Справа № 738/1528/16-а
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2018-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

25 квітня 2018 року

Київ

справа №738/1528/16-а

адміністративне провадження №К/9901/12731/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючої судді - Желтобрюх І.Л.,

суддів: Білоуса О.В., Стрелець Т.Г., -

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 10 серпня 2016 року (Сова Т.Г.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 2 вересня 2016 року (Саприкіна І.В.) у справі № 738/1528/16-а за позовом ОСОБА_1 до Апеляційної комісії Державної пенітенціарної служби України (далі - Апеляційна комісія Пенітенціарної служби) про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

5 серпня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Менського районного суду Чернігівської області із заявою до Апеляційної комісії Пенітенціарної служби, у якій, посилаючись на приписи КПК України, просив визнати незаконним та скасування рішення відповідача від 27 січня 2016 року.

Менський районний суд Чернігівської області ухвалою від 10 серпня 2016 року, на підставі положень Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), у зв'язку з несплатою позивачем судового збору адміністративний позов ОСОБА_1 залишив без руху та надав останньому строк для усунення недоліків.

Не погоджуючись із такою ухвалою суду, ОСОБА_1 в порядку Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) звернувся з апеляційною скаргою, адресованою Апеляційному суду Чернігівської області, яка 25 серпня 2016 року надійшла до Менського районного суду Чернігівської області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на норми КПК України, просив скасувати ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 10 серпня 2016 року, а справу направити на новий судовий розгляд зі зміною юрисдикції - з адміністративної на кримінальну. При цьому, позивачем в обґрунтування своєї позиції щодо розгляду його справи в порядку кримінального судочинства до матеріалів своєї апеляційної скарги додано копії рішень, прийнятих у справі № 825/493/16 за позовом ОСОБА_1 до Державної пенітенціарної служби України, третя особа - Генеральна прокуратура України, про зобов'язання Пенітенціарної служби скасувати рішення від 27 січня 2016 року в частині, що стосується відмови в переведенні ОСОБА_1 до іншої колонії.

26 серпня 2016 року Менський районний суд Чернігівської області матеріали позову ОСОБА_1 та апеляційну скаргу позивача на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 10 серпня 2016 року направив до Київського апеляційного адміністративного суду для розгляду по суті, який ухвалою від 2 вересня 2016 року керуючись статтями 108, 187, 189 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 10 серпня 2016 року залишив без руху та надав строк для усунення недоліків, а саме - сплати судового збору.

Не погоджуючись із ухвалами Менського районного суду Чернігівської області від 10 серпня 2016 року та Київського апеляційного адміністративного суду від 2 вересня 2016 року, позивач подав до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, у якій просить скасувати наведені вище ухвали судів першої та апеляційної інстанції, а справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, а саме - Менського районного суду Чернігівської області. В обґрунтування касаційної скарги посилається на порушення судами норм процесуального права, оскільки оскаржуване ним рішення Апеляційної комісії Пенітенціарної служби від 27 січня 2017 року вже було предметом розгляду в порядку адміністративного судочинства України, в результаті якого Київський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 9 червня 2016 року провадження у справі № 825/493/16 закрив, оскільки справу не належить розглядати в порядку КАС.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 7 жовтня 2016 року прийняв до свого провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 та відкрив касаційне провадження у справі № 738/1528/16-а.

Відповідно до вимог підпункту 4 пункту 1 Розділу VІІ «Перехідні положення» КАС в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII, матеріали адміністративної справи № 738/1528/16-а передано з Вищого адміністративного суду України до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 15 березня 2018 року справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи на 21 березня 2018 року.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду ухвалою від 21 березня 2018 року на підставі частини шостої статті 346 КАС зазначену справу передав на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки касаційна скарга вмотивована невизначеністю предметної юрисдикції цієї справи.

Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 10 квітня 2018 року повернула справу до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, оскільки питання належності спору до підсудності адміністративного суду вже було предметом судового розгляду і є таке, що набрало законної сили, судове рішення, яким встановлено, що справу належить розглядати в порядку КПК України. Тому наразі немає підстав вважати, що заявник оскаржує судове рішення у цій справі з підстав порушення правил предметної юрисдикції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, судові рішення, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 211 КАС сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та обов'язки, мають право оскаржити в касаційному порядку судові рішення суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції повністю або частково, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

З аналізу вищенаведеної норми права вбачається, що касаційному оскарженню підлягають ухвали суду першої інстанції лише після їх перегляду апеляційною інстанцією. В даному випадку ухвалою суду апеляційної інстанції від 2 вересня 2016 року апеляційна скарга позивача була залишена без руху, тобто ухвала суду першої інстанції по суті апеляційним судом переглянута не була.

Оскільки ухвала Менського районного суду Чернігівської області від 10 серпня 2016 року апеляційним судом переглянута не була та касаційному оскарженню не підлягає, а касаційне провадження в ній частково відкрито судом помилково, - у задоволені касаційної скарги в частині перегляду ухвали суду першої інстанції від 10 серпня 2016 року слід відмовити.

Щодо ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 2 вересня 2016 року колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, до звернення до суду зі справжньою заявою ОСОБА_1 звертався до суду з позовом в порядку КАС 14 березня 2016 року до Пенітенціарної служби, третя особа - Генеральна прокуратура України, у якому просив зобов'язати відповідача скасувати рішення від 27 січня 2016 року в частині, що стосується відмови в переведенні позивача до іншої колонії.

Чернігівський окружний адміністративний суд постановою від 7 квітня 2016 року у справі № 825/493/16 адміністративний позов задовольнив, зобов'язав відповідача скасувати рішення, оформлене протоколом засідання Апеляційної комісії з питань розподілу, направлення та переведення для відбування покарань осіб, засуджених до позбавлення волі Пенітенціарної служби від 27 січня 2016 року, в частині, що стосується ОСОБА_1

Київський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 9 червня 2016 року постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 7 квітня 2016 року скасував, а провадження у справі № 825/493/16 закрив, оскільки справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства. Закриваючи провадження у справі Апеляційний суд зазначив, що за суттю та змістом оскаржуване позивачем рішення Апеляційної комісії безпосередньо пов'язане з порядком та умовами відбування покарання у виді позбавлення волі, впливає на виконання вироку, як кінцевого рішення у кримінальному провадженні. Тобто, такі питання належить вирішувати в порядку кримінального судочинства.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 4 липня 2016 року на підставі пункту 5 частини п'ятої статті 214 КАС відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду ухвалою від 9 червня 2016 року у справі № 825/493/16.

Саме після проходження трьох судових інстанцій та прийняття ними рішень у справі № 825/493/16, ОСОБА_1 звернувся до Менського районного суду Чернігівської області в порядку КПК. Однак його заява була помилково зареєстрована як адміністративний позов, а ухвалою від 10 серпня 2016 року на підставі положень КАС суд залишив позов без руху.

Тож аналізуючи законність та обґрунтованість ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 2 вересня 2016 року, Верховний Суд виходить із такого.

Частиною другою статті 4 КАС (у редакції, чинній нас час виникнення спірних відносин) встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи, що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства (частина третя статті 17 КАС).

При цьому, за правилами пункту 1 частини п'ятої статті 189 КАС суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі у випадку, якщо справа не підлягає апеляційному розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що Київський апеляційний адміністративний суд не мав правових підстав для перевірки апеляційної скарги на її відповідність вимогам КАС, оскільки остання адресована в порядку кримінального судочинства Апеляційному суду Чернігівської області, так само як і не мав права вимагати сплати судового збору в розмірі і порядку, визначеному КАС.

Таким чином, судом порушено норми процесуального закону, і це призвело до неправильного вирішення справи, тому ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 2 вересня 2016 року підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

За таких обставин не може залишитися в силі й ухвала суду першої інстанції, постановлена в порядку КАС. Не маючи процесуальних повноважень на її перегляд, Верховний суд вважає за необхідне звернути на це увагу апеляційного суду.

Керуючись статтями 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 2 вересня 2016 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

У задоволенні касаційної скарги ОСОБА_1 в частині перегляду ухвали Менського районного суду Чернігівської області від 10 серпня 2016 року відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і не оскаржується

Головуюча суддя: І.Л. Желтобрюх

Судді: О.В. Білоус

Т.Г. Стрелець