Справа № 815/618/18
Суддя: Андрухів В. В.
Дата ухвалення: 2018-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/618/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2018 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., за участю секретаря судового засідання Рижук В.І.,

представника позивача ОСОБА_1 (за ордером)

представника відповідача Бикової Ю.А. (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання рішення протиправним, зобов'язання призначити, нарахувати та виплатити пенсію,

ВСТАНОВИВ:

15 лютого 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду з даним позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі, в якому просила визнати рішення відповідача № 137 від 25.09.2017 року про відмову у призначенні їй пенсії протиправним, зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі призначити, нарахувати та виплатити їй пенсію з 19.09.2017 року.

Свої вимоги позивач обгрунтовувала тим, що 19.09.2017 р. вона звернулась до відповідача із заявою №6386 про призначення пенсії за вислугу років. Позивач вказувала, що відповідно до абз.1, 12, 13 п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати, зокрема, з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення, які в період до 1 січня 2016 року мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абзацами першим та другим цього пункту. На 1 січня 2016 року її пільговий стаж становив 31 рік 11 міс. 23 дні. Проте позивачці протиправно відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років рішенням № 137 від 25.09.2017 року через неврахування до спеціального стажу наступних періодів: з 14.05.2001р. по 22.07.2005р. на посаді психолога (практичного психолога) в Дошкільному закладі № 88 (4 роки 2 місяці 8 днів); з 01.08.2005р. по 30.06.2017р. на посаді практичного психолога «КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» (11 років 10 місяців 29 днів). Позивач не погоджується з неврахуванням до спеціального стажу вказаних періодів, посилаючись на те, що Головне управління ПФУ в Одеській області листом від 05.01.2018 року визнало, що період роботи в Дошкільному закладі № 88 має зараховуватись до спеціального стажу. Стосовно протиправності неврахування періоду роботи на посаді практичного психолога в «КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» позивач посилалася на підпункт 3 пункту 2 Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою КМ України № 909 від 04.11.1993 року, а також посилалася на лист МОЗ України № 10.03.67/956 від 19.05.2009р., згідно якого працівники закладів охорони здоров'я, які мають педагогічну освіту та обіймають посаду психолога, повинні бути переведені на посаду «практичний психолог», і до таких працівників поширюється дія статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» щодо права на пенсію за вислугу років.

Відповідач позов ОСОБА_3 не визнав, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідно до вимог п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники освіти при наявності певного спеціального стажу роботи згідно з Переліком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» (далі за текстом - Перелік). Також відповідно до п. «е» ст.55 Закону, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення, які звертаються за призначенням пенсії з 01.04.2017р по 31.03.2018р за наявності 26 років 06 місяців спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідач вказав, що згідно наданих документів страховий стаж позивача складає 34 роки 07 місяців 14 днів, з яких спеціального стажу за вислугу років - 16 років 07 місяців 20 днів. Тобто права на пенсію з вислугу років позивач не має за відсутності необхідного стажу за спеціальністю.

В розділі «Освіта» Переліку в дошкільних навчальних закладах всіх типів передбачені, зокрема, практичні психологи. Враховуючи, що до трудової книжки внесені відповідні зміни, а саме: посада «психолога» змінена на посаду «практичного психолога», період роботи в дошкільному закладі №88 на цій посаді можливо зарахувати до спецстажу.

Згідно із записами в трудовій книжці позивач з 01.08.2017р по 18.09.2017р працювала в КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» на посаді практичного психолога. Оскільки посада практичного психолога згідно із Законом України «Про освіту» належить до педагогічних працівників, а розділом «Охорона здоров'я» зазначеної постанови право на пенсію за вислугу років, зокрема, в медико-соціальних експертних комісіях мають лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посади), для зарахування до спецстажу цього періоду роботи підстав немає.

Враховуючи викладені доводи, відповідач вважав, що його дії є правомірними та повністю відповідають вимогам чинного законодавства, а тому в позові ОСОБА_3 просив відмовити.

Ухвалою від 20 лютого 2018 року відкрито провадження у справі, суд ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначено на 20 березня 2018 року.

