Справа № 809/499/18
Суддя: Лучко О.О.
Дата ухвалення: 2018-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" квітня 2018 р. справа № 809/499/18

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Лучко О.О., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

20.03.2018 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій щодо не перерахунку пенсії та зобов"язання здійснити такий перерахунок та виплату пенсії відповідно до вимог ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, починаючи з 18.08.2015.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач з 01.08.1993 по 14.10.2003 проходив службу у органах внутрішніх справ України, а з 15.10.2003 по 17.08.2015 - в органах податкової міліції на посадах рядового та начальницького складу. З 18.08.2015 позивачу призначено пенсію за вислугу років. Розмір пенсії складає 56% грошового забезпечення (при вислузі 22 роки), а саме: 50% складає 20 років вислуги та за кожен рік вислуги понад 20 років по 3%. Не погодившись з таким рішенням відповідача, ОСОБА_1 звернувся до нього з листом про перерахунок пенсії з врахуванням 55%, а не 50% сум грошового забезпечення у звязку із звільненням його з органів внутрішніх справ за станом здоровя. Відповідач відмовив у проведенні перерахунку пенсії посилаючись на те, що зазначені 5% відповідних сум грошового забезпечення передбачено виключно для поліцейських, іншого чинним законодавством не передбачено. Вважає дії відповідача щодо призначення пенсії протиправними, оскільки пенсія за вислугу років йому має бути призначена в розмірі 61% (55% за 20 років вислуги та 6 % за 2 роки вислуги понад 20 років).

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.02.2018 заяву ОСОБА_1 залишено без руху, надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

Позивачем недоліки позовної заяви виправлено у вказаний в ухвалі строк.

29.03.2018 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 19.04.2018. Проти заявлених позовних вимог заперечив з підстав, наведених у відзиві (а.с.31-35), просив суд в задоволенні позову відмовити. Пояснив, що в позивач перебуває на пенсійному обліку та отримує пенсію за вислугу років з 18.08.2015 відповідно до п.«а» ч.1 ст.12 та п. «а» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262 від 09.04.1992. Зазначив, що відповідно до наказу ГУ ДФС в Івано-Франківській області №243-о від 14.08.2015 позивача звільнено з посади та податкової міліції ДФС у запас Збройних Сил України через хворобу з 17.08.2015 з вислугою 22 роки. Таким чином, 55% відповідних сум грошового забезпечення розмір пенсії призначається лише особам, звільненим з військової служби за віком або станом здоровя у відставку. Вважає, що відсутні будь-які порушення чинного законодавства зі сторони відповідача, а тому просив у задоволенні позову відмовити.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог ст.263 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та відзив на позов, встановив таке.

ОСОБА_1 з 01.08.1993 по 14.10.2003 проходив службу у органах внутрішніх справ України, а з 15.10.2003 по 17.08.2015 - в органах податкової міліції на посадах рядового та начальницького складу.

Наказом ДФС в Івано-Франківській області №243-0 від 14.08.2015 на підставі поданого рапорту ОСОБА_1Г звільнено з посади та податкової міліції ДФС у запас Збройних Сил України за п.64 пп.«б» (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України №114 від 29.07.1991. Вислуга років ОСОБА_1 становила в календарному обчисленні 22 роки 00 місяців та 17 днів, в тому числі в органах податкової міліції 11 років 10 місяців та 3 дні (а.с.15, 17).

21.10.2015 ОСОБА_1 встановлено ІІІ групу інвалідності, яка повязана з проходженням служби в ОВС України, про що свідчить довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією №0624540 Серія АВ від 21.10.2016 (а.с.16).

18.08.2015 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про призначення пенсії та з цього часу перебуває на пенсійному обліку, отримуючи пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (а.с.9).

Відповідно до рішення Головного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області розмір пенсії позивача складає 56% грошового забезпечення, а саме: 50% - за 20 років вислуги та 6% - за 2 роки вислуги понад 20 років, що підтверджується протоколом за пенсійною справою № від 12.12.2017 (а.с.14).

Позивач, не погоджуючись з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про призначення пенсії у розмірі 56% грошового забезпечення, звернувся до відповідача з письмовою заявою про перерахунок пенсії з врахуванням 55% сум грошового забезпечення, а не 50% сум грошового забезпечення, оскільки був звільнений з органів внутрішніх справ (податкової міліції) за станом здоровя (а.с.12).

Однак, відповідач відмовив у проведенні перерахунку пенсії (а.с.13).

Не погоджуючись із відмовою відповідача про перерахунок пенсійного забезпечення, позивач звернувся з даним позовом до суду.

При вирішенні вказаного спору суд виходив з наступного нормативно-правового регулювання спірних правовідносин.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.356 Податкового Кодексу України держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20-23 Закону України "Про міліцію" та Законом України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

Згідно із п.7 постанови Кабінету Міністрів України «Про Державну фіскальну службу України» № 236 від 21.05.2014 ДФС здійснює повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. ДФС та її територіальні органи є органами доходів і зборів. У складі ДФС та її територіальних органах діють підрозділи податкової міліції. Координацію діяльності підрозділів податкової міліції здійснюють перший заступник Голови ДФС та перші заступники керівників територіальних органів ДФС.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального звязку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію, визначає Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» N 2262-XII від 09.04.1992 (далі Закон №2262).

Згідно із п. «а» ч.1 ст.12 Закону №2262) (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) пенсія за вислугу років призначається, зокрема, особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б" - "д" статті 1 - 2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і більше.

