Справа № 804/101/13-а
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2018-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

24 квітня 2018 року

Київ

справа №804/101/13-а

адміністративне провадження №К/9901/15086/18

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Берназюка Я.О., перевіривши заяву ОСОБА_1 від 07 грудня 2017 року про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 25 листопада 2017 року у справі № 804/101/13-а за позовом ОСОБА_1 до Головного державного інспектора відділу контролю та державного нагляду Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області Потапенка Олександра Григоровича та Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Департаменту Державної архітектурно-будівельною інспекції у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, скасування приписів та постанов,

ВСТАНОВИВ:

07 грудня 2017 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду України заяву про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 25 листопада 2017 року.

У заяві про перегляд ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Вищого адміністративного суду України від 25 листопада 2017 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01 березня 2016 року, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2013 року залишити в силі.

Однак, заява ОСОБА_1 від 07 грудня 2017 року про перегляд не відповідає вимогам статті 237-239 КАС України. У зв'язку з цим, ухвалою Верховного Суду від 09 лютого 2018 року заяву залишено без руху, вказано на її недоліки та установлено заявнику п'ятнадцятиденний строк з моменту отримання даної ухвали для усунення недоліків заяви, а саме: заявника зобов'язано чітко й ясно зазначити, які одні й ті самі норми матеріального права касаційний суд у двох чи більше судових рішеннях застосував неоднаково в подібних правовідносинах, наслідком чого стали відмінне правозастосування й ухвалення різних за змістом судових рішень; навести обґрунтування перегляду судових рішень з підстави неоднакового застосування норм матеріального права (пункт 3 частини другої статті 239 КАС України), а також додати копії судових рішень, що підтверджують різне (відмінне) правозастосування (пункт 3 частини першої статті 239-1 КАС України).

Таким чином, заявник повинен був чітко вказати конкретну норму матеріального права (підпункт, пункт, частину, статтю конкретного закону України, постанови Кабінету Міністрів України, наказу Міністерства або іншого центрального органу виконавчої влади тощо), яка регулює правовідносини в яких він є учасником, та в яких виник спір, що переданий на розгляд адміністративного суду.

Натомість, як в заяві про перегляд від 07 грудня 2017 року, заяві про усунення недоліків від 05 березня 2018 року, клопотанні про долучення доказів від 20 березня 2018 року заявник ухилився від виконання імперативних вимог пункту 1 частини першої статті 237 КАС України, згідно з якими підставами для перегляду судових рішень в адміністративних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

У зазначених заявах та клопотанні заявник, фактично, просить суд здійснити повторний розгляд позовної заяви шляхом дослідження вже наявних у справі та нових доказів. Однак, до повноважень Верховного Суду не входить дослідження доказів, встановлення фактичних обставин справи або їх переоцінка, тобто об'єктом перегляду може бути виключно питання неоднакового застосування норм права судом касаційної інстанції.

Частиною другою статті 8 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, у справі "Пономарьов проти України" (заява N 3236/03, Рішення від 03 квітня 2008 року, пункт 40) Європейський суд з прав людини звернув увагу, що "право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Рябих проти Росії" (Ryabykh v. Russia), заява N 52854/99, п. 52, ECHR 2003-X).

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що заявник вимоги ухвали від 09 лютого 2018 року про залишення позовної заяви без руху не виконав та не усунув недоліки заяви про перегляд у визначений судом строк, клопотання про продовження строку на усунення недоліків до суду не надходило.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 239-2 КАС України заява, подана без додержання вимог статей 239 і 239-1 цього Кодексу, повертається заявнику.

Керуючись пунктом 1 частини четвертої статті 239-2 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Повернути ОСОБА_1 заяву від 07 грудня 2017 року про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 25 листопада 2017 року у справі № 804/101/13-а за позовом ОСОБА_1 до Головного державного інспектора відділу контролю та державного нагляду Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області Потапенка Олександра Григоровича та Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Департаменту Державної архітектурно-будівельною інспекції у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, скасування приписів.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Я.О. Берназюк