Ухвалою від 20 лютого 2018 року у відповідача витребувано для огляду у судовому засіданні пенсійну справу ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

У зв'язку з необхідністю ознайомлення позивача з наданими відповідачем доказами, а також необхідністю отримання від відповідача оригіналу пенсійної справи у судових засіданнях 20 березня 2018 року та 18 квітня 2018 року судом оголошувалася перерва.

У судове засідання 23 квітня 2018 об 11.00 год. з'явилися сторони.

Представник позивача позовні вимоги ОСОБА_3 підтримав повністю та просив їх задовольнити з наведених у позові підстав.

Представник відповідача позов не визнала з підстав, викладених у відзиві, у задоволенні позову просила відмовити.

Заслухавши вступне слово представників позивача та відповідача, дослідивши надані сторонами письмові докази, матеріали пенсійної справи позивача, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що 19 вересня 2017 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулася до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі з заявою про призначення пенсії за вислугу років. (а.с.63). До заяви було додано документи, перелік яких наведено у розписці-повідомленні (а.с.64).

Рішенням Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі № 137 від 25.09.2017 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії. (а.с.59-60).

У рішенні № 137 від 25.09.2017 року зазначено, що відповідно до п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти охорони здоров'я та соціального забезпечення, які звертаються за призначенням пенсії з 01.04.2017р. по 31.03.2018р. за наявності 26 років 06 місяців спеціального стажу роботи за Переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Вказаним рішенням визначено, що згідно наданих позивачем документів страховий стаж ОСОБА_3 складає 34 роки 7 місяців 14 днів, з яких спеціального стажу за вислугу років - 16 років 7 місяців 20 днів.

Відповідно до рішення № 137 від 25.09.2017 року ОСОБА_3 до спеціального стажу не враховано періоди роботи: з 14.05.2001р. по 22.07.2005р. на посаді психолога (практичного психолога) в Дошкільному закладі № 88; з 01.08.2005р. по 30.06.2017р. на посаді практичного психолога «КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи», оскільки не передбачено переліком посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, визначених постановою КМ України від 04.11.1993 року №909 та відсутня атестація як медичного персоналу.

На звернення ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області останнім надано відповідь листом від 05.01.2018 року № 2466/П-3 (а.с.16). Згідно даної відповіді ГУ ПФУ в Одеській області, враховуючи, що до трудової книжки внесені відповідні зміни, а саме: посада «психолога» змінена на посаду «практичного психолога», період роботи в дошкільному закладі № 88 можливо зарахувати до спецстажу.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Частиною 3 ст.4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Згідно ч.1 ст.5 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. (абз. 1 пункту 2).

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення». (підпункт 1 абз.2 пункту 2).

Відповідно до абз.1, 12, 13 п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати, зокрема, з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення, які в період до 1 січня 2016 року мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абзацами першим та другим цього пункту.

Аналогічне наведеному вище пункту «е» ст.55 Закону положення містить абзац 2 постановляючої частини Постанови КМ України № 909 від 04.11.1993 року «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» (далі за текстом - Перелік № 909).

В розділі 1 «Освіта» зазначеного Переліку № 909 в дошкільних навчальних закладах всіх типів передбачені, зокрема, посади «практичні психологи».

Враховуючи, що до трудової книжки позивача (запис № 12) внесені відповідні зміни, а саме: посада «психолога» змінена на посаду «практичного психолога», період роботи в дошкільному закладі №88 з 14.05.2001р. по 22.07.2005р. на цій посаді необхідно зарахувати позивачу до спеціального стажу.

Необхідність зарахування періоду з 14.05.2001р. по 22.07.2005р. до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, також підтвердило Головне управління ПФУ в Одеській області в адресованому позивачу листі від 05.01.2018 року № 2466/П-3 (а.с.16).

Крім того, дану обставину визнав відповідач у своєму відзиві на позов ОСОБА_3, поясненнях представника відповідача у судовому засіданні, зазначивши, що враховуючи внесені до трудової книжки позивача відповідні зміни, а саме: посада «психолога» змінена на посаду «практичного психолога», період роботи в дошкільному закладі №88 на цій посаді можливо зарахувати до спецстажу.

Відповідно до ч.1 ст.78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Сумнівів щодо достовірності цієї обставини у суду немає, а тому дана обставина не підлягає доказуванню.

