Справа № 805/647/18-а
Суддя: Бабаш Г.П.
Дата ухвалення: 2018-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2018 р. Справа№805/647/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Нарадча кімната: м. Словянськ, вул. Добровольського, 1

Час прийняття рішення: 13 год. 00 хв.

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бабаш Г.П.,

при секретарі Оголь В.К.

за участю

представника позивача ОСОБА_1 (за ордером від 15.01.2018 року ДН №000,01-18),

представника відповідача ОСОБА_2 (за довіреністю від 18.12.2017 року),

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального судового провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Урицького, б. 80, кв.28) до Головного управління ДФС у Донецькій області (, Донецька область, м. Маріуполь, вул. 130-ї Таганрозької дивізії, буд. 114) про визнання наказів і перевірок незаконними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ

Фізична особа підприємець ОСОБА_3 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправними наказів Головного управління ДФС у Донецькій області № 954 та № 955 від 23.08.2017 року про проведення фактичної перевірки та скасування податкових повідомлень-рішень № та № від 22.09.217 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій на загальну суму 61000 грн.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що 23.08.2017 року відповідачем на підставі наказів Головного управління ДФС у Донецькій області №954 та №955 були проведені фактичні перевірки магазину-кафетерію, в якому позивач здійснює свою підприємницьку діяльність. За наслідками перевірок були складені акти про результати фактичних перевірок від 31.08.2017 року №0142805/99/19/40/НОМЕР_1 та №0143/05/99/19/40/НОМЕР_1. На підставі зазначених актів прийняті податкові повідомлення-рішення від 22.09.2017 року № та № відповідно, яких застосовані штрафні (фінансові) санкції на загальну суму 61000 грн. відповідно до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Позивач вважає накази про проведення фактичних перевірок незаконними, оскільки прийняті безпідставно з порушенням встановленого порядку; фактичні перевірки здійснені протиправно з порушенням вимог законодавства до їх проведення; обставини, що викладені в актах фактичних перевірок, суперечать фактичним обставинам та наявним документам; прийняті податкові повідомлення-рішення ґрунтуються на незаконних доказах та не відповідають фактичним обставинам, тому є незаконними.

Відповідач позовні вимоги не визнав. Надав до суду відзив на адміністративний позов, в якому зазначив, що відповідачем на підставі наказів Головного управління ДФС у Донецькій області від 23.08.2017 року №954 та №955 здійснені фактичні перевірки кафе та крамниці-кафетерію, що належать ФОП ОСОБА_3 за результатами яких складені акти від 31.08.2017 року №0142/05/99/19/40/НОМЕР_1, №0143/05/99/19/40/НОМЕР_1.

У ході перевірки кафе встановлені факти реалізації алкогольних напоїв та тютюнових виробів без наявності ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, чим порушено вимоги статті 15 Закону України від 19.12.1995 року №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Перевірка проведена у присутності продавця ФОП ОСОБА_3 ОСОБА_4, яка була ознайомлена з актом перевірки, але відмовилась від його підпису, про що складений відповідний акт.

У ході перевірки крамниці-кафетерію встановлені факти реалізації алкогольних напоїв за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої, та зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка.

Перевірка проведена у присутності продавця ФОП ОСОБА_3 ОСОБА_5, яка підписала акт перевірки без заперечень.

За розглядом актів перевірок Головного управління ДФС у Донецькій області до ФОП ОСОБА_3 застосовані штрафні санкції на загальну суму 61000 грн.

Враховуючи вищевикладене, відповідач зазначив, що здійснював повноваження щодо контролю за додержанням платниками податків вимог податкового законодавства України в межах та засобами, що передбачені чинним законодавством України і вважає, що позовна заява є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2018 року відкрито провадження в адміністративній справі, за правилами загального судового провадження та призначено підготовче судове засідання у справі на 27 лютого 2018 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2018 року відкладено підготовче провадження на 21 березня 2018 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 04 квітня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду на 19 квітня 2018 року.

Представником позивача надана відповідь на відзив на адміністративний позов, в якому зазначено, що здійснення розрахунків, приймання готівки здійснювалось в одному місці за однією адресою у крамниці-кафетерію, зберігання готівкових коштів відбувалось в касовому лотку під реєстратором розрахункових операцій, що є одним на крамницю-кафетерій та через який здійснюється розрахунки з обох відділів. Касові документи є єдиними для крамниці-кафетерію, в яких відображаються операції по обох відділах, зокрема книга обліку розрахункових операцій на РРО №р/7.

