Справа № 804/6950/13-а
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2018-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 квітня 2018 року

справа № 804/6950/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Семененка Я.В.

судді: Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Дніпропетровської області Державної податкової служби

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 липня 2013 року (суддя – Парненко В.С.) у справі №804/6950/13-а за позовом товариства з обмеженою відповідальністю “Енергополіс” до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Дніпропетровської області Державної податкової служби про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень, -

в с т а н о в и В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергополіс» звернулося до суду з позовом, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 08.05.2013 року за № та №, яким підприємству збільшено суму грошового зобов’язання з податку на додану вартість та з податку на прибуток.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на безпідставні висновки перевіряючих осіб щодо нереальності правочинів, укладених у перевіреному періоді, і вказував на реальність господарських операцій, за наслідками яких позивачем визначено податкові зобов’язання з податку на додану вартість та з податку на прибуток підприємств.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 липня 2013 року позов задоволено. Суд першої інстанції виходив з того, що встановлені обставини справи свідчать про реальність господарських операцій, які не визнаються відповідачем та підтвердження цих операцій належним чином оформленими первинними документами.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, Державна податкова інспекція у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Дніпропетровської області Державної податкової служби (правонаступником якої є Державна податкова інспекція у Шевченківському районі м.Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області) подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. Апеляційна скарга фактично обґрунтована висновками перевіряючих осіб, які зроблено в Акті перевірки та яким, на думку заявника апеляційної скарги, судом першої інстанції не надано належної правової оцінки.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2014 року постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 липня 2013 року з огляду на законність та обґрунтованість судового рішення.

Постановою Верховного Суду від 30.01.2018р. ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2014 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Підставою для скасування рішення суду апеляційної інстанції став розгляд судом справи за відсутності доказів належного повідомлення сторони (відповідача) про час та місце розгляду справи, чим позбавлено суб’єкта владних повноважень на надання доказів для об’єктивності, всебічності та повноти розгляду справи, чим було порушено норми процесуального права.

У судове засідання представник позивача не з’явився, подавши клопотання про відкладення розгляду справи з огляду на те, що не мав можливості підготуватися до розгляду справи, оскільки довіреність на участь у справі видано лише в день розгляду справи. Вказане клопотання представника позивача судом залишено без задоволення з огляду на те, що про час розгляду справи позивач був повідомлений 13.04.2018р., тобто об’єктивно мав достатньо часу для вирішення питання щодо представництва у суді, у зв’язку з чим зазначені у клопотанні причини неявки у судове засідання не можливо визнати поважними.

Представник відповідача, у судовому засіданні, просив скасувати рішення суду першої інстанції з підстав, які зазначено в апеляційній скарзі.

Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи свідчать про те, що контролюючим органом проведено документальну позапланова невиїзна перевірка фінансово-господарської діяльності з питань дотримання вимог податкового законодавства України позивача під час здійснення правовідносин з ПП “Транс- Атлантика Сервіс” за період лютий-червень 2012 р., з ТОВ “ Лігран” за період березень-липень 2012 р.

За результатами перевірки складено акт №1307/224/32756392 від 18.04.2013р., в якому зроблено висновки про:

- нереальність здійснення господарських відносин з ТОВ “Енергополіс”, а саме встановлено відсутність об’єктів оподаткування та неможливість реального здійснення ТОВ “Енергополіс” операцій по ланцюгу з постачальниками ПП “Транс-Атлантика Сервіс” за період лютий-червень 2012 р. та ТОВ “Лігран” за березень-липень 2012 р.

- порушення п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України , в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 497104,00 грн.

- порушення п.п. 14.1.27, п.п. 14.1.36 п.14.1 ст.14, п.п. 138.1.1 п.138.1 ст.138 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток підприємств на загальну суму 521959,00 грн.

Такі висновки контролюючого органу, з огляду на акт перевірки, зроблено з наступних підстав.

Так, проведеною перевіркою встановлено відображення ТОВ “Енергополіс” у податковому обліку господарських операцій з ПП “Транс-Атлантика Сервіс” та ТОВ “Лігран” з приводу поставки товарів та робіт.

