Справа № 813/2797/17
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2018-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2018 рокуЛьвів№ 876/12066/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Сапіги В.П.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.,

за участі секретаря судових засідань Гелецького П.В.,

представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника відповідача Чопко В.С., Хар М.І.,

представника третьої особи ДМБ ЛМР Тарасович О.І.,

третьої особи ОСОБА_7,

представників третьої особи ОСОБА_7 ОСОБА_8, ОСОБА_9,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_10 та Департаменту містобудування Львівської міської ради на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2017 року, ухвалену в складі колегії суддів Грень Н.М., Кухар Н.А., Хоми О.П., повний текст якої виготовлено 27.11.2017, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_10 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Львівська міська рада, Департамент містобудування Львівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_7 про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_10 звернулася в суд з адміністративним позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, треті особи: Львівська міська рада, Департамент містобудування Львівської міської ради, ОСОБА_7 про визнання протиправним та скасувати рішення №30-мб від 21.06.2017 головного інспектора будівельного нагляду відділу за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області про скасування дії містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки на АДРЕСА_1 на реконструкцію з розширенням гр.ОСОБА_10 нежитлових приміщень сараю (під літ.Б-1) на АДРЕСА_1 за рахунок прибудови та надбудови мансардного поверху під житловий будинок, які затверджені наказом Департаменту містобудування Львівської міської ради від 10.04.2014 №118.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем порушено Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду №698, оскільки в акті перевірки не зазначено жодних порушень у видачі містобудівних умов та обмежень, жодного протоколу та припису винесено не було. Виявлені порушення у видачі містобудівних умов та обмежень є надумані та безпідставні, які грубо порушують закон та інтереси позивача як замовника. Зазначено, що єдиною підставою для відмови у видачі містобудівних умов та обмежень є невідповідність намірів забудови земельної ділянки положенням відповідної містобудівної документації на місцевому рівні. Звертає увагу, що будинок уже збудовано на підставі діючих містобудівних умов та обмежень, а тому на даний момент містобудівні умови та обмеження втратили чинність.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 20.11.2017 у задоволенні позовних вимог відмовлено, оскільки суд прийшов до висновку про законність та обґрунтованість дій і рішень відповідача та безпідставність позовних вимог.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, його оскаржив позивач, подавши апеляційну скаргу. Вважає вказану постанову суду незаконною, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить її скасувати та прийняти нове рішення, яким повністю задовольнити адміністративний позов.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що містобудівні умови та обмеження на реконструкцію сараю видані абсолютно законно і підстав для їх скасування немає. В оскаржуваній постанові суд не навів жодного належного та допустимого доказу, яким би відповідач довів правомірність своїх дій. Також судом не враховано підстави, за яких можливо скасувати містобудівні умови та обмеження. Зазначає, що єдиною підставою для відмови у їх видачі є невідповідність намірів забудови земельної ділянки положенням відповідної містобудівної документації на місцевому рівні, а в оскаржуваному рішенні відповідача та акті перевірки про такі порушення взагалі не зазначено. Відповідач у суді не навів жодного доказу, що наміри позивача на реконструкцію сараю суперечать генеральному плану міста, що будівництво проводилось не в зоні житлової забудови, що існують такі порушення, які не можна усунути (хоча жодних порушень насправді не існує) . Оскільки наміри щодо забудови вищевказаної земельної ділянки відповідають положенням містобудівної документації на місцевому рівні, а саме: Детальному плану житлового кварталу, Генеральному плану забудови міста Львова - відповідач не довів протилежне і це залишилось поза увагою суду.

