Справа № 755/949/18
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2018-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

30 квітня 2018 року м. Київ № 755/949/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Пащенка К.С., розглянувши у порядку письмового провадження заяву про вжиття заходів забезпечення позову у справі

за позовом до проОСОБА_1 Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (02002, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (02225, м. Київ, вул. Каштанова, 6), Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві (03037, м. Київ, вул. Виборзька, 32), в якому просив:

визнати незаконним і протиправним умисне і злонамірене блокування виконання судових рішень Дніпровського районного суду м. Києва від 05.05.2011, від 20.01.2015, від 22.06.2016 Лівобережним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в місті Києві. яким не забезпечено підготовку та спрямування відповідних документів щодо здійснення пенсійних виплат у розмірах згідно з судовим рішенням від 05.05.2011, а також стосовно виплати заборгованості, яка виникла на час її погашення відповідно до вимог виконавчої служби;

визнати незаконною і протиправною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо забезпечення примусового виконання рішень Дніпровського районного суду м. Києва: від 05.05.2011 (справа № 2-а-1979/11), від 20.01.2015 (справа № 755/30211/14-а) та від 22.06.2016 (справа № 755/6946/16-а), а також стосовно забезпечення виконання виконавчих проваджень № 336661127 та № 51661146, реалізація яких умисно і злонамірено заблокована всупереч положення Закону України "Про виконавче провадження" та Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень, наслідок чого порушено конституційне право позивача, право приватної власності, право використовувати і розпоряджатися своїм майном, своєю особистою власністю;

враховуючи бездіяльність та спротив відповідачів виконанню судового рішення від 05.05.2011, нездійснення нами жодних дій щодо виконання відповідних розрахунків пенсійних виплат та виниклої заборгованості на протязі майже восьми років, визнати законними, обґрунтованими і правомірними, тобто такими, що відповідають положенням конкретних чинних законів України, розрахунки поточних щомісячних виплат пенсії, тобто її розміру, а також виниклої заборгованості на час ухвалення судового рішення, виконане позивачем, відповідно до постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 05.05.2011, на основі положень і вимог ст.ст. 387, 390, 623, 625 Цивільного кодексу України, у таких конкретних розмірах:

щомісячна пенсія у розмірі 13415,20 грн., яка розрахована на основі розмірів соціальних стандартів (параметрів). передбачених Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік", а також з урахуванням Закону України "Про захист дітей війни" та рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 29.10.2009, стосовно зобов'язання виплати щомісячної державної надбавки згідно з зазначеним законом у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком та щомісячної державної надбавки відповідно до Закону України "Про пенсії за особливі заслуги перед Україною" у розмірі 20 відсотків прожиткового мінімуму встановленої Урядовою комісією персонально;

заборгованості пенсійних виплат за період з 31.07.2010 по лютий 2018 року включно (з урахуванням орієнтовного переліку, необхідного для ухвалення судового рішення та підготовку і проходження необхідних розрахунково-розпорядчих документів щодо здійснення поточних пенсійних виплат та безпосередньо заборгованості) - у сумі 2743587,00 грн.;

зобов'язати відповідачів врахувати ці розрахунки як обов'язкові при виконанні судового рішення від 05.05.2011;

зобов'язати Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві стягнути з відповідних фінансових рахунків, які обслуговують фінансові операції боржника - Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Києві, відповідно до порядку та способу, визначеному ст.ст. 2, 3, 5, 6 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" заборгованість пенсійних виплат позивачу за невиконаним судовим рішенням від 05.05.2011 у розмірі 2743587,00 грн.;

здійснити перерахування зазначеної суми у розмірі 2743587,00 грн. поштовим переказом на домашню адресу позивача - стягувача: ОСОБА_2: 02002, м. Київ - 02, АДРЕСА_2;

зобов'язати Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві та Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України у м. Києві у десятиденний термін підготувати та спрямувати відповідні фінансово-розпорядчі документи, згідно з діючим порядком, для забезпечення поточних щомісячних виплат пенсії позивачу у розмірі 13415,20 грн., починаючи від кінцевої дати, погашення заборгованості за судовим рішенням від 05.05.2011;

зобов'язати відповідачів у десятиденний термін подати суду звіт про виконання цього судового рішення, з відображенням виконання судового рішення від 05.05.2011.

Ухвалою суду від 14.04.2018, через невідповідність вимогам ст.ст. 160, 161, 172 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), позовну заяву залишено без руху, а позивачу надано п'ятиденний строк з дня отримання вказаної ухвали для усунення недоліків

Разом з тим, 27.04.2018 позивачем подано заяву про забезпечення адміністративного позову шляхом:

зобов'язання Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві у десятиденний термін підготувати та спрямувати відповідні фінансово-розпорядчі документи, згідно з діючим порядком, для забезпечення поточних щомісячних виплат пенсії позивачу згідно з виконаним у позові розрахунком, на основі діючих соціальних параметрів та відповідних законів, у розмірі 13415,20 грн.;

накладення арешту на банківський (казначейський) рахунок Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, який обслуговує фінансові операції пенсійних виплат в сумі, необхідній для забезпечення погашення простроченої заборгованості пенсійних виплат позивачу 2800000,00 грн., що у свою чергу забезпечить виконання судового рішення за позовом від 16.01.2018 та буде ефективним захистом порушених прав позивача.

Обґрунтовуючи вказане клопотання, позивач посилається на те, що Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в місті Києві незаконно і протиправно, умисно і «злонамірено» не виконує постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 05.05.2011 та продовжує виплачувати пенсію у попередньому досудовому розмірі.

Крім того, позивач зазначив, що згідно з рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 05.05.2011 було відкрито три кримінальні провадження, однак кримінальні розслідування не здійснюються, чим також порушено його права.

Таким чином, останній наголошує, що наведені обставини та ситуація, що склалася, у зв'язку з невиконанням рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 05.05.2011 Лівобережним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в місті Києві та повною бездіяльністю Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві засвідчують гостру необхідність вжиття невідкладних заходів забезпечення позову.

Вирішуючи по суті подану позивачем заяву, проаналізувавши наведені останнім обставини та наявні у матеріалах позовної заяви докази, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Виходячи з аналізу вказаної норми, підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду; 2) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; 3) очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень; 4) очевидність порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

При цьому, позов, згідно з ч. 1 ст. 151 КАС України, може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Таким чином, суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України, заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд надає оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені, у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Також, суд має враховувати співрозмірність вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, проаналізувавши зазначені норми, в контексті викладених обставин, вивчивши заяву позивача про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення даної заяви, з огляду на те, що на підтвердження своїх доводів, позивачем не надано жодних доказів в обґрунтування такої заяви та жодних доказів наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі та неможливості захисту прав, свобод та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову.

Крім того, суд звертає увагу, що нормами КАС України, зокрема, ст. 151 Кодексу, не передбачено можливості забезпечення позову шляхом накладення арешту на банківські рахунки.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 241-243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення адміністративного позову.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову відповідно до ч. 8 ст. 154 КАС України може бути оскаржено.

Суддя К.С. Пащенко