Справа № 221/3912/17
Суддя: Мохов Є. І.
Дата ухвалення: 2018-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17 квітня 2018 року м. Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Мохова Є.І.,

за участю секретаря судового засідання Бридні О.Л.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного Управління Держгеокадастру у Донецькій області Управління з контролю за використанням та охороною земель, ОСОБА_4 про визнання незаконним притягнення до адміністративної відповідальності та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

встановив:

01 серпня 2017року позивач звернувся до Волноваського районного суду Донецької області з позовною заявою до Головного Управління Держгеокадастру у Донецькій області Управління з контролю за використанням та охороною земель, ОСОБА_4 про визнання незаконним притягнення до адміністративної відповідальності та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 07 липня 2017 року, якою його незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 53-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 (сто сімдесят) грн. за самовільне зайняття земельної ділянки площею 9,004 га із земель сільськогосподарського призначення, за межами населених пунктів Новотроїцької селищної ради Волноваського району Донецької області.

Позивач свою провину заперечує, вини не визнає та вважає, що вище вказана постанова винесена з порушенням його прав та чинного законодавства. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що постанову винесено не уповноваженою особою, в постанові про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення ст. 53-1 КУпАП відсутня обєктивна сторона правопорушення, оскільки не має даних про місце розташування земельної ділянки, дати самовільного зайняття земельної ділянки та обставин її захоплення. Він не мав можливості підготуватись та надати свої пояснення, оскільки справу було розглянуто безпосередньо після складання протоколу.

Представник позивача наполягає на позовних вимогах.

Представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити та надав письмові заперечення проти позову.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового засіданні, дослідивши матеріали адміністративної справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Державним інспектором головним спеціалістом відділу контролю за використанням та охороною земель у Волноваському, Мангушському, Нікольському районах та м. Маріуполі Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області ОСОБА_4 винесено постанову від 07 липня 2017року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 170 грн.

Управління з контролю за використанням та охороною земель є структурним підрозділом Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області та у своїй структурі також має декілька відділів, зокрема контролю за використанням та охороною земель у Волноваському, Мангушському, Нікольському районах та м. Маріуполі, тому постанова про накладення адміністративного стягнення від 07 липня 2017року складена уповноваженою особою - державним інспектором - головним спеціалістом відділу контролю за використанням та охороною земель у Волноваському, Мангушському, Нікольському районах та м. Маріуполі Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області ОСОБА_4.

Відповідальність ст. 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу на громадян від десяти до п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двадцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян настає за самовільне зайняття земельної ділянки.

Об'єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення полягає у самовільному зайнятті земельної ділянки.

Самовільне зайняття земельної ділянки - це фактичне заволодіння (чи заволодіння і користування) земельною ділянкою або її частиною, вчинене в особистих інтересах або інтересах інших осіб тим, кому ця ділянка у встановленому порядку не надавалась у володіння і користування (постійне, оренда, земельний сервітут, емфітевзис, суперфіцій) або не передавалась у власність, або за відсутності вчинення правочину щодо такої земельної ділянки (чи щодо об'єкта, розташованого на земельній ділянці).

Суб'єктивна сторона самовільного зайняття земельної ділянки характеризується прямим умислом. Винна особа усвідомлює відсутність у неї права на конкретну земельну ділянку, однак бажає її захопити.

У матеріалах справи відсутні докази того, що позивач діяв умисно, усвідомлював протиправний характер своїх дій, який посягає на встановлений правопорядок. Не встановлені і не доведені вина у формі умислу, мотив (корисливий, особиста зацікавленість, неправильно зрозумілі інтереси служби, тощо) та мета інкримінованого правопорушення, а також час та місце його вчинення та наявності у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КУпАП.

Судом установлено, що 13 жовтня 2011 року, був укладений договір оренди землі № 469 між Волноваською районною державною адміністрацією та ОСОБА_3, який зареєстровано у відділі Держкомзему Волноваського району 01 березня 2012 року за № 02082 строком на пять років.

Пунктом 8 вищезазначеного Договору передбачено, що після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

У травні 2017 року ОСОБА_5 звертався до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області з клопотанням на подовження договору оренди землі від 13 жовтня 2011 року № 469 на земельну ділянку загальною площею 9,0004 га.

Порядок поновлення договору оренди землі визначений статтею 33 Закону України «Про оренду землі» зокрема цією статтею визначено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обовязки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Згідно ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не надано підтвердження про надання позивачу відповіді Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області надало від 13 травня 2017 року №Т-2065/0-1484/6-17, в якій позивачу було відмовлено у поновлені договору оренди землі.