Постанову суду першої інстанції у справі також оскаржив Департамент містобудування Львівської міської ради, вважаючи її незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, враховуючи невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати постанову суду від 20.11.2017 у справі № 813/2797/17 та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що згідно чинного законодавством єдиною підставою для відмови у видачі містобудівних умов та обмежень є невідповідність намірів забудови земельної ділянки положенням відповідної містобудівної документації на місцевому рівні. Таким чином скасувати містобудівні умови та обмеження можна лише за умови порушення їх видачі, тобто, коли їх видано за наявності невідповідності намірів забудови земельної ділянки. Відповідач у суді не навів жодного доказу, що наміри позивача на реконструкцію суперечать генеральному плану міста, що будівництво проводилось не в зоні житлової забудови, що існують такі порушення, які не можна усунути. Судом не взято до уваги, що рішення об'єкта нагляду, яке порушує вимоги законодавства у сфері містобудівної діяльності, зупиняється, і лише у випадку неможливості усунення виявлених порушень скасовується.

На апеляційні скарги Державною архітектурно-будівельною інспекцією України подано відзив, у якому відповідач вважає їх безпідставними, викладені у них доводи необґрунтованими, які не спростовують встановленого відповідачем під час здійснення перевірки у порядку нагляду порушення вимог містобудівного законодавства та не спростовують правомірних висновків суду першої інстанції, а відповідно такі скарги не можуть бути задоволені. Просить апеляційні скарги залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи та їх представників, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши апеляційні скарги в межах їх доводів, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних мотивів.

Частина друга статті 19 Конституції України вказує, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно.

Судовим розглядом встановлено, що головними інспекторами будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури і містобудування Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області відповідно до наказу від 07.06.2017 №870 на підставі довідки про результати документальної перевірки від 31.05.2015 та направлення на проведення позапланової перевірки від 09.06.2017 №30-мб/пз проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил Департаментом містобудування Львівської міської ради, за результатами якої складено акт №30-мб від 21.06.2017.

В результаті перевірки інспекторами будівельного нагляду прийнято рішення №30-мб від 21.06.2017 про скасування дії містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки на АДРЕСА_1 на реконструкцію з розширенням гр.ОСОБА_10 нежитлових приміщень сараю (під. літ.Б-1) за рахунок прибудови та надбудови мансардного поверху під житловий будинок, які затверджені наказом Департаменту містобудування Львівської міської ради від 10.04.2014 року №118.

Цим рішенням встановлено, що відповідні містобудівні умови та обмеження прийнято з порушенням вимог абз. 2 п. 2.1 п. 2.2, п.п. ґ, д, е п. 3.4, п. 3.1, п. 3.7 «Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст», затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07.07.2011 року №109 та з порушенням п. 5 ст. 29 закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Вважаючи прийняте відповідачем рішення безпідставним та таким, що порушує його права та інтереси, позивач звернувся до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що рішення відповідача є законним та обґрунтованим в силу недоведеності стороною позивача відсутності порушень, допущених департаментом при видачі містобудівних умов та обмежень. Суд не досліджував питання законності проведеного позивачем будівництва та відповідності його державним стандартам, нормам та правилам, оскільки такі виходять за межі предмету позову, так як відповідачем скасовано дію містобудівних умов та обмежень, виданих з порушеннями, допущеними саме департаментом Львівської міської ради, а не позивачем. Окружним судом також не взято до уваги покликання сторони позивача щодо нечинності містобудівних умов та обмежень, так як будівництво не можна вважати завершеним без підтвердження цього факту відповідною стадією.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів апеляційного адміністративного суду вважає такий висновок суду першої інстанції вірним, враховуючи наступне.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Конституцією України, Законами України "Про архітектурну діяльність" від 20.05.1999 р. №687-XIV (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон №687- XIV), який спрямований на формування сприятливого життєвого середовища, досягнення естетичної виразності, економічної доцільності і надійності будинків, споруд та їх комплексів; «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 №3038-VI (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон № 3038-VI), який встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів, Порядком надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07.07.2011 № 109 (далі - Порядок № 109) та іншими підзаконними нормативно-правовими актами.

Відповідно до вимог статті 10 Закону №687- XIV для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюють органи державного архітектурно-будівельного контролю, визначені ст. 6 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону №3038-VI управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється, зокрема, органами державного архітектурно-будівельного контролю, до яких, у відповідності до частини третьої цієї статті, належать структурні підрозділи з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад.