Вказані господарські взаємовідносини контролюючий орган вважає нереальними, такими, що не створюють юридичних наслідків і відповідно позбавляють ТОВ “Енергополіс” права на формування податкового кредиту та валових витрат.

Як вбачається з Акту перевірки, висновки про нереальність господарських операцій ДПІ зроблено з огляду на:

акт перевірки ПП “Транс-Атлантика Сервіс” з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства з контрагентами ТОВ «Кафепродакшн» за січень 2011 року, ТОВ «Хімагросервіс» за листопад 2011 року, ПП «СВ Гермес» за березень 2011 року, ТОВ «Пасіфік» за вересень 2011 року, ТОВ «Олімп» за вересень 2011 року, ТОВ «Інфотерм» за червень 2011 року, БПП «Сура» за вересень 2011 року, ПВП «Форест» за червень 2011 року (Акт документальної позапланової невиїзної перевірки №7204/224/32694389 від 21.12.2012р.);

акт перевірки ТОВ «Лігран» з питань дотримання вимог податкового законодавства України під час здійснення господарських відносин з ТОВ «Інфотерм» за червень 2011 року, ТОВ «Олімп» за вересень 2011 року, ПП «СВ Гермес» за березень 2011 року, ПВП «Форест» за червень 2011 року, ТОВ «Кафепродакшн» за січень 2011 року, ТОВ «Пасіфік» за вересень 2011 року, БПП «Сура» за вересень 2011 року, ТОВ «Хімагросервіс» за листопад 2011 року (Акт документальної позапланової невиїзної перевірки від 28.12.2012р. №7250/224/34656476).

В актах перевірки зазначено, що документально не підтверджено реальність здійснення фінансово-господарських операцій з контрагентами-постачальниками та покупцями, а саме встановлено відсутність об’єктів оподаткування по операціях з придбання товарів (робіт, послуг) у підприємств-продавців та по операціях з продажу цих товарів (робіт, послуг) підприємствам-покупцям. Господарські операції не містять у собі своїх розумних економічних або інших причин (ділової мети), систематичного (протягом місяця) придбання та продажу товарів та не спричиняють реального настання правових наслідків.

З цих підстав ДПІ робить висновок про не реальність господарських операцій між ТОВ “Енергополіс” та ПП “Транс-Атлантика Сервіс”, ТОВ “Лігран”, що свідчить про неправомірність формування ТОВ “Енергополіс” валових витрат та податкового кредиту по цим взаємовідносинам.

Будь-яких інших обставин, з якими б ДПІ пов’язувала порушення ТОВ “Енергополіс” вимог податкового законодавства, Акт перевірки №1307/224/32756392 від 18.04.2013р. не містить.

На підставі акту перевірки контролюючим органом винесено податкові повідомлення-рішення від 08.05.2013 року:

- №, яким підприємству збільшено суму грошового зобов’язання з податку на додану вартість на суму 497104,00 грн., штрафних (фінансових) санкцій на суму 124276,00 грн., загалом 621380,00 грн.

- №, яким підприємству збільшено суму грошового зобов’язання з податку на прибуток підприємств на суму 521959,00 грн., штрафних (фінансових) санкцій на суму 130489,75грн., загалом 652448,75 грн.

Правомірність та обґрунтованість вказаних податкових повідомлень-рішень є предметом спору, який передано вирішення суду.

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами та задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що оскаржені рішення відповідачем прийняті не на підставі та не у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України. Такі висновки суд обґрунтував тим, що встановлені обставини справи свідчать про реальність господарських операцій, які не визнаються відповідачем.

За наслідками перегляду судового рішення, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Відповідно до пп.14.1.27 п.14.1 ст.14 ПК України ( в редакції на час здійснення спірних господарських операцій) витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Згідно із п.138.2 ст.138 ПК України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Витрати, що не враховуються при визначені оподатковуваного прибутку, визначені ст.139 ПК України.

Відповідно до пп. 14.1.181 Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно із п. 198.1. ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) в необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п. 198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, вказаними нормами права (в редакції чинній на час здійснення спірних господарських операцій) визначено підстави за яких платник податків має право на віднесення понесених витрат, у зв’язку з придбаванням товарів (робіт, послуг), до складу валових витрат та сплачених сум ПДВ, у вартості товарів (робіт, послуг), до складу податкового кредиту підприємства. До таких підстав віднесено: наявність господарської операції, наслідком якої є поставка товарів (робіт, послуг), понесення витрат, у зв’язку з господарською діяльністю платника, сплата (нарахування) податку на додану вартість у вартості товарів (робіт, послуг), факт понесення витрат та сплати податку на додану вартість має підтверджуватися відповідними первинними документами.