Представник відповідача надав додаткові пояснення до адміністративного позову, у судовому засіданні проти задоволення адміністративного позову заперечував з підстав, викладених у відзиві та додаткових поясненнях.

Заслухавши пояснення представників сторін, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_3 зареєстрована в якості фізичної особи-підприємця 23.04.2013 року (РНОКПП: НОМЕР_1), що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідач, Головне управління ДФС у Донецькій області, є юридичною особою та у відповідності до норм Податкового кодексу України є органом державної влади, уповноваженим здійснювати функцію контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування і сплати податків та зборів, установлених цим Кодексом, а також перевіряти достовірність цих документів щодо правильності визначення об'єктів оподаткування і обчислення податків та зборів.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач керуючись вимогами ст.19-1, ст.20, ст.75, ст.80 Податкового кодексу України зі змінами та доповненнями, Законом України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» зі змінами та доповненнями (далі Закон №481), Положенням про Головне управління ДФС у Донецькій області, на підставі п. п 80.2.5. п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України, було призначено з 23.08.2017 року фактичну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, вул. Невська, 7 за період з 01.08.2016 року по 01.09.2017 року тривалістю не більше 10 діб, про що прийнято спірні накази №954 та №955 від 23.08.2017року.

Згідно наказів №954 та №955, на підставі п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80 Кодексу контролюючим органом були виписані направлення на перевірку від 23.08.2017 року за №1173, №1174, №1175, №1176, які були отримані під розписку завідуючим магазином ОСОБА_6 та продавцями ОСОБА_5, ОСОБА_4

За наслідками перевірок складені акти про результати фактичних перевірок від 31.08.2017 року №0142805/99/19/40/НОМЕР_1 та №0143/05/99/19/40/НОМЕР_1.

У ході перевірки кафе (акт від 31.08.2017 року №0142805/99/19/40/НОМЕР_1) встановлені факти реалізації алкогольних напоїв (горілка «Хлібний Дар», місткістю 0,1 л, міцність 40%, за ціною 14 грн.) та тютюнових виробів (одна пачка сигарет «Прилуки особливі» за ціною 2,10 грн.) без наявності ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, чим порушено вимоги статті 15 Закону України від 19.12.1995 року №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Перевірка проведена у присутності продавця ФОП ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка відмовилась від підпису акту перевірки, про що складений відповідний акт.

У ході перевірки крамниці-кафетерію (акт від 31.08.2017 року №0143/05/99/19/40/НОМЕР_1) встановлені факти реалізації алкогольних напоїв (тетрапак вина «Портвейн 777», місткістю 1 л, міцністю 17,5% за ціною 38 грн.) за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої, та зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка (тетрапак вина столового напівсолодкого «Тамянка», місткістю 1л, міцністю 9-13% за ціною 34 грн.).

Перевірка проведена у присутності продавця ФОП ОСОБА_3, ОСОБА_5, яка підписала акт перевірки без заперечень.

За висновками акту перевірки №0142/05/99/19/40/НОМЕР_1 від 31.08.2017 року прийняті податкові повідомлення-рішення від 22.09.2017 року:

- №, яким застосовані штрафні (фінансові) санкції відповідно до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» розмірі 34 000 грн.

- №, яким застосовані штрафні (фінансові) санкції відповідно до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» та Постанови «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» у розмірі 27 000.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, він, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до приписів п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

У пункті 61.1 статті 61 Податкового кодексу України визначено, що податковий контроль - це система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Способом здійснення такого контролю є, зокрема, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів відповідно до підпункту 62.1.2 пункту 62.2 статті 62 кодексу.

Умови, порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичних перевірок, строки проведення перевірок та оформлення їх результатів визначені ст.ст.75, 80, 81 Податкового кодексу України.

Так, згідно п. п. 75.1.3 п.75.1 ст. 75 Кодексу контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до приписів п.80.1, п.80.2 Кодексу фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: п.п.80.2.5. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Згідно п.81.1 ст.81 Кодексу посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення фактичної перевірки.

При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення (п.81.1 ст.81 Кодексу).

Посадові особи контролюючого органу були допущені до проведення фактичних перевірок відповідно до порядку, передбаченого п.81.1 ст.81 Кодексу, що підтверджується отриманням під розписку завідуючим магазином ОСОБА_6 та продавцем ОСОБА_5 та ОСОБА_4 копій наказів, пред`явленням службових посвідчень та направлень на перевірку.