У відповідності до ч.3 ст. 6 Закону №3038-VI до органів державного архітектурно-будівельного контролю належать: 1) структурні підрозділи з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій; 2) виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад.

Органом державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 7 Закону №3038-VI управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється шляхом контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, вимог будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об'єктів містобудування, проектної документації.

Державний архітектурно-будівельний нагляд - сукупність заходів, спрямованих на дотримання уповноваженими органами містобудування та архітектури, структурними підрозділами Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій та виконавчими органами сільських, селищних, міських рад з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими органами, що здійснюють контроль у сфері містобудівної діяльності (далі - об'єкти нагляду), вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час провадження ними містобудівної діяльності. Державний архітектурно-будівельний нагляд здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, через головних інспекторів будівельного нагляду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. (ч.2 ст.41 Закону № 3038-VI).

Згідно ч.11 ст.41 Закону № 3038-VI з метою здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду головні інспектори будівельного нагляду, зокрема, перевіряють законність рішень у сфері містобудівної діяльності, прийнятих об'єктами нагляду.

У відповідності до п.6 ч.12 ст.41 Закону № 3038-VI у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, вчинених об'єктами нагляду, головні інспектори будівельного нагляду мають право серед іншого скасовувати чи зупиняти дію рішень, прийнятих об'єктами нагляду відповідно до визначених цим Законом повноважень, які порушують вимоги містобудівного законодавства, з подальшим оприлюдненням такої інформації на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Постановою Кабінету Міністрів України прийнято постанову №553 від 23.05.2011 року, якою затверджено Порядок здійснення державного архітектурно будівельного контролю, п. 2 якого передбачено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за дотриманням:

1) вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об'єктів містобудування, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції;

2) порядку здійснення авторського і технічного нагляду, ведення загального та (або) спеціальних журналів обліку виконання робіт, виконавчої документації, складення актів на виконані будівельно-монтажні та пусконалагоджувальні роботи;

3) інших вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, правилами та проектною документацією, щодо створення об'єкта будівництва.

Відповідно до п. 14 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 19.08.2015 року №698 (далі - Порядок 698) позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена квартальним планом роботи Держархбудінспекції.

Відповідно до п. 3 Порядку №698 основними завданнями нагляду є: 1) виявлення, припинення та запобігання порушенню уповноваженими органами містобудування та архітектури, визначеними відповідно до статті 13 Закону України "Про архітектурну діяльність", органами державного архітектурно-будівельного контролю, визначеними відповідно до статті 6 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", іншими органами, що здійснюють контроль у сфері містобудівної діяльності (далі - об'єкти нагляду), вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час провадження ними містобудівної діяльності; 2) скасування чи зупинення дії рішень, прийнятих з порушенням вимог містобудівного законодавства об'єктами нагляду, зокрема щодо документів, які дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування або анулювання зазначених документів; 3) притягнення посадових осіб об'єктів нагляду до відповідальності відповідно до закону.

Пунктом 32 Порядку №698 унормовано, якщо рішення об'єкта нагляду порушує вимоги законодавства у сфері містобудівної діяльності, таке рішення скасовується або його дія зупиняється в разі можливості усунення виявлених порушень. Про скасування або зупинення дії рішення об'єкта нагляду головним інспектором будівельного нагляду приймається рішення за формою згідно з додатком 6, яке надсилається об'єкту нагляду протягом трьох робочих днів з дати його прийняття рекомендованим листом з описом вкладення з повідомленням про вручення. Інформація про скасування або зупинення дії рішення об'єкта нагляду оприлюднюється на офіційному веб-сайті Держархбудінспекції.

За визначення пунктів 7, 8 ч. 1 ст. 1 Закону № 3038-VI містобудівна документація - затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій, а містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки (далі - містобудівні умови та обмеження) - документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об'єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією; містобудівна документація - затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій.