Як вбачається з акту перевірки, який став підставою для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, податковою службою фактично не досліджувались господарські операції між позивачем та ПП “Транс-Атлантика Сервіс”, ТОВ “Лігран”, за наслідками яких позивачем сформовано валові витрати та податковий кредит. Висновки про завищення позивачем валових витрат та податкового кредиту зроблені не з огляду на вищенаведені норми права, а з огляду на Акт документальної позапланової невиїзної перевірки №7204/224/32694389 від 21.12.2012р. та Акт документальної позапланової невиїзної перевірки від 28.12.2012р. №7250/224/34656476, в яких проаналізовано фінансово-господарську діяльність ПП “Транс-Атлантика Сервіс” та ТОВ “Лігран” з іншими суб’єктами підприємницької діяльності. При цьому, ДПІ не зазначає яке відношення має до цих суб’єктів підприємницької діяльності позивач з огляду на те, що останній не мав з ними господарських взаємовідносин. Враховуючи вищенаведені норми матеріального права, оцінюватися при дослідженні факту здійснення господарської діяльності повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

Отже, обставини, які викладені в акті перевірки ТОВ “Енергополіс”, не можуть свідчити про порушення підприємством вимог податкового законодавства, що б могло бути підставою для прийняття контролюючим органом рішень про збільшення сум грошового зобов’язання.

В той же час, встановлені судом обставини справи, які не спростовуються доводами апеляційної скарги, свідчать про те, що у перевіреному періоді позивач здійснював діяльність, пов’язану з виконанням монтажних та пусконалагоджувальних робіт систем обліку природного газу, монтаж теплових пунктів, встановлення обладнання для технічної обробки прокатних валків, реконструкції систем тепло забезпечення, що підтверджується укладеними договорами підряду, в яких позивач виступав Підрядником, актами прийняття виконаних робіт, які були передбачені вказаними договорами (т.1 а.с.152-249, т.2 а.с.1-15).

На виконання вказаних робіт ТОВ “Енергополіс” мало відповідну ліцензію (т.2 а.с.15-16, 19).

У межах здійснення господарської діяльності, з метою виконання зобов’язань за укладеними договорами Підряду, ТОВ “Енергополіс” (Замовник) укладено з ПП “Транс- Атлантика Сервіс” наступні Договори підряду:

- №0490212 від 06.02.2012 р.

- №0670312 від 02.03.2012 р.

- № 0630312 від 05.03.2012 р.

- № 0980412 від 02.04.2012 р.

- №1340512 від 07.05.2012 р.

- №1300512 від 07.05.2012 р.

- №1260512 від 03.05.2012 р.

- №1160412 від 03.05.2012 р.

- №1460612 від 01.06.2012 р.

Згідно даних Договорів Замовник доручає, а Підрядник приймає на себе зобов’язання виконати комплекс проектних та будівельно-монтажних робіт.

Суть придбаних позивачем як Замовником робіт, з огляду на акти виконаних робіт, що відображені в акті перевірки, узгоджуються з роботам, які зобов’язався виконувати позивач, як Замовник, за умовами укладених ним договорів Підряду з такими підприємствами як ПАТ «Евраз-Дніпропетровський металургійний завод ім.Петровського», ТОВ «Рекс», ТОВ «Корпорація «Агро-Союз», ДП «ФПС Україна» (т.1 а.с.152-249).

При цьому, ПП “Транс- Атлантика Сервіс”, згідно ліцензії (т.1 а.с.59), мало право на виконання робіт, обумовлених зазначеними договорами підряду.

Фактичне виконання сторонами умов зазначених договорів підтверджується актами приймання-виконаних робіт, податковими накладними перелік яких значено в акті перевірки. При цьому, відносно правильності складення зазначених документів, відображення у них змісту та обсягу господарських операцій, зауважень контролюючим органом висловлено не було.