Таким чином, суд дійшов висновку, що в оскаржуваному рішенні № 137 від 25.09.2017 року відповідач безпідставно не врахував позивачу до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, період роботи позивача з 14.05.2001р. по 22.07.2005р. на посаді психолога (практичного психолога) в Дошкільному закладі № 88.

Що стосується періоду роботи позивача з 01.08.2005р. по 30.06.2017р. на посаді практичного психолога «КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи», суд вважає, що відповідач обґрунтовано відмовив у врахуванні цього періоду до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, оскільки в розділі 2 «Охорона здоров'я» Переліку №909 у таких закладах і установах як «медико-соціальні експертні комісії» право на зарахування до спеціального стажу дає робота по посадах «лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад)». Тобто зазначеним переліком не передбачена посада практичного психолога у закладах охорони здоров'я, як посада, робота на якій дає право на пенсію за вислугу років.

Доводи представника позивача про те, що ОСОБА_3, працюючи в КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» була неодноразово атестована, що підтверджується атестаційними листами та наказами МОЗ України (а.с.19-23, 28-31), суд до уваги не бере, оскільки вказані документи підтверджують її атестацію яку педагогічного працівника, що працював у закладах охорони здоров'я, але не підтверджують її атестації як медичного персоналу.

Також суд вважає безпідставним посилання позивача на лист МОЗ України № 10.03.67/956 від 19.05.2009 року «Щодо оплати праці, тривалості робочого тижня та відпустки практичних психологів закладів охорони здоров'я», в якому МОЗ України зазначило, що на практичних психологів закладів охорони здоров'я також поширюється дія ст..55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» щодо права на пенсію за вислугу років та встановлення відпусток.

Суд зауважує, що лист МОЗ України № 10.03.67/956 від 19.05.2009 року не є нормативно-правовим актом, прийнятим відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулює відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Тому надання міністерством роз'яснень у вказаному листі з питань, що стосуються пенсійного забезпечення, суперечить вимогам ст.ст.4, 5 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

При цьому надані роз'яснення не узгоджуються з положеннями п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Постановою КМ України № 909 від 04.11.1993 року «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».

За викладених обставин суд дійшов висновку, що відповідач правомірно не зарахував позивачу до спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, період роботи позивача з 01.08.2005р. по 30.06.2017р. на посаді практичного психолога «КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи».

Беручи до уваги, що у позивача відсутній необхідний стаж, передбачений п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки з урахуванням стажу роботи з 14.05.2001р. по 22.07.2005р. на посаді психолога (практичного психолога) в Дошкільному закладі № 88, спеціальний стаж позивача є меншим, ніж 26 років і 6 місяців, відповідач обґрунтовано відмовив позивачу у призначенні пенсії за вислугу років.

Рішення відповідача в частині неврахування стажу позивача з 01.08.2005р. по 30.06.2017р. на посаді практичного психолога «КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» та в частині відмови в призначенні пенсії відповідає вимогам, встановленим ч.2 ст.2 КАС України, та скасуванню не підлягає.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню: належить визнати протиправними та скасувати рішення відповідача № 137 від 25.09.2017 року лише в частині неврахування до спеціального стажу для призначення пенсії за вислугу років періоду роботи з 14.05.2001р. по 22.07.2005р. на посаді психолога (практичного психолога) в Дошкільному закладі № 88, а в частині неврахування до спеціального стажу періоду роботи з 01.08.2005р. по 30.06.2017р. на посаді практичного психолога в «КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» та в частині відмови в призначенні пенсії, зобов'язання відповідача призначити, нарахувати та виплатити позивачу пенсію з 19.09.2017 року - належить відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 5-9, 72-78, 90, 139, 241-246, 250, 255, п.15.5 ч.1 розділу VII КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 (65029, АДРЕСА_1, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1) - задовольнити частково.

Визнати рішення № 137 від 25.09.2017 року Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі (65121, м. Одеса, вул. Ільфа і Петрова, 4-а, ) протиправними та скасувати в частині неврахування до спеціального стажу для призначення пенсії за вислугу років періоду роботи ОСОБА_3 з 14.05.2001р. по 22.07.2005р. на посаді психолога (практичного психолога) в Дошкільному закладі № 88.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_3 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 27 квітня 2018 року.

Суддя: В.В.Андрухів

.