Згідно статті 5 Закону № 3038-VI програми розвитку регіонів та населених пунктів, програми господарського, соціального та культурного розвитку повинні узгоджуватися з містобудівною документацією відповідного рівня. Вимоги містобудівної документації є обов'язковими для виконання всіма суб'єктами містобудування.

Згідно з першою та другою частинами статті 26 Закону № 3038-VI забудова територій здійснюється шляхом розміщення об'єктів будівництва. Суб'єкти містобудування зобов'язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об'єктів.

Частиною четвертою цієї статті передбачено, що право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону № 3038-VI проектування та будівництво об'єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів; 6) реєстрація права власності на об'єкт містобудування.

За визначенням ст. 29 № 3038-VI однією з основних складових вихідних даних є містобудівні умови та обмеження. Фізична або юридична особа, яка подала виконавчому органові сільської, селищної, міської ради або у разі розміщення земельної ділянки за межами населених пунктів - районній державній адміністрації заяву про намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні такої особи, повинна одержати містобудівні умови та обмеження для проектування об'єкта будівництва. Містобудівні умови та обмеження надаються відповідними спеціально уповноваженими органами містобудування та архітектури на безоплатній основі. До містобудівних умов та обмежень можуть включатися вимоги щодо архітектурних та інженерних рішень. Склад, зміст, порядок надання містобудівних умов та обмежень визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, містобудування та архітектури. Містобудівні умови та обмеження є чинними до завершення будівництва об'єкта незалежно від зміни замовника. Зміни до містобудівних умов та обмежень можуть вноситися тільки за згодою замовника.

Процедуру надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст визначає Порядок №109, який був чинним на час спірних правовідносин.

Відповідно до пункту 2.1. Порядку № 109 містобудівні умови та обмеження є основною складовою вихідних даних. Містобудівні умови та обмеження надаються відповідними уповноваженими органами містобудування та архітектури на безоплатній основі протягом семи робочих днів з дня реєстрації відповідної заяви разом із документами, передбаченими пунктом 2.2 цього розділу, у порядку, встановленому Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Згідно п.2.2 Порядку №109 для отримання містобудівних умов та обмежень до заяви замовником додаються: засвідчена в установленому порядку копія документа про право власності (користування) земельною ділянкою; ситуаційний план (схема) щодо місцезнаходження земельної ділянки (у довільній формі); викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000; кадастрова довідка з містобудівного кадастру (у разі наявності); черговий кадастровий план (витяг із земельного кадастру - за умови відсутності містобудівного кадастру); фотофіксація земельної ділянки (з оточенням); містобудівний розрахунок з техніко-економічними показниками запланованого об'єкта будівництва.

Відповідно до пунктом 2.4. Порядку №109 підставою для відмови у видачі містобудівних умов та обмежень є невідповідність намірів забудови земельної ділянки положенням відповідної містобудівної документації на місцевому рівні.

Склад та зміст містобудівних умов та обмежень визначений розділом ІІІ Порядку № 109, пунктами 3.1 та 3.2 якого визначено, що містобудівні умови та обмеження складаються з текстової та графічної частин. Текстова частина містобудівних умов та обмежень містить розділи: «Загальні дані»; «Містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки».

Згідно п. 3.7 цього Порядку графічна частина містобудівних умов та обмежень містить: а) кадастрову довідку з містобудівного кадастру (у разі наявності); б) черговий кадастровий план (витяг із земельного кадастру - за умови відсутності містобудівного кадастру); в) ситуаційний план місця розташування об'єкта будівництва; г) викопіювання з оновленої топографо-геодезичної підоснови у масштабі 1:2000, надане замовником; ґ) викопіювання з містобудівної документації.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст. 90 КАС України).