Розрахунки між сторонами здійснено у безготівковій формі, що підтверджено відповідними платіжними дорученнями (стор.23-23 Акту перевірки).

Придбані ТОВ “Енергополіс” роботи від ПП “Транс- Атлантика Сервіс” відображені позивачем у бухгалтерському обліку, що також зазначено в акті перевірки (стор.24 Акту).

Таким чином, сам акт перевірки, в якому відображені первинні документи, факт оплати придбаних робіт та відображення позивачем результатів цих господарських операцій у бухгалтерському та податковому обліку, свідчить про господарські операції, які мали місце між ТОВ “Енергополіс” роботи та ПП “Транс- Атлантика Сервіс”.

Отже, встановлені обставини справи не дають підстав для висновку про нереальність господарських операцій, які відображено позивачем у податковому обліку, оскільки встановлені обставини справи свідчать про належне документальне підтвердження господарських операцій, ділову мету здійснення таких господарських операцій, а саме придбання робіт з метою ведення власної господарської діяльності, зміну у власному капіталу позивача (оплату вартості придбаних робіт).

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає безпідставним посилання відповідача на акт перевірки ПП “Транс- Атлантика Сервіс”, оскільки, як зазначено вище, у вказаному акті йдеться про взаємовідносини ПП “Транс- Атлантика Сервіс” з іншими суб’єктами підприємницької діяльності, з якими позивач не мав господарських взаємовідносин.

Крім цього, встановлені обставини справи у цій справі свідчать про те, що позивачем у податковому обліку відображено господарські операції з ТОВ «Лігран» з приводу постачання товарів.

Вказані господарські операції податкова інспекція також вважає нереальними саме з огляду на акт перевірки ТОВ «Лігран» від 28.12.2012р. №7250/224/34656476.

В той же час, як зазначено вище, вказаний акт перевірки не містить інформації щодо взаємовідносин позивача з ТОВ «Лігран», а стосується взаємовідносин ТОВ «Лігран» з іншими суб’єктами підприємницької діяльності, з якими позивач не мав господарських взаємовідносин.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що між позивачем (Покупець) та ТОВ “Лігран” (Постачальник) був укладений Договір поставки № П0500312 від 27.05.2012р. згідно якого Постачальник забов’язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити поставлений товар (обладнання).

Про фактичне виконання сторонами умов договору свідчать видаткові накладні, в яких відображено найменування товару, його вартість та кількість, податкові накладні, відомості про які відображено в акті перевірки (стор.27) та відносно правильності складення яких контролюючим органом не було висловлено зауважень.

Розрахунки між сторонами здійснено в безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученнями перелік яких наведено в акті перевірки (стор.28 Акту).

Придбані ТОВ “Енергополіс” роботи від ТОВ «Лігран» відображені позивачем у бухгалтерському обліку, що також зазначено в акті перевірки (стор.28 Акту).

Отже, зазначені в акті перевірки обставини свідчать: про підтвердження спірних господарських операцій належним чином оформленими первинними документами; про розрахунки між сторонами; про оприбуткування придбаного товару позивачем.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи, а також приймаючи до уваги доводи контролюючого органу, якими обґрунтовувалася позиція щодо нереальності господарських операцій, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що викладені в акті перевірки обставини не можуть бути достатніми підставами для висновку щодо нереальності господарських операцій між позивачем та ТОВ «Лігран».

При цьому, колегія суддів враховує, що при повторному розгляді справи судом апеляційної інстанції, враховуючи постанову Верховного Суду від 30.01.2018р., в якій зроблено висновок про те, що судом, при попередньому розгляді справи, було порушено право суб’єкта владних повноважень на надання доказів своєї позиції, представник відповідача не навів суду будь-яких інших обставин для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, ніж ті, які зазначені в акті перевірки.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв’язку з чим підстав для його скасування не існує.

На підставі викладеного, керуючись статтями п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Дніпропетровської області Державної податкової служби залишити без задоволення, а Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 липня 2013 року у справі №804/6950/13-а – без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строки, визначені ст. 329 КАС України.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 26.04.2018р.

Повне судове рішення складено 26.04.2018р.

Головуючий суддя: Я.В. Семененко

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк