Справа № 813/3170/17
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2018-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2018 рокуЛьвів№ 876/1386/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді- Запотічного І.І.

суддів- Довгої О.І., Сапіги В.П.,

при секретарі судового засідання: Бедрій Х.П.,

з участю представників:

від апелянта: Семків Н.Р.,

від позивача: Овчарука В.І.,

від відповідачів: Булаш З.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 січня 2018 року у справі № 813/3170/17 (Головуюча суддя: Грень Н.М., ухвалене у м. Львові) за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Радехівський цукор" до Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області, Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про стягнення пені, нарахованої на суму бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість,-

в с т а н о в и в:

12.09.2017 року позивач ТОВ "Радехівськийцукор" звернулося в суд з позовом до відповідачів - Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області, Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, в якому просило, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог:

- стягнути з Державного бюджету України на користь позивача пені, нарахованої на суму бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість за жовтень 2016 року, в сумі 821332 грн. 97 коп.;

- стягнути з Державного бюджету України на користь позивача пені, нарахованої на суму бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість за листопад 2016 року, в сумі 1454896 грн. 03 коп.;

- стягнути з Державного бюджету України на користь позивача пені, нарахованої на суму бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість за грудень 2016 року, в сумі 3414904 грн. 11 коп.;

- стягнути з Державного бюджету України на користь позивача пені, нарахованої на суму бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість за січень 2017 року в сумі 135 566 грн 15 коп.;

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22 січня 2018 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Радехівський цукор» задоволено повністю. Стягнено з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Радехівський цукор" () пеню, нараховану на суму бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість за жовтень 2016 року, в сумі 821332,97 грн.; Стягнено з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Радехівський цукор" () пеню, нараховану на суму бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість за листопад 2016 року, в сумі 1454896,03 грн.; Стягнено з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Радехівський цукор" () пеню, нараховану на суму бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість за грудень 2016 року, в сумі 3414904,11 грн.; Стягнено з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Радехівський цукор" () пеню, нараховану на суму бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість за січень 2017 року, в сумі 135566,15 грн.; Стягнено за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Радехівський цукор", що знаходиться за адресом: Львівська область, Радехівський район, с.Павлів, Проспект Юності, 39 () 87400 (вісімдесят сім тисяч чотириста) грн. 51 коп. сплаченого судового збору.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області оскаржилойого в частині стягнення в користь позивача із відповідача Головного управління державної казначейської служби України у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань суму сплаченого судового збору у розмірі 87400,51 грн. та просить прийняти в цій частині нове судове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог до Головного управління Казначейства Львівської області щодо стягнення судового збору.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що ним надано докази того, що органами ДФС надавалися лише висновки про обсяги сум бюджетного відшкодування ПДВ без надходження узагальненої інформації, та такі поверталися без виконання і лише при надходженні висновку та узагальненої інформації було здійснено перерахування платникові податку сум бюджетного відшкодування ПДВ з бюджетного рахунку на поточний банківський рахунок платника, тому Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області діяло в межах наданих йому повноважень. Крім того, судом не надано належної оцінки тому факту, що обов'язок щодо надання узагальненої інформації щодо визначених у висновках обсягів сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість покладається на центральний орган державної податкової служби - Державну фіскальну службу України, а без отримання такої інформації здійснення перерахування коштів з бюджетного рахунку на рахунок платника не можливе без порушення алгоритму дій органу Казначейства при бюджетному відшкодуванні ПДВ, визначеного постановою Кабінету Міністрів України № 39 від 17 січня 2011 року. У разі своєчасного подання органом ДФС узагальненої інформації до органів Казначейства такої проблеми, щодо перерахування платникові податку суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість відповідно до встановлених строків взагалі б і не виникало. Таким чином, Головне управління Казначейства в процесі відшкодування податку на додану вартість діяло в межах наданих повноважень та у спосіб визначений нормативно-правовими актами, що регламентують механізм взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість. Апелянт також вказує на те, що суд першої інстанції помилково вийшов за межі позовних вимог та вирішив стягнути з Головного управління Казначейства на користь позивача 87400,51 грн. судового збору, разом з тим, позивач такої вимоги в адміністративному позові не ставив, а просив стягнути судові витрати з двох відповідачів, тому висновки суду першої інстанції про необхідність стягнення із Головного управління Казначейства судового збору у розмірі 87400,51 грн. є повністю необґрунтованими та такими, що суперечать нормам процесуального права і численним інформаційним листам суду касаційної інстанції про аналіз судової практики у справах про розподіл судових витрат. Відтак апелянт просить скасувати оскаржувану постанову в частині стягнення із Головного управління державної казначейської служби України у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань суму сплаченого судового збору у розмірі 87400, 51 грн. та прийняти в цій частині нове судове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог до Головного управління Державної казначейської службиУкраїни у Львівській області щодо стягнення судового збору.

Представник апелянта- Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області - Семків Н.Р. у судовому засіданні підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просить скасувати оскаржувану постанову в частині задоволення вимоги про стягнення судового збору та ухвалити нове судове рішення в цій частині про відмовупозивачу в задоволенні вимоги до Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області щодо стягнення судового збору.

Представник позивача - Овчарук В.І. у судовому засіданні не погодився з доводами апеляційної скарги, вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Представник відповідача Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби - Булаш З.В. у судовому засіданні заперечила проти апеляційної скарги Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області, зазначивши, що судові витрати вірно покладені на орган держказначейства.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 18 листопада 2016 року позивачем подано податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2016 року з Розрахунком суми бюджетного відшкодування та Заявою про повернення суми бюджетного відшкодування та/або суми коштів на рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника податку, що перевищує суму, яка підлягає перерахуванню до бюджету. Бюджетне відшкодування за цей період становило 15004331 грн. 00 коп.

19 грудня 2016 року позивачем подано податкову декларацію з податку на додану вартість за листопад 2016 року з Розрахунком суми бюджетного відшкодування та Заявою про повернення суми бюджетного відшкодування та/або суми коштів на рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника податку, що перевищує суму, яка підлягає перерахуванню до бюджету. Бюджетне відшкодування за цей період становило 35890582 грн. 00 коп.

19 січня 2017 року позивачем подано податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2016 року з Розрахунком суми бюджетного відшкодування та Заявою про повернення суми бюджетного відшкодування та/або суми коштів на рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника податку, що перевищує суму, яка підлягає перерахуванню до бюджету. Бюджетне відшкодування за цей період становило 130000000 грн. 00 коп.

20 лютого 2017 року позивачем подано податкову декларацію з податку на додану вартість за січень 2017 року з Розрахунком суми бюджетного відшкодування та Заявою про повернення суми бюджетного відшкодування та/або суми коштів на рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника податку, що перевищує суму, яка підлягає перерахуванню до бюджету. Бюджетне відшкодування за цей період становило 11297179 грн. 00 коп.

Зазначені суми були повернуті позивачу: за жовтень 2016 року - 28.04.2017 року, за листопад 2016 року - 26.04.2017 року, за грудень 2016 року - 26.04.2017 року, за січень 2017 року - 26.04.2017 року.

Враховуючи те, що такі суми повернуті поза межами строків визначених пунктами 200.10 та 200.12 ст.200 ПК України, позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення пені.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ "Радехівський цукор" виконало всі необхідні умови для отримання бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби за результатами проведених камеральних перевірок визнано право ТОВ "Радехівський цукор" на отримання бюджетного відшкодування ПДВ, підтверджено достовірність розрахунків заявленої до відшкодування суми та подано, у визначений законодавством строк, до органу Державного казначейства України висновки із зазначенням сум ПДВ, що підлягали відшкодуванню ТОВ "Радехівський цукор" з бюджету; разом з тим, Головним управління Державної казначейської служби України у Львівській області не вчинено дій, спрямованих на перерахування позивачу бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у встановлений законом строк, тому у позивача виникло право на нарахування пені відповідно до вимог п.200.23 ст.200 ПК України, а належним способом захисту порушеного права є зобов'язання стягнути з Державного бюджету України на користь позивача пеню, нараховану на суми бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість за жовтень, листопад, грудень 2016 року, січень 2017 року.

Відповідно до п.п.14.1.18 п.14.1 ст.14 ПК України бюджетне відшкодування - відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Порядок визначення суми податку, що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків врегульовано ст.200 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п.п.200.7, 200.10 цієї статті платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. Протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, податковий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

Згідно з абз.1 п.200.12 ст.200 ПК України контролюючий орган зобов'язаний протягом п'яти робочих днів після закінчення перевірки: або подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету; або за заявою платника податку до відповідного контролюючого органу зарахувати таку суму в рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України.

Відповідно до п.200.17 ст.200 ПК України джерелом сплати бюджетного відшкодування (у тому числі заборгованості бюджету) є доходи Державного бюджету України.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та матеріалами справи підтверджується, що контролюючий орган, Львівське управління офісу ВПП ДФС, надав свої висновки органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, і Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області отримало їх, а саме по сумі бюджетного відшкодування за жовтень 2016 року - 23.12.2016 року, за листопад 2016 року - 23.01.2017 року, за грудень 2016 року - 21.02.2017 року, за січень 2017 року - 24.03.2017 року.

Відтак колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, щозазначені висновки вказують на те, що контролюючим органом у визначені законодавством строки було виконано свій обов'язок, а тому порушень у його діях немає.

Згідно з п.200.13 ст.200 ПК України на підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.

Відповідно до п.9 Порядку взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість (чинного на час відшкодування позивачу бюджетної заборгованості, втратив чинність з 01 квітня 2017 року на підставі постанови Кабінету Міністрів N 26 від 25 січня 2017 року) на підставі висновку та узагальненої інформації про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначені у висновках, орган державної казначейської служби перераховує платникові податку зазначену у висновку суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку, відкритий в обслуговуючому банку, протягом: трьох операційних днів після отримання висновку в разі, коли платник податку має право на автоматичне бюджетне відшкодування податку на додану вартість; п'яти операційних днів після отримання висновку в разі, коли платник податку не має права на автоматичне відшкодування податку на додану вартість.

Відповідно до п.5 Порядку формування та надсилання узагальненої інформації про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначені у висновках, затвердженим Наказом Державної податкової адміністрації України, Державного казначейства України 03 лютого 2011 року №68/23, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16 лютого 2011 року за №199/18937, центральний орган державної податкової служби не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання реєстрів висновків, здійснює формування узагальненої інформації щодо (визначених у висновках) обсягів сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість окремо за платниками, які мають право на автоматичне бюджетне відшкодування податку на додану вартість, іншими платниками та платниками, у яких суми до бюджетного відшкодування заявлені в період дії Закону України "Про податок на додану вартість" та залишились невідшкодованими. Зазначену інформацію на постійній основі (щоденно) не пізніше наступного робочого дня після її формування направляє: до Державного казначейства України; одночасно органам державної податкової служби в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі для подачі висновків органам державного казначейства.

З матеріалів справи вбачається, що листами Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області повертались висновки на підставі п.9 Порядку взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість.

Разом з тим, наведений вище зміст цього пункту не наділяє органи державної казначейської служби такими повноваженнями як повертати висновки.

Колегія суддів вважає, що створення перешкод чи встановлення обмежень, що не ґрунтуються на вимогах закону у праві вільно розпоряджатись належною платнику податків сумою бюджетного відшкодування ПДВ є формою втручанням у право на мирне володіння своїм майном, оскільки бездіяльність Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області щодо виконання покладених на нього функцій з перерахунку сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку створює умови, за яких підприємство позбавлене фактичної можливості розпоряджатися власними активами.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає суду підставити вважати, що органом державної казначейської служби без достатніх на те правових підстав повернуто висновки контролюючого органу, а покликання Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області на п.9 Порядку ведення реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №39 від 17 січня 2011 року, як на підставу обґрунтування неможливості здійснення відповідних операцій по відшкодуванню ПДВ у зв'язку з відсутністю узагальненої інформації про обсяги бюджетного відшкодування податку на додану вартість є безпідставними.

Відповідно до положень п.200.23 ст.200 ПК України, суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Як вірно вказано судом першої інстанції, в матеріалах справи наявний розрахунок пені та пеня на суму бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість за жовтень 2016 року становить 821332 грн. 97 коп., за листопад 2016 року 1454896 грн. 03 коп., за грудень 2016 року 3414904 грн. 11 коп., за січень 2017 року 135566 грн. 15 коп., а відтак судом першої інстанції задоволено вимоги.

З врахуванням наведеного, колегія суддів апеляційного суду вважає правильним покладення судових витрат у цій адміністративній справи на Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області шляхом стягнення за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача 87400,51 грн. сплаченого судового збору, оскільки порушення прав позивача на своєчасне отримання сум бюджетного відшкодування ПДВ обумовлене бездіяльністю Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області щодо виконання покладених на нього функцій з перерахунку сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку, а тому доводи апеляційної скарги Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області колегія суддів відхиляє з наведених вище мотивів.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. 308, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 січня 2018 року у справі № 813/3170/17 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

На постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді О. І. Довга
В. П. Сапіга
Повне судове рішення складено 25.04.2018р.