Результати перевірки оформлено відповідними актами, примірники яких отримані посадовими особами платника податків.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що відповідачем дотримано порядок повідомлення позивача про проведення фактичної перевірки, передбачений ст.81 ПК України.

Фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб'єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції. Строки проведення фактичної перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу.

Порядок оформлення результатів фактичної перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Заступником начальника Головного управління ДФС у Донецькій області прийнято накази №954 та №955 від 23.08.2017 року про проведення з 23.08.2017 року фактичної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, вул. Невська, 7, з питань дотримання вимог Податкового кодексу України, Закону №481, Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.1996 року № №854, Правил роздрібної торгівлі тютюновими виробами, Порядку провадження торгівельної діяльності та правил торговельного обслуговування на ринку споживчих товарів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.2006 року № 833, та інших законодавчих актів за період з 01.08.2016 року по 01.09.2017 року.

Відповідно до наказів про проведення фактичної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, податковим органом виписані направлення на проведення перевірки №1173, №1174, №1175, №1176 від 23.08.2017 року.

Посадові особи контролюючого органу були допущені до проведення фактичних перевірок відповідно до порядку, передбаченого п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України, що підтверджується отриманням під розписку завідуючим магазином ОСОБА_6 та продавцями ОСОБА_5, ОСОБА_4 копій вказаних вище наказів, пред`явленням посвідчень та направлень на перевірки. Результати перевірки оформлено відповідними актами, примірники яких отримані позивачем.

У зв'язку із тим, що продавець позивача відмовився від підпису акту №0142/05/99/19/40/НОМЕР_1 від 31.08.2017, про що складений відповідний акт, суд не приймає до уваги його твердження про порушення відповідачем вимог Податкового кодексу України при проведенні фактичної перевірки.

З огляду на наведені норми та фактичні обставини, способом захисту платника податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, є не допуск посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до проведення перевірки відбувся, це вичерпує дію наказу на проведення перевірки. Відтак в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого перевіряється контролюючими органами.

На підставі викладеного, не підлягає задоволенню вимога ОСОБА_3 щодо скасування наказів №954 та №955 від 23.08.2017 року.

Як вбачається з матеріалів справи, 01 липня 2017 року між ОСОБА_6, у якості позичкодавця, ОСОБА_3, у якості користувача, укладено договір позички об`єкта нерухомості, а саме окремої частини магазину «Мирний» магазину для роздрібної торгівлі алкогольними товарами за адресою: 87519, м. Маріуполь, вул. Невського, 7.

В ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями від 20.06.2017 року реєстраційному №05/81/17/0/14064 визначено місце торгівлі: Донецька область, м. Маріуполь, вул. Невська, 7, крамниця-кафетерій та у визначеному додатку до ліцензії реєстратор розрахункових операцій з фіскальним номером НОМЕР_2.

Відтак, суд вбачає, що єдиним місцем торгівлі крамниці-кафетерію є Донецька область, м. Маріуполь, вул. Невського, 7.

Суд враховує, що позивачем укладено договір позички саме за адресою, на яку отримано ліцензії та зареєстровано реєстратор розрахункових операцій.

З технічного паспорту на громадський будинок, зокрема з плану поверхів громадського будинку та експлікації вбачається, що магазин-кафетерій - це дві суміжні кімнати торгового залу та кафетерію.

Щодо спірних повідомлень-рішень, суд зазначає наступне.

Закон України від 06 липня 1995 року №265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" визначає правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Дія його поширюється на усіх суб'єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі, про що зазначено в абзаці першому преамбули цього Закону.

Статтею другою вказаного Закону визначено, що розрахункова операція - це приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

Розрахунковий документ - це документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.

Місце проведення розрахунків - це місце, де здійснюються розрахунки із покупцем за продані товари (надані послуги) та зберігаються отримані за реалізовані товари (надані послуги) готівкові кошти, а також місце отримання покупцем попередньо оплачених товарів (послуг) із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо.

У відповідності до пунктів 1, 2 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" передбачено, що суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані: - проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; - видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов'язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.