Як видно з матеріалів справи, виявлені відповідачем порушення при затвердженні Департаментом містобудування Львівської МР наказом №118 від 10.04.2014 містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки на АДРЕСА_1 на реконструкцію з розширенням гр.ОСОБА_10 нежитлових приміщень сараю (під. літ.Б-1) за рахунок прибудови та надбудови мансардного поверху під житловий будинок, полягають у наступному: недотриманні вимог п. 2.2 Порядку №109 - відсутність викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000; у недотриманні вимог п.п. ґ, д, е п. 3.4 Порядку №109 в частині повноти даних щодо конкретних положень нормативних розрахунків із вмістом цифрових показників, для можливості визначення відповідності проектних рішень містобудівним умовам та обмеженням забудови земельної ділянки, передбачених ч. 2 ст. 26 Закону № 3038-VI; недотриманні вимог п. 3.1, п. 3.7 Порядку №109 за відсутності графічної частини, тобто не дотримано вимоги щодо складу містобудівних умов та обмежень; у недотриманні вимог п. 5 ст. 29 Закону № 3038-VI та абз. 2 п. 2.1 Розділу ІІ Порядку №109 щодо недотримання 7-денного строку видачі містобудівних умов та обмежень.

На переконання колегії суддів апеляційного суду наведені порушення об'єкта нагляду вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності знайшли своє підтвердження під час розгляду справи і такі не спростовані стороною позивача жодними доказами.

Так, на підставі звернення гр. ОСОБА_7 від 07.07.2015 та згідно направлення від 28.07.2015 №05-788-з/н головному державному інспектору інспекційного відділу ДАБІ у м. Львові Хар М.І. та начальнику інспекційного відділу у північному регіоні ОСОБА_11 було доручено здійснити позапланову перевірку об'єкту реконструкції з розширенням нежитлового приміщення сараю (літ. Б-1) на АДРЕСА_1 за рахунок прибудови та надбудови мансардного поверху під житловий будинок.

Посадовими особами ДАБІ у присутності гр. ОСОБА_10 було проведено позапланову перевірку об'єкту реконструкції з розширенням нежитлового приміщення сараю (літ. Б-1) на АДРЕСА_1 за рахунок прибудови та надбудови мансардного поверху під житловий будинок.

На момент проведення перевірки гр. ОСОБА_10 надано документ, що підтверджує право власності на земельну ділянку - державний акт на право власності на земельну ділянку від 08.09.2003 серія НОМЕР_1, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.07.2013, індексний № 6350987. Надано свідоцтво про право власності на індивідуальний житловий будинок від 22.12.2011 № НОМЕР_2 та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.07.2013, індексний № 6335776. Також представлено затверджену проектну документацію, розроблену Т.А.М. «Галархбуд» з внесеними змінами від 28.04.2015.

Будівельні роботи гр. ОСОБА_10 розпочато на підставі повідомлення про початок зазначених вище робіт від 19.09.2014 за № ЛВ 7, зареєстрованого Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Львівській області.

За результатами проведеної перевірки встановлено, що гр. ОСОБА_10 проводить будівельні роботи по реконструкції з розширенням нежитлових приміщення сараю (літ. Б-1) на АДРЕСА_1 за рахунок прибудови та надбудови мансардного поверху під житловий будинок: з відхиленням від затвердженої проектної документації, а саме висота проектованої будівлі - 6,80 м (у відповідності до п.1 містобудівних умов обмежень, затверджених наказом Департаменту містобудування Львівської міської ради від 10.04.2014 №118), фактична висота будівлі - 7,50 м від умов відмітки нуль до гребеня даху; згідно проекту зовнішні стіни мансардного поверху передбачені цегляні, фактично зведені з газобетонних блоків, що є порушенням абз. 4 ч. ст. 9 та ст. 27 Закону України «Про архітектурну діяльність»; на відстані 0,45-0,50 м. від проектної осі «Б» будівлі до існуючої огорожі на віддалі 0,41м. до межі земельної ділянки (згідно показу меж земельної ділянки, виконаного Львівським міським виробничим відділом ЛРФ ДП «ЦДЗК» у 2015, що є порушенням абз.3 п. 3.25* ДБН 360-92** «Містобудування. Планували забудова міських і сільських поселень».

