Справа № 264/1543/18
Суддя: Литвиненко Н. В.
Дата ухвалення: 2018-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/1543/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" квітня 2018 р. м. Маріуполь

Іллічівський районний суд міста Маріуполя Донецької області під головуванням судді Литвиненко Н.В., при секретарі Конівченко Ю.А., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Донецькій області ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2018 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідачів, в якому вказав, що на підставі постанови від 16.03.2018 року інспектора роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в м.Маріуполі ОСОБА_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.2 КУпАП на нього було накладено штраф у розмірі 425 грн. Згідно із зазначеною постановою він 16.03.2018 року о 20-15 годині, керуючи автомобілем НОМЕР_1 по пр.Металургів біля будинку №151 в м.Маріуполі, при перестрюванні не ввімкнув покажчик повороту відповідного напрямку, чим порушив п.9.2Б ПДР України. Із цією постановою він не згодний, оскільки вказаного в постанові правопорушення він не скоював, докази його вини відсутні. Так, позивач рухався по пр.Металургів в м.Маріуполі у напрямку вул.Жовтневої притримуючись ближче до правого краю проїзної частини, у звязку з тим, що дорога не має ніякої розмітки. Його наздогнав автомобіль патрульної поліції, який надалі продовжував рух на відстані 10 метрів за його автомобілем впродовж 400-500 метрів, з виключеними проблисковими маячками. У звязку з поганою освітленістю дороги, покриттям асфальту, яке було мокрим, видимість дороги була мінімальною, наявністю багатою кількістю ям на дорозі, він побачив яму, у звязку з чим прийняв екстрені міри щодо безпечного проїзду ділянки, відповідно до п.2.3 ПДР України. Після маневру обїзду ями, позивача зупинив патрульний автомобіль шляхом увімкнення маячків синього кольору. Після зупинки співробітник поліції пояснив причину зупинки тим, що він нібито не увімкнув сигналу повороту відповідного напрямку при перестроюванні, чим порушив вимоги п.9.2Б ПДР України та склав постанову за ч.2 ст. 122 КУпАП. Вважає, що постанова не відображає дійсних обставин справи, відповідач не надав докази порушення позивачем правил дорожнього руху та не зясував всіх обставин справи, що можуть помякшувати вину або взагалі її виключити. Постанова була винесена без дослідження доказів, які б свідчили про порушення позивачем ПДР України. Просив скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАА №327398 від 16.03.2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

Позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності в письмовому провадженні, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився. До суду надійшли письмові заперечення, в яких позовні вимоги не визнав та зазначив, що ОСОБА_1 правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог п.9.2Б Правил дорожнього руху України, оскільки останній дійсно 16.03.2018 року о 20-15 годині, керуючи автомобілем НОМЕР_1 по пр.Металургів біля будинку №151 в м.Маріуполі, при перестрюванні не ввімкнув покажчик повороту відповідного напрямку. Позивачу було розяснено права за ст. 268 КУпАП, було ознайомлено зі змістом постанови, запропоновано поставити підпис в графі про отримання копії документу, на що правопорушник погодився, поставив свій підпис та отримав копію постанови. На підставі викладеного, відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до постанови серії ЕАА №327398 від 16.03.2018 року, винесеної інспектором роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в м.Маріуполі ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 122 КУпАП, встановлено, що 16.03.2018 року о 20-15 годині, ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1 по пр.Металургів біля будинку №151 в м.Маріуполі, при перестрюванні не ввімкнув покажчик повороту відповідного напрямку, чим порушив п.9.2Б ПДР України.

Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Згідно ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до статті 222 КУпАП України органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху.

Тож, складаючи оскаржувану постанову, відповідач як інспектор поліції діяв в межах своїх повноважень і у спосіб, передбачений діючим КУпАП.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 288 КУпАП, постанову посадової особи органу внутрішніх справ у справах про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено, зокрема, в районний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України з особливостями, визначеними КУпАП.

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до п. 9.2Б Правил дорожнього руху України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

17 липня 1997 року Верховна Рада України ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод. Отже, Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція) є частиною національного законодавства України, і підлягає застосуванню нарівні з національним законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядаються, має ознаки, притаманні "кримінальному обвинуваченню" у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор постанови про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

З цього приводу суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 6 Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше, зокрема, допитувати свідків обвинувачення або мати право на те, щоб їх допитали, а також вимагати виклику і допиту свідків з її сторони на тих же умовах, що й свідків обвинувачення. В цьому звязку ЄСПЛ у справі «Матицина проти Росії» (Скарга № 58428/10) нагадав, що важливим елементом справедливого кримінального процесу є конфронтація (очна ставка) обвинуваченого і свідка «в присутності судді, який буде виносити рішення по справі», для того щоб суддя заслухав свідка безпосередньо, споспостерігав за його поведінкою і сформував думку щодо його надійності. (Див. «PK проти Фінляндії» (рішення) (PK v. Finland (dec.)), № 37442/97, 9 липня 2002 роки; див. також, mutatis mutandis (з відповідними змінами), «Мілан проти Італії» (рішення) (Milan v. Italy (dec.)), № 32219/02, 4 грудня 2003 року; рішення у справі "Піткянен проти Фінляндії» (Pitkanen v. Finland), № 30508/96, п.п. 62-65 9 березня 2004 року; див. також рішення у справі "Пічугін проти Росії» (Pichugin v. Russia), № 38623/03, п. 199, 23 жовтня 2012 року; і, mutatis mutandis (з відповідними змінами), постанову по справі «ОСОБА_3 проти Росії» (Valeriy Lopata v. Russia), № 19936/04, п. 128, 30 жовтня 2012 року).

У справі № 6293/04 «Мірілашвілі проти Росії» (Заява № 6293/04) зазначається, що національні суди мають право брати до уваги показання свідків при виконанні таких вимог: 1) вжиття максимальних заходів для забезпечення явки свідків до суду; 2) підтвердження показань свідків іншими доказами; 3) відсутність свідка через поважну причину.

За змістом статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно із вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283,284 КУпАП. В ній зокрема необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Позивач заперечує проти вказаних у постанові обставинах скоєння правопорушення. Пояснення інших свідків, які б підтвердили факт порушення ПДР відсутні. З наданого відповідачем відеозапису не вбачається вчинення позивачем порушення Правил дорожнього руху України та сам позивач як на відеозаписі, так і в позові зазначав, що дорожньої розмітки проїзна частина по пр.Металургів в м.Маріуполі не мала, а він лише обїжджав яму, при цьому напрямок руху не змінював.

Таким чином, доказів щодо скоєння ОСОБА_1 вищезазначеного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а саме: фото, відео-матеріали, пояснень свідків, тощо, відповідачем суду не надано.

На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку про те, що постанова про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_4 підлягає скасуванню, а адміністративна справа - закриттю на підставі ст. 247 ч.1 КУпАП за відсутності в діях останнього складу адміністративного правопорушення, оскільки відповідачем не надано суду достатньо доказів, які б вказували на наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 2-15, 19-21, 72-79, 121, 122, 159-164, 192-194, 224-228, 241-247, 255, 293-295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Донецькій області ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, задовольнити.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 327398 від 16.03.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за ст. 122 ч.2 КУпАП, винесену інспектором роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Донецькій області ОСОБА_2, скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з поважних причин.

Суддя: Н. В. Литвиненко