Крім того відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

У відношенні ОСОБА_3 07 липня 2017 року було складено адміністративний протокол, в якому зазначено час розгляду справи 10 год. 30хв. 07 липня 2017року, цього ж дня була винесена постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності і через годину 07 липня 2017року в 11 год.29хв. було оплачено штраф у сумі 170 грн., що порушує право позивача на захист та суперечать позиції Конституційного Суду України у рішенні № 5-рп/2015 від 26 травня 2015року, який заборонив розгляд справи про адміністративне правопорушення одразу після складання протоколу, вказавши, що складання протоколу та постанови це дві різні стадії адміністративного провадження між яким має бути часовий інтервал. Одночасне винесення протоколу, а потім відразу і постанови є порушенням норм КУпАП, прав громадян, а тому такі штрафи не можуть вважатися законними.

У відповідності до вимог ст. 9 Конституції України та Закону України «Про ратифікацію Конвенції» від 17.07.1997 року, Конвенція про захист прав людини та основних свобод та протокол до неї, є частиною національного законодавства України.

В сенсі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., притягнення особи до адміністративної відповідальності розцінюється як «кримінальне обвинувачення», оскільки адміністративні правопорушення мають ознаки притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції. Таку позицію висловив Європейський суд з прав людини в рішенні по справі Надточій проти України від 15.05.2008.

Вимогами ст. 6 ЄКПЛ та ст. 2- 4 Протоколу № 7 до Конвенції, які застосовуються і при розгляді справ про адміністративне правопорушення, закріплено право особи на справедливий суд, що включає в себе право на доступ до матеріалів справи, право на захист та юридичну допомогу, право на надання доказів, проведення експертизи та залучення свідків, право бути повідомленим про час та місце слухання справи та присутнім при розгляді його справи судом. Та основне те, що особа має право бути негайно і детально проінформована зрозумілою для нього мовою компетентним органом державної влади про характер та причини обвинувачення, мати час і можливість, необхідні для підготовки свого захисту та захищати себе особисто чи використовувати захисника.

Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому. Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», «Даллос проти Угорщини»).

Правову позицію ЄСПЛ щодо забезпечення права на захист на всіх стадіях розгляду справи викладено, зокрема, в п.63 рішення ЄСПЛ від 9.06.2011 у справі «Лучанінова проти України», де зазначено, що «для здійснення обвинуваченим свого права на захист йому зазвичай повинно бути забезпечено можливість отримати ефективну допомогу захисника із самого початку провадження» (п.52 рішення ЄСПЛ від 27.11.2008 у справі «Сальдуз проти Туреччини» та пп.9091 рішення ЄСПЛ від 12.06.2008 у справі «Яременко проти України»)

Наведене свідчить, що під час винесення постанови були порушені норми чинного законодавства, які гарантують особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, право на об'єктивний та справедливий розгляд справи.

Отже, висновок державного інспектора головного спеціаліста відділу контролю за використанням та охороною земель у Волноваському, Мангушському, Нікольському районах та м. Маріуполі Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області ОСОБА_4, щодо самовільного зайняття ОСОБА_3 земельної ділянки площею 9,004 га із земель сільськогосподарського призначення, за межами населених пунктів Новотроїцької селищної ради Волноваського району Донецької області є необґрунтований.

В той же час, слід зазначити, що ст. 286 КАС України, яка врегульовує особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльність субєктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, не налає суду повноважень визнавати дії відповідача незаконними та/або визнавати протиправними його рішення, а тому позов ОСОБА_3 в цій частині вимог задоволенню не підлягають.

Щодо строку звернення позивача до суду за захистом свого права при оскарженні постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого зазначеним Кодексом або іншими законами. Частиною третьою цієї статті встановлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до суду. Оскільки позивач не мав можливості під час розгляду про притягнення до адміністративної відповідальності можливості для підготовки та надання йому правової допомоги, то суд вважає, що для захисту його порушеного права на справедливий розгляд справи слід поновити строк звернення до суду.

Відповідно до абзацу 2 ч.5 ст.139 КАС України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Як встановлено судом відповідній порядок КМУ на сьогоднішній день не прийнятий, а тому судові витрати за розгляд справи, враховуючи звільнення позивача від сплати вказаних судових витрат при зверненні до суду, слід компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 9,72-77,94, 139, 241-246, 250, 251, 286, 293, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ :

Поновити строк звернення до суду.

Позов ОСОБА_3 до Головного Управління Держгеокадастру у Донецькій області Управління з контролю за використанням та охороною земель, ОСОБА_4 про визнання незаконним притягнення до адміністративної відповідальності та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 07 липня 2017року, винесену державним інспектором головним спеціалістом відділу контролю за використанням та охороною земель у Волноваському, Мангушському, Нікольському районах та м. Маріуполі Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області ОСОБА_4, про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.53-1 КУАП у вигляді штрафу в сумі 170 грн., провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного адміністративного суду через Волноваський районний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його оголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст рішення складено 25 квітня 2018 року.

Суддя Є.І. Мохов