Пунктом 3 Розділу І Порядку реєстрації та застосування реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для реєстрації розрахункових операцій за товари (послуги), затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 14.06.2016р. № 547, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05 липня 2016р. за № 918/29048, визначено, що адреса господарської одиниці - це адреса, зазначена в документі на право власності або користування господарською одиницею, договорі оренди. Господарська одиниця - це стаціонарний або пересувний об'єкт, у тому числі транспортний засіб, де реалізуються товари чи надаються послуги та здійснюються розрахункові операції.

При цьому суд зазначає наступне.

Статтею першою Закону України від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" визначено, що роздрібна торгівля - це діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб'єктах господарювання громадського харчування.

Місце торгівлі - це місце реалізації товарів, у тому числі на розлив, в одному торговому приміщенні (будівлі) за місцем його фактичного розташування, для тютюнових виробів та пива - без обмеження площі, для алкогольних напоїв, крім пива, - торговельною площею не менше 20 кв. метрів, обладнане реєстраторами розрахункових операцій (незалежно від їх кількості) або де є книги обліку розрахункових операцій (незалежно від їх кількості), в яких фіксується виручка від продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів незалежно від того, чи оформляється через них продаж інших товарів.

Ліцензія (спеціальний дозвіл) - це документ державного зразка, який засвідчує право суб'єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Законодавчими приписами ст.15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" передбачено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб'єкта господарювання терміном на один рік і підлягають обов'язковій реєстрації в органі доходів і зборів, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб'єкта господарювання.

Таким чином, ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та на роздрібну торгівлю тютюновими виробами видаються з урахуванням здійснення такої торгівлі на визначених реєстраторах розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій) та у визначеному місці торгівлі, як місці реалізації товарів в одному торговому приміщенні (будівлі) за місцем його фактичного розташування.

Згідно п. 1.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні каса приміщення або місце здійснення готівкових розрахунків, а також приймання, зберігання готівкових коштів, інших цінностей, касових документів. Здійснення розрахунків, приймання готівки здійснювалось в одному місці за однією адресою у крамниці-кафетерії, зберігання готівкових коштів відбувалось в касовому лотку під реєстратором розрахункових операцій, що є одним на крамницю-кафетерій та через який здійснюються розрахунки з обох відділів. Касові документи є єдиним для крамнеці-кафетерію, в яких відображаються операції по обох відділах, зокрема книга обліку розрахункових операцій на РРО №р/7.

Нормативних вимог щодо наявності реєстратора розрахункових операцій або каси в кожному відділ одного об`єкта торгівлі не встановлено.

Під час здійснення обох фактичних перевірок придбання усіх товарів було проведено через наявний на об`єкті торгівлі єдиний реєстратор розрахункових операцій. Це підтверджується наявною контрольною стрічкою та інформацією, передано засобами електронного зв`язку до органів ДФС України. Цим підтверджується виконання усіх вимог ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» з боку позивача.

20 червня 2017 року позивачем отримано ліцензію на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями з терміном дії з 21.06.2017 року до 21.06.2018 року №05/81/17/0/14064 та ліцензію на право здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами з терміном дії з 21.06.2017 року по 21.06.2018 року №05/81/17/1/14065.

В обох ліцензіях місцем торгівлі визначено адресу: Донецька область, м. Маріуполь, вул. Невська, 7.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що позивачем не порушені вимоги статті 15 Закону України від 19.12.1995 року №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а відтак податкове повідомлення-рішення № від 22 вересня 2017 року на суму 34,000 грн. є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Щодо застосування до позивача штрафних санкцій за порушення вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2008 року № 957 "Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв", суд зазначає наступне.

У відповідності до ст.1 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів"визначено, що мінімальні роздрібні ціни на алкогольні напої - ціни, які визначаються виходячи з мінімальних оптово-відпускних цін на цю продукцію та торговельної надбавки.

Статтею 18 вказаного Закону надано Кабінету Міністрів України право встановлювати мінімальні оптово-відпускні та роздрібні ціни на алкогольні напої.

Пунктом першим Постанови Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2008 року № 957 "Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв", в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, установити розмір мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв згідно з додатком.

У ході перевірки відповідно акту №0143/05/99/19/40/НОМЕР_1 від 31.08.2017 року встановлені факти реалізації алкогольних напоїв (тетрапак вина «Портвейн 777», місткістю 1л, міцність 17,5% за ціною 38 грн.) за цінами нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої.