Відповідно до п.«а» ч.1 ст.13 Закону №2262 пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров'я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 було звільнено з посади та податкової міліції ДФС у запас Збройних Сил України за п.64 пп.«б» (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №114 від 29.07.1991 (а.с.17) та призначено пенсію за вислугу років.

Стосовно доводів позивача, що при призначенні йому пенсії відповідачем не було враховано те, що він був звільнений з органів внутрішніх справ за станом здоровя, а не за вислугу років, а тому пенсії мала призначатися в розмірі 55% грошового забезпечення, а не 50%, суд зазначає наступне.

Відповідно до Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» 2232-XII від 22.03.1992 звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється: а) у запас, якщо військовослужбовці не досягли граничного віку перебування в запасі і за станом здоров'я придатні до військової служби; б) у відставку, якщо військовослужбовці досягли граничного віку перебування в запасі або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров'я до військової служби з виключенням з військового обліку.

Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затверджене постановою Кабінету Міністрів УРСР N 114 від 29.07.1991 (далі Положення №114) визначає порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки. Дія даного Положення поширюється і на працівників податкової міліції.

Згідно із п.62 Положення №114 звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби провадиться: а) у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік), якщо звільнені особи не досягли граничного віку, встановленого Законом України Про військовий обовязок і військову службу для перебування в запасі осіб, які мають військові звання і за станом здоров'я придатні до військової служби; б) у відставку, якщо звільнені особи досягли граничного віку, встановленого Законом України Про військовий обовязок і військову службу для перебування в запасі осіб, які мають відповідні військові звання або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров'я до військової служби (із зняттям з військового обліку).

В п.3 ч.1 ст.22 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» N2232-XII від 25.03.1992 визначено, що граничний вік перебування на військовій службі встановлюється для військовослужбовців старшого офіцерського складу: майорів (капітанів 3 рангу), підполковників (капітанів 2 рангу) - до 50 років; полковників (капітанів 1 рангу) - до 55 років. Тобто для позивача граничний вік перебування на військовій службі у званні полковника податкової міліції встановлено до 55 років.

Відповідно до п.64 Положення №114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік): а) за віком - при досягненні віку, встановленого для них пунктом 7 цього Положення. Крім того, за віком можуть бути звільнені особи середнього начальницького складу, які мають вислугу 20 і більше років (у пільговому обчисленні), і яким до досягнення встановленого віку перебування на службі залишилося 3 роки і менше, а за їх бажанням при досягненні цього віку - незалежно від наявності вислуги років; б) через хворобу - у разі визнання їх непридатними до військової служби в мирний час (у військовий час - обмежено придатними 2-го ступеня) за рішенням військово-лікарської комісії; в) через обмежений стан здоров'я - у разі визнання їх придатними до військової служби поза строєм у мирний час (у військовий час обмежено придатними 1-го ступеня) за рішенням військово-лікарської комісії при неможливості використання їх на службі у зв'язку з відсутністю відповідних вакантних посад; г) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі; д) через службову невідповідність; є) за порушення дисципліни; ж) за власним бажанням - при наявності поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов'язків; з) у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу в інші міністерства і відомства (організації); и) через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких затверджується Кабінетом Міністрів України; і) у зв'язку з непроходженням випробування в період іспитового строку; ї) у зв'язку з прямим підпорядкуванням близькій особі; й) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, яким накладено стягнення у виді позбавлення права обіймати посади або займатися діяльністю, що пов'язані з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, чи кримінального правопорушення.

Звільнення зі служби у відставку осіб рядового і начальницького складу врегульоване п.65 Положення №114, відповідно до якого особи рядового і начальницького складу звільняються зі служби у відставку (із зняттям з військового обліку): а) за віком - при досягненні граничного віку, встановленого пунктом 7 цього Положення та Законом України Про військовий обовязок і військову службу для перебування в запасі осіб, які мають відповідні військові звання; б) через хворобу - у разі визнання їх непридатними до військової служби за рішенням військово-лікарської комісії, винесеним до звільнення особи із служби.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, з 18.08.2015 ОСОБА_1 був звільнений зі служби в запас Збройних Сил України за хворобою за п.п. «б» п.65 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, а не у відставку через хворобу за п.п. «б» п.65 вказаного Положення.

Відтак, підстав призначати позивачу пенсію у розмірі 55% грошового забезпечення у відповідача не було, оскільки з врахуванням вищенаведеного та вислуги років позивача (22 роки 00 місяців та 17 днів, в тому числі в органах податкової міліції 11 років 10 місяців та 3 дні) розмір пенсії, виходячи з 55% відповідних сум грошового забезпечення, може призначатися лише особам, звільненим з військової служби у відставку за віком або станом здоров'я.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачу правомірно призначено пенсію за вислугу років в розмірі 56% відповідних сум грошового забезпечення (50% - за 20 років вислуги та 6% - за 2 роки вислуги понад 20 років (2х3)).

Зокрема, аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 11.06.2015 у справі за №К/800/16920/13.

Стосовно доводів позивача про те, що зазначені позивачем пропущений строк звернення до суду, суд зазначає таке.

Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який,якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч.5 ст.122 КАС України).

Враховуючи те, що позивач звернувся до відповідача із заявою від 21.02.2018 року про інформування, чи розрахунок його пенсійного забезпечення проведено з розміру 55% грошового забезпечення, та необхідності врахування у проведенні розрахунку пенсійного забезпечення вказаного розміру грошового забезпечення, а до суду звернувся 20.03.2018 року, судом не встановлено пропущення позивачем строків звернення до суду. А тому вказані доводи відповідача суд вважає необґрунтованими.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, судові витрати присудити позивачу.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Івано-Франківський окружний адміністративний суд до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Лучко О.О.