Справа № 816/2099/17
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2018-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: І.С. Шевяков

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

25 квітня 2018 р. м. ХарківСправа № 816/2099/17

Харківський апеляційний адміністративний суд

колегія суддів у складі:

Головуючого судді Бартош Н.С.,

Суддів: Мінаєвої О.М., Макаренко Я.М.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

за участю:

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду (суддя Шевяков І.С.) від 01.02.2018 р. (повний текст рішення складений 08.02.2018 р.) по справі № 816/2099/17

за позовом ОСОБА_3

до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області

про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_3, звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просив: визнати незаконним та скасувати рішення відповідача від 25.05.2017 р. в частині відмови в задоволенні клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га, як таке, що не відповідає вимогам Закону та порушує права; зобов`язати відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Новотагамлицької сільської ради Машівського району Полтавської області за межами населеного пункту в строки, порядку та у спосіб, передбачений ст. 118 Земельного кодексу України та прийняти належне, у відповідності до чинного законодавства України рішення.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 08.11.2017 по справі № 816/1746/17 позовні вимоги задоволено частково: визнано протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області у наданні дозволу ОСОБА_3 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства у формі листа від 25.05.2017 р. У задоволенні решти позовних вимог, а також у стягненні витрат на правову допомогу відмовлено. Стягнуто на користь ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області частину витрат зі сплати судового збору у сумі 320,00 грн.

Відповідач не погодився з рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 08.11.2017 по справі № 816/1746/17 та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та вирішити питання стягнення з відповідача судових витрат у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 25.04.2017 р. ОСОБА_3 звернувся із заявою до ГУ Держгеокадастру в Полтавській області (вхідний номер К-9061/0/5-17 від 25.04.2017 р.) про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Новотагамлицької сільської ради Машівського району Полтавської області за межами населеного пункту (а.с. 33). До вказаної заяви позивачем додано графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (а.с. 34), копію паспорту та копію ідентифікаційного коду.

Листом від 25.05.2017 р. № 6400/6-17 ГУ Держгеокадастру у Полтавській області залишено без задоволення вказане клопотання позивача з огляду на відсутність інформації щодо позиції Новотагамлицької сільської ради Машівського району Полтавської області стосовно звернення ОСОБА_3 (а.с. 7). При цьому, у листі від 25.05.2017 р. № 6400/6-17 відповідачем, з-поміж іншого, наведено посилання на те, що листом Головного управління від 23.06.2016 р. № 4932 з метою якісного, всебічного та ефективного розгляду клопотань, що надходять від фізичних та юридичних осіб, пов'язані з реалізацією повноважень Головного управління, передбачених ч. 4 ст. 122 Кодексу, а також забезпечення законності реалізації прав громадян на отримання безоплатно у власність земельних ділянок із земель державної власності, звернуто увагу територіальних органів Держгеокадастру на необхідність при підготовці інформації для Головного управління, щодо запитуваної земельної ділянки, враховувати позиції органу місцевого самоврядування, на території якого розташована зазначена земельна ділянка (а.с. 7).

Не погодившись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов до висновку, що ненадання органом місцевого самоврядування відповідної інформації не є підставою для відмови у задоволенні клопотання особи про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в силу положень ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в іншій частині, суд першої інстанції зазначив, що представником відповідача надано до суду належним чином завірену копію наказу ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 13.12.2017 р. № 11825-СГ, згідно з яким громадянину ОСОБА_3 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га пасовищ земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Новотагамлицької сільської ради Машівського району Полтавської області за межами населених пунктів (а.с. 35) та оскільки станом на дату розгляду справи відповідачем наказом від 13.12.2017 р. № 11825-СГ вже надано ОСОБА_3 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення запитуваної земельної ділянки у власність, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про скасування попереднього рішення про відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою та зобовязання ГУ Держгеокадастру у Полтавській області надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Новотагамлицької сільської ради Машівського району Полтавської області за межами населеного пункту.