За результатами проведеної перевірки складено акт від 05.08.2015 № 47-л, протокол про адміністративне правопорушення від 05.08.2015 № 22-л на ОСОБА_10, припис від 05.08.2015 №22-л про усунення порушення ви законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, держав стандартів і правил, згідно чинного законодавства.

Вимогами вищевказаного припису, з метою усунення виявлених поруень, гр. ОСОБА_10 було зобов'язано в 15-ти денний термін з дня отримання припису їх усунути.

Відповідно до ст. 9 Закону №687- XIV будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил.

Відповідно до п. 3,25* ДБН 306-92 «Містобудування. Планування і забудова міських та сільських поселень» для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м. При цьому повинно бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок.

У зв'язку із невиконанням вимог припису ДАБІ України звернулась до адміністративного суду з позовом до ОСОБА_10 про зобов'язання за власний рахунок здійснити перебудову об'єкта будівництва «за власний рахунок здійснити перебудову об'єкту будівництва "Реконструкція з розширенням нежитлового приміщення сараю (літ. Б-1) на АДРЕСА_1 за рахунок прибудови та надбудови мансардного поверху під житловий будинок" у відповідність до робочого проекту розробленого Львівською організацією спілки архітекторів України Т.А.М. "ГАЛАРХБУД", який затверджений замовником (відповідачем) 16 вересня 2014 року шляхом: забезпечення висоти будівлі від відмітки 0,000 м. до гребня даху - 6,800 м.; забезпечення заміни матеріалів зовнішніх стін мансардного поверху з газоблоків на цеглу; забезпечення дотримання відстані не менше 1,0 метра від найбільш виступної конструкції стіни до межі сусідньої ділянки.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 04.02.2016 у справі №813/5744/15, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.08.2016, позов задоволено. Зобов'язано ОСОБА_10 за власний рахунок здійснити перебудову об'єкту будівництва «Реконструкція з розширенням нежитлового приміщення сараю (літ. Б-1) на АДРЕСА_1 за рахунок прибудови та надбудови мансардного поверху під житловий будинок» у відповідність до робочого проекту розробленого Львівською організацією спілки архітекторів України Т.А.М. «Галархбуд», якій затверджений замовником (відповідачем) 16.09.2014 року шляхом: забезпечення висоти будівлі від відмітки 0.000 м до гребня даху - 6.800 м; забезпечення заміни матеріалів зовнішніх стін мансардного поверху з газоблоків на цеглу; забезпечення дотримання відстані не менше 1.0 м від найбільшої виступної конструкції стіни до межи сусідньої ділянки. Рішення суду набрало законної сили.

Тобто, наведеним судовим рішенням встановлені обставини щодо проведення будівельних робіт з реконструкції та розширення нежитлового приміщення сараю, ОСОБА_10 допущено відхилення від робочого проекту.

Апеляційний суд приймає до уваги встановлені судовим рішення висновки у справі №813/5744/15 з огляду на приписи ч.4 ст. 78 КАС України, за якими обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Провівши 21.06.2017 позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил Департаментом містобудування Львівської міської ради, головні інспекторами будівельного нагляду ДАБІ встановили, що містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки видані замовнику - ОСОБА_10 на підставі звернення останньої на забудову земельної ділянки, яка належить їй на праві власності, та на реконструкцію об'єкту, який є у власності ОСОБА_10 До заяви замовником додано засвідчену в установленому порядку копію документа про право власності земельною ділянкою, схему місцезнаходження земельної ділянки, витяг із земельного кадастру та містобудівний розрахунок з техніко-економічними показниками запланованого об'єкта будівництва розроблений Львівською організацією спілки архітекторів України ТАМ. «ГАЛАРХБУД» з фотофіксацією земельної ділянки.

Розглянувши містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки на АДРЕСА_1 на реконструкцію з розширенням гр. ОСОБА_10 нежитлових приміщень сараю (під літ.Б-1 ) на АДРЕСА_1 за рахунок прибудови та надбудови мансардного поверху під житловий будинок та перелічені документи, органом ДАБІ встановлено, що відповідні містобудівні умови та обмеження прийнято з порушенням: відсутнє викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000; недотриманні повноти даних щодо конкретних положень нормативних розрахунків із вмістом цифрових показників, для можливості визначення відповідності проектних рішень містобудівним умовам та обмеженням забудови земельної ділянки; містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки не містять графічної частини. Такі обставини підтвердились під час розгляду спірних правовідносин.

