-13).

Закон України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.

Згідно ст. 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Відповідно до ч.1 ст. 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону.

Страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (ст. 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування")

Частиною 1 ст. 14 цього Закону визначено, що страхувальниками відповідно до цього Закону є роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - підприємці та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 10 статті 11 цього Закону

В частині 5, 6, 10 статті 20 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", передбачено, що страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Таким чином законодавством передбачена відповідальність за несплату або несвоєчасну сплату страхових внесків.

Як вже встановлено судом, підставою для не врахування заробітної плати позивача при призначенні пенсії за періоди з 01.01.2004 по 31.12.2004 та з 25.04.2014 по 30.10.2014 є дані персоніфікованого обліку, відповідно до яких відсутня сплата страхових внесків за 2004 рік та заробітної плати за квітень-жовтень 2014 року.

Судом встановлено, що згідно копії Довідки форми ОК-1.2 Управління Пенсійного фонду України в Нахімовському району м.Севастополя за 2004 рік заробіток ОСОБА_1 становив 12 251,85 грн., нараховані внески на заробіток - 3920,59 грн. та із заробітку 245,04 грн. (а.с. 31)

Також в Довідці 1472 військово-морського госпіталю м.Севастополь від 07.11.2014 №817 зазначено заробітну плату позивача за період з січня по грудень 2004 року - 12 251,85 грн., на всі виплати нараховані страхові внески, сплата страхових внесків (єдиного соціального внеску) в Пенсійний фонд України проведена за період з 01.01.2004 по 31.12.2004 (а.с. 30).

Інформація про заробітну плату позивача та сплату єдиного внеску за період з квітня по травень 2014 зазначена в довідках міської лікарні №3 ім.Дарії Севастопольської в м.Севастополь від 27.11.2014 №322 та № 81 від 27.06.2014 (а.с.34, 35).

Згідно з п.2.4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 до заяви про призначення пенсії за вислугу років, крім документів, передбачених підпунктами 1-4 пункту 2.1 цього розділу, надаються також документи, що підтверджують стаж роботи, який дає право на призначення такого виду пенсії.

Пунктом 2.23 Порядку документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.

Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У разі якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, надається копія з неї, завірена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію.

Відповідно до п.4.2 Порядку №22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Відтак, суд дійшов до висновку, що перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі, самі по собі не можуть бути підставою для відмови у призначенні пенсії.

Щодо посилань відповідача на недійсність вищезгаданих довідок, оскільки такі видані органом на тимчасово окупованій території, а тому не створюють правових наслідків, то суд зазначає наступне.

Згідно довідки від 04.09.2017 №1251 ОСОБА_1 взята на облік як внутрішньо переміщена особа (а.с. 9).

Статус території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації, особливий правовий режим на цій території, особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб визначено Законом України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України.

Статтею 18 Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України встановлено, що громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Згідно з ч.2 ст.9 Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків (ч.3 ст.9 Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України).

Водночас, гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, положення якого спрямовані на вирішення нагальних питань з обліку та життєзабезпечення внутрішньо переміщених осіб та членів їх сімей у нових умовах проживання, спрощення порядку тимчасової реєстрації вимушених переселенців, удосконалення порядку та скорочення граничних строків розгляду заяв про оформлення, переоформлення, продовження соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, забезпечення їх соціальними та медичними послугами.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

Відповідачем не наведено жодного обґрунтування, з посиланням на докази, підстав застосування вимоги ч.3 ст.9 Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України до поданих позивачкою документів - довідки №817 від 07.11.2014 та довідки №322від 27.11.2014.

Крім того, така позиція відповідача є суперечливою по відношенню до його дій, оскільки відповідач офіційно звернувся до управління Пенсійного фонду Російської Федерації для перевірки достовірності інформації, зазначеної в довідках (а.с. 49).

Як наслідок посилання відповідача на недійсність наведених вище довідок суд вважає безпідставними.

Щодо посилань управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську на постанову Верховного Суду від 20.03.2018 в справі №527/1655/17, то вказаним рішенням було встановлено, що довідка про заробітну плату для обчислення пенсії підписана не уповноваженою особою та посвідчена печаткою підприємства, яке станом на дату її видачі було ліквідоване. А тому Верховний Суд зазначив, що обов'язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами, іншого чинним законодавством не передбачено.

В даному випадку, достовірність інформації про заробітну плату та сплату страхових внесків, яка зазначена в довідці форми ОК-1.2 Управління Пенсійного фонду України в Нахімовському району м.Севастополя за 2004 рік, довідці 1472 військово-морського госпіталю м.Севастополь від 07.11.2014 №817, довідках від 27.11.2014 №322 та № 81 від 27.06.2014 міської лікарні №3 ім.Дарії Севастопольської в м.Севастополь підтверджуються судовим рішенням Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.09.2017, яке набрало законної сили 11.09.2017 (а.с. 17-25).

Підсумовуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що твердження відповідача про неможливість врахування заробітної плати позивача за 2004 рік та з 25.04.2014 по 30.10.2014 у зв'язку з тим, що відсутні відомості у системі персоніфікованого обліку, є безпідставними, оскільки вини позивача у цьому немає, такі відомості відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування подаються підприємствами, установами, організаціями, які виплачуються заробітну плату, грошове забезпечення.

Оскільки, ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років з 12.09.2016, інформація про заробітну плату та суми сплачених страхових внесків подавалася відповідачу, право позивача на перерахунок пенсії з врахуванням заробітної плати та страхових внесків за період з 01.01.2004 по 31.12.2004 та з 25.04.2014 по 30.10.2014 слід проводити саме з моменту набуття цього права - з 12.09.2016.

Таким чином, позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити дії підлягає до задоволення.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним дії управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську (, вул. Незалежності, 44, м. Івано-Франківськ, 76000) щодо не врахування заробітку ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, АДРЕСА_1, 76493) при обчисленні пенсії за періоди роботи з 01.01.2004 по 31.12.2004 на посаді медсестри-анастезиста відділення реанімації, інтенсивної терапії 1472 Військово-морського клінічного госпіталю м.Севастополь, за період з 25.04.2014 по 30.10.2014 палатної сестри міської лікарні №3 імені Дарії севастопольської в м.Севастополь.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську (, вул. Незалежності, 44, м. Івано-Франківськ, 76000) врахувати заробітну плату ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, АДРЕСА_1, 76493) за періоди роботи з 01.01.2004 по 31.12.2004 на посаді медсестри-анастезиста відділення реанімації, інтенсивної терапії 1472 Військово-морського клінічного госпіталю м.Севастополь, за період з 25.04.2014 по 30.10.2014 палатної сестри міської лікарні №3 імені Дарії севастопольської в м.Севастополь та провести перерахунок пенсії з 12.09.2016 з врахуванням заробітної плати за періоди з 01.01.2004 по 31.12.2004 та з 25.04.2014 по 30.10.2014.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається через Івано-Франківський окружний адміністративний суд або безпосередньо до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною 2 статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя /підпис/ ОСОБА_2