Колегія суддів погоджується із загальним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (ч. 2 ст. 116 Земельного кодексу України).

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (ч.3 ст.116 Земельного кодексу України).

Так, згідно з ч. 1 ст. 117 Земельного кодексу України передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_4 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_4 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею (ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку ( ч.7 ст.118 Земельного кодексу України).

Аналізуючи наведені норми, колегія суддів зазначає, що законодавством передбачений виключний перелік підстав, за наявності яких заявникові може бути відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Згідно листа від 25.05.2017 р. № 6400/6-17 висновок Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про відмову позивачу в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою ґрунтувався на тому, що відсутня інформація щодо позиції Новотагамлицької сільської ради Машівського району Полтавської області стосовно звернення ОСОБА_3

Проте, зазначена підстава для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою не передбачена Земельним кодексом України.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В свою чергу, Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області, як суб'єкт владних повноважень, не довело правомірності свого рішення щодо відмови у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про протиправність рішення відповідача щодо відмови ОСОБА_3, викладеної у листі від 25.05.2017 р. вих. № 6400/6-17 про відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність у межах норм безоплатної приватизації для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га.

Що стосується рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про зобов`язання відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Новотагамлицької сільської ради Машівського району Полтавської області за межами населеного пункту в строки, порядку та у спосіб, передбачений ст. 118 Земельного кодексу України та прийняти належне, у відповідності до чинного законодавства України рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Звертаючись до суду із позовними вимогами, позивач вважав порушеними свої права на отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га .

Разом з тим, в ході розгляду справи в суді першої інстанції встановлено, що відповідно до наказу ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 13.12.2017 р. № 11825-СГ, ОСОБА_3 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га пасовищ земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Новотагамлицької сільської ради Машівського району Полтавської області за межами населених пунктів (а.с. 35). Пунктом 2 вищевказаного наказу зобовязано відділ у Машівському районі Міжрайонного управління у Карлівському та Машівському районах Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області при надходженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки направити на погодження в установленому законодавством порядку.

З наведеного вбачається, що на момент розгляду справи відповідачем наказом від 13.12.2017 р. № 11825-СГ вже надано ОСОБА_3 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення запитуваної земельної ділянки у власність, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про скасування попереднього рішення про відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою та зобовязання ГУ Держгеокадастру у Полтавській області надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Новотагамлицької сільської ради Машівського району Полтавської області за межами населеного пункту.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Враховуючи те, що відповідач фактично задовольнив клопотання позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, суд першої інстанції правомірно зазначив, що в цьому випадку позивач має право на отримання юридичної оцінки оскаржуваної відмови та констатацію факту порушення його права відповідачем, але застосування засобів захисту його порушеного права у вигляді скасування відмови та зобовязання вчинити відповідні дії не потребує, оскільки його порушення його права відповідачем припинено й наслідки усунуто.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

У звязку з цим, колегія суддів зазначає, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.02.2018 р. по справі № 816/2099/17, про часткове задоволення позовних вимог, прийняте у відповідності до норм матеріального та процесуального права, а тому колегія суддів не виявила підстав для його скасування.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат, з огляду на наступне.

При поданні апеляційної скарги, позивачем до суду апеляційної інстанції наданий розрахунок судових витрат, які складаються з наступного: 1) судовий збір: - за подання позовної заяви 640,00 грн.; - за подання апеляційної скарги 960,00 грн.; 2) витрати повязані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи плата за послуги нотаріуса при оформленні довіреності на представництво 370,00 грн.; 3) витрати сторін та їх представників, що повязані із прибуттям до Харківського апеляційного адміністративного суду (оплата проїзду від м. Полтава до м. Харків в обидва напрямки) 300,00 грн. Всього розмір судових витрат складає 2270,00 грн.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що повязані із прибуттям до суду; 3) повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) повязані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) повязані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду першої інстанції із позовною заявою, позивачем сплачений судовий збір у розмірі 640,00 грн.