З врахуванням встановленого колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач обґрунтував свої повноваження з приводу проведення перевірки, складення акта та можливості скасування рішення об'єкта нагляду, яким порушено вимоги законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Щодо встановленого порушення у недотриманні департаментом міської ради 7-денного строку видачі містобудівних умов та обмежень, то таке порушення не робить автоматично незаконними містобудівні умови та обмеження. Проте, колегія суддів враховує встановлені інші порушення, допущені департаментом містобудування при видачі містобудівних умов та обмежень.

Враховуючи, що відповідачем скасовано дію містобудівних умов та обмежень, виданих з порушеннями, допущеними Департаментом містобудування Львівської міської ради, тому суд не досліджує питання законності проведеного позивачем будівництва та відповідності його державним стандартам, нормам та правилам, оскільки такі виходять за межі предмету позову.

Частиною другою статті 6 КАС України унормовано, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У справі «Пайн Велі Девелопмент ЛТД» та інші проти Ірландії» Європейський суд з прав людини постановив, що статтю 1 Першого протоколу до Конвенції можна застосовувати для захисту «правомірних очікувань» щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. «Правомірні очікування» виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала усі підстави вважати таке рішення дійсним та розраховувати на певний стан речей.

Маючи на праві власності земельну ділянку по АДРЕСА_1 та проводячи реконструкцію з розширенням нежитлового приміщення сараю (літ. Б-1) за рахунок прибудови та надбудови мансардного поверху під житловий будинок з відхиленням від робочого проекту, розробленого Львівською організацією спілки архітекторів України Т.А.М. «ГАЛАРХБУД», ОСОБА_10 не має підстав на правомірні очікування для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, оскільки останньою не було виконано саме вимог абз. 2 п. 2.1 п. 2.2, п.п. ґ, д, е п. 3.4, п. 3.1, п. 3.7 «Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст», затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07.07.2011 року №109 та з порушенням п. 5 ст. 29 закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», що і стало причиною до наступних порушень з проведення реконструкції сараю по АДРЕСА_1.

Доводи апелянтів на те, що відмова у видачі містобудівних умов та обмежень можлива лише у разі невідповідності намірів щодо забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, спростовуються тим, що судом у даній справі не досліджується факт невидачі містобудівних умов та обмежень, а саме видача їх з порушеннями.

Твердження апелянтів в тому, що містобудівні умови та обмеження є чинними до завершення будівництва є слушними, однак колегія суддів зазначає, що завершеним будівництво вважається тоді, коли об'єкт набуває статусу нерухомості після прийняття його в експлуатацію та реєстрації права власності. Такі докази позивачем суду не представлено.

Аналізуючи чинне законодавство та обставини справи колегія суддів приходить до висновку, що відповідач довів правомірність своїх дій при винесенні спірного рішення про скасування містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки на АДРЕСА_1 на реконструкцію з розширенням гр.ОСОБА_10 нежитлових приміщень сараю (під літ.Б-1) на АДРЕСА_1 за рахунок прибудови та надбудови мансардного поверху під житловий будинок, які затверджені наказом Департаменту містобудування Львівської міської ради від 10.04.2014 №118.

Статтею 242 КАС України, зокрема визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мірі досліджено обставини справи, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, на підставі чого місцевий суд обґрунтовано прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування постанови суду першої інстанції, яка ухвалена з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційних скарг не впливають на правомірність висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_10 та Департаменту містобудування Львівської міської ради залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2017 року у справі № 813/2797/17 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частин - з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя В. П. Сапіга
судді О. І. Довга
І. І. Запотічний
Повне судове рішення складено 26.04.2018.