Суд зазначає, що на момент вчинення правопорушення чинним були вимоги Постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 року №957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв», із змінами та доповненнями, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 09.11.2016 року №828, згідно з якою з 04.12.2016 року мінімальна роздрібна ціна, зокрема, вина виноградного натурального з доданням спирту та міцного у склянці тарі місткістю 0,7л, в іншій тарі місткістю 1л, становить 42 грн.

Позивачем надана інформація ФОП ОСОБА_7 щодо запрограмованих в РРО кодів товарів, в якій зазначено, що за номером коду 0102 запрограмоване вино «777» Портвин, 1л, червоне 13%.

Проте суд критично ставиться до наданої позивачем інформації, оскільки в акті визначений товар тетрапак вина «Портвейн 777», місткістю 1л, міцність 17,5% за ціною 38 грн.) заперечень до акту з цього приводу не надано.

Наказом Міністерства фінансів України № 727 від 20.08.2015 року затверджений Порядок оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами.

Згідно пункту 2 цього Порядку акт документальної перевірки - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки, відображає її результати і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи

На підставі наведеного, суд вважає правомірним висновок відповідача про порушення мінімальної роздрібної ціни при продажу алкогольного напою.

Стосовно встановленого порушення щодо зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка (тетрапак вина столового напівсолодкого «Тамянка», місткістю 1л, міцність 9-13% за ціною 34 грн.), суд зазначає наступне.

Пунктами 226.1, 226.2, 226.6 статті 226 та пунктом 228.2 статті 228 Податкового кодексу України передбачено, що у разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податків зобов`язані забезпечити їх маркування встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розривання) товару.

Наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою та пачці (упаковці) тютюнового виробу є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати податку та легальності ввезення товарів.

Маркуванню підлягають усі алкогольні напої з вмістом спирту етилового понад 8.5 відсотка об`ємних одиниць. Маркування вироблених в Україні алкогольних напоїв із вмістом спирту від 1.2 до 8.5 відсотка об`ємних одиниць не здійснюється.

Контроль за наявністю марок акцизного податку на пляшках (упаковках) алкогольних напоїв і на пачках (упаковках) тютюнових виробів під час їх транспортування, зберігання та продажу здійснюються органами державної податкової служби, а під час ввезення таких товарів на митну територію України митні органи.

У ході перевірки представниками контролюючого органу виявлено, що в реалізації знаходився тетрапак вина столового напівсолодкого «Тамянка», місткістю 1л, міцність 9-13% за ціною 34 грн. без марки акцизного податку встановленого зразка.

Позивачем надані акт та накладна №2226 від 01.09.22017 року, якими підтверджується вказаний факт. Позивач наголошує, що мав намір повернути дану продукцію постачальнику.

Проте суд не вважає такі докази підтвердженням відсутності встановленого порушення та наголошує, що в разі виявлення цього факту працівниками субєкта господарювання до проведення перевірки, вони не мали зберігати тетрапак вина в доступному для огляду місці, де здійснювалась реалізація товару. При цьому суд звертає увагу, що згідно договору позички від 01.07.2017 року №5 та технічного паспорту у приміщенні магазину «Мирний» існує частина підсобного приміщення, вбудованого в основну споруду, відмінну від залу, де проводиться торгівельна діяльність.

Згідно вищевикладеного, суд вважає висновок відповідача щодо зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка правомірним.

За приписами частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Згідно ч. 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним частково задовольнити позовні вимоги, а саме: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 22 вересня 2017 року № НОМЕР_3 про застосування штрафних санкцій у розмірі 34000 грн. В решті позовних вимог необхідно відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 2, ст. 7 - 15, ст. 17-20, ст. 69-72, ст. 86, ст. 94, ст. 122 - 154, ст. 158 - 163, ст. 167, ст. 185, ст. 186, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Урицького, б. 80, кв.28) до Головного управління ДФС у Донецькій області (, Донецька область, м. Маріуполь, вул. 130-ї Таганрозької дивізії, буд. 114) про визнання наказів і перевірок незаконними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 22 вересня 2017 року № НОМЕР_3 про застосування штрафних санкцій у розмірі 34000 грн.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління ДФС у Донецькій області (за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, в розмірі 2 466 грн. 81 коп.

Рішення ухвалено у нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини у судовому засіданні 19 квітня 2018 року.

Повний текст рішення складено 27 квітня 2018 року .

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі застосування судом ч. ч. 3 ст. 243 КАС України зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бабаш Г.П.