За результатами розгляду справи, судом першої інстанції задоволено позовну вимогу про визнання протиправною відмови Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області у наданні дозволу ОСОБА_3 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства у формі листа від 25.05.2017 р., а у задоволенні вимоги про зобовязання відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Новотагамлицької сільської ради Машівського району Полтавської області за межами населеного пункту в строки, порядку та у спосіб, передбачений ст. 118 Земельного кодексу України та прийняти належне, у відповідності до чинного законодавства України рішення.

При цьому, підставою для відмови у задоволенні цієї частини позовних вимог слугувала не та обставина, що ця вимога є безпідставною, а те, що відповідачем вже прийнято рішення з цього питання, тобто фактично самостійно відновлене порушене право позивача.

Відповідно до ч. ч. 1, 8 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

З матеріалів справи вбачається, що в цьому випадку спір виник внаслідок прийняття відповідачем рішення про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, яке в подальшому судом визнане неправомірним та таким, що порушує права позивача, у звязку з чим, колегія суддів зазначає, що в цьому випадку позивач мав право на стягнення на його користь судових витрат за подання позовної заяви у повному обсязі, тобто в розмірі 640,00 грн. у звязку з чим, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині розподілу судових витрат, з прийняттям нового - про відшкодування вказаної суми позивачу.

В свою чергу, витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 960,00 грн. відшкодування не підлягають, оскільки судова колегія залишає без змін рішення суду першої інстанції стосовно часткового задоволення позовних вимог.

Не підлягають відшкодуванню на користь позивача і судові витрати повязані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи плата за послуги нотаріуса при оформленні довіреності на представництво 370,00 грн., оскільки з наданої позивачем довіреності на імя свого представника ОСОБА_2 вбачається, що цією довіреність позивач уповноважив, зокрема, ОСОБА_2 представляти його інтереси не лише в суді, а й у інших органах (установах, організаціях) з питань повязаних з безоплатним отриманням земельної ділянки.

Відповідно до п. 1 ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов'язані ці витрати з розглядом справи.

З урахуванням викладеного, колегія суддів зазначає, що плата за послуги нотаріуса при оформленні довіреності на представництво у розмірі 370,00 грн. не повязана виключно з розглядом цієї справи, а тому ці витрати не підлягають стягненню з відповідача.

Що стосується стягнення витрат витрати представника позивача, що повязані із прибуттям до Харківського апеляційного адміністративного суду (оплата проїзду від м. Полтава до м. Харків в обидва напрямки) у розмірі 300,00 грн., колегія суддів зазначає, що під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, в судовому засіданні, яке відбулося 25.04.2018 р. приймав участь представник позивача ОСОБА_2, який на підтвердження понесення витрат надав лише один квиток на проїзд автобусом (АС Полтава АС Харків), з якого вбачається, що ним понесені витрати на проїзд до м. Харків у розмірі 120,00 грн. Доказів понесення витрат на проїзд у зворотному напрямку представник позивача не надав, у звязку з чим на користь позивача підлягають стягнення судові витрати, що повязані із прибуттям до Харківського апеляційного адміністративного суду у розмірі 120,00 грн.

Враховуючи викладене, на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 760,00 грн. (640+120).

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.02.2018 р. по справі № 816/2099/17 задовольнити частково.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.02.2018 р. по справі № 816/2099/17 в частині розподілу судових витрат скасувати, прийняти в цій частині нове рішення, яким стягнути на користь ОСОБА_3 (м. Первомайський, Харківська область, 6 мікрорайонАДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області (м. Полтава, вул. Уютна, 23, ) судові витрати за подання позовної заяви у розмірі 640,00 грн.

В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.02.2018 р. по справі № 816/2099/17 залишити без змін.

Стягнути на користь ОСОБА_3 (м. Первомайський, Харківська область, 6 мікрорайонАДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області (м. Полтава, вул. Уютна, 23, ) судові витрати, повязані із прибуттям до Харківського апеляційного адміністративного суду, у розмірі 120,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку і строки, визначені ст. ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_1
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_5 ОСОБА_6

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 27.04.2018 року.