Справа № 2а/1570/3628/2011
Суддя: Стефанов С. О.
Дата ухвалення: 2011-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а/1570/3628/2011
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2011 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Стефанова С.О.,

за участю секретаря судового засідання Мірзи О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси про скасування податкових повідомлень - рішень від 31.08.2010р. № /0, № 002831702/0, № /0, -

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (надалі по тексту Позивач) звернулась до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси (надалі по тексту Відповідач або ДПІ у Малиновському районі м. Одеси), в якому просить скасувати податкові повідомлення-рішення від 31.08.2010р. № /0, № 002831702/0, № /0. Позивач позовні вимоги обґрунтовує тим, що ДПІ у Малиновському районі м. Одеси було проведено планові документальні невиїзні (камеральні перевірки) з питань не підтвердження сум податкового кредиту та витрат, повязаних з отриманням доходів, сформованих по взаємовідносинам з контрагентом за березень, травень, квітень 2008 року, за результатами яких були складені акти від 26.08.2010р. № 6018/17-2, № 6019/17-2 та № 6020/17-2. Відповідно до висновків зазначених актів, відповідачем встановлено порушення позивачем вимог п.п 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»від 03.04.1997р. №168/97-ВР (надалі по тексту - Закону України №168/97-ВР) (чинного на момент виникнення спірних правовідносин). На підставі зазначених актів перевірки відповідачем прийняті податкові повідомлення - рішення від 31.08.2010р. № /0, яким позивачу визначено суму податкового зобовязання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) з податку на додану вартість у загальному розмірі 51049,95 грн., № 002831702/0, яким позивачу визначено суму податкового зобовязання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) з податку на додану вартість у загальному розмірі 854,75 грн. та № /0, визначено суму податкового зобовязання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) з податку на додану вартість у загальному розмірі 9801,75 грн. Позивач вважає, що оскаржувані податкові повідомлення рішення підлягають скасуванню, як такі, що не відповідають чинному законодавству, оскільки прийняті на підставі хибних висновків, до яких прийшов відповідач в ході проведення перевірки.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позові.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог у судовому засіданні заперечував в повному обсязі, посилаючись на те, що в ході перевірки з боку Позивача були встановлені порушення, які знайшли відображення в акті перевірки, що підтверджується фактичними обставинами, а тому оскаржувані рішення є законними.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, а також дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги та заперечення, перевіривши їх доказами, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні»від 04.12.1990 року №509-XII (в редакції чинній на момент проведення перевірки) органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право здійснювати документальні невиїзні перевірки (на підставі поданих податкових декларацій, звітів та інших документів, пов'язаних з нарахуванням і сплатою податків та зборів (обов'язкових платежів) незалежно від способу їх подачі), а також планові та позапланові виїзні перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), додержання валютного законодавства юридичними особами, їх філіями, відділеннями, іншими відокремленими підрозділами, що не мають статусу юридичної особи, а також фізичними особами, які мають статус суб'єктів підприємницької діяльності чи не мають такого статусу, на яких згідно із законами України покладено обов'язок утримувати та/або сплачувати податки і збори (обов'язкові платежі), крім Національного банку України та його установ (далі - платники податків); здійснювати контроль наявністю свідоцтв про державну реєстрацію суб'єктів підприємницької діяльності, ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, з наступною передачею матеріалів про виявлені порушення органам, які видали ці документи, торгових патентів.

Судом встановлено, що на підставі п. 1 ст. 11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні»від 04.12.1990 р. № 509-ХІІ (в редакції чинній на момент проведення перевірки) начальником відділу адміністрування податків з фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ОСОБА_2 проведено документальну невиїзну (камеральну) перевірку СГД - фізичної особи ОСОБА_1 з питань не підтвердження сум податкового кредиту, повязаних з отриманням доходів, сформованих по взаємовідносинах з контрагентом ТОВ «Секвенція»за березень 2008 року.

За результатами проведеної перевірки відповідачем був складений акт «Про результати документальної невиїзної (камеральної) перевірки СГД - фізичної особи ОСОБА_1 з питань не підтвердження сум податкового кредиту, повязаних з отриманням доходів, сформованих по взаємовідносинах з контрагентом ТОВ «Секвенція»за березень 2008 року»від 26.08.2010р. № 6018/17-2 (а.с. 6), відповідно до якого відповідачем встановлено, що позивачем порушено п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України №168/97-ВР, у звязку з чим зменшується сума заявленого податкового кредиту з ПДВ, яка привела до заниження суми ПДВ у розмірі 48619,00 грн.

На підставі зазначеного акту перевірки відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення від 31.08.2010р. № /0, яким позивачу визначено суму податкового зобовязання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) з податку на додану вартість у розмірі 51049,95 грн., у тому числі: за основним платежем - 48619,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 2430,95 грн. (а.с. 5).

Також на підставі п. 1 ст. 11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні»від 04.12.1990 р. № 509-ХІІ (в редакції чинній на момент проведення перевірки) начальником відділу адміністрування податків з фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ОСОБА_2 проведено документальну невиїзну (камеральну) перевірку СГД - фізичної особи ОСОБА_1 з питань не підтвердження сум податкового кредиту, повязаних з отриманням доходів, сформованих по взаємовідносинах з контрагентом ТОВ «Секвенція»за квітень 2008 року.

За результатами проведеної перевірки відповідачем був складений акт «Про результати документальної невиїзної (камеральної) перевірки СГД - фізичної особи ОСОБА_1 з питань не підтвердження сум податкового кредиту, повязаних з отриманням доходів, сформованих по взаємовідносинах з контрагентом ТОВ «Секвенція»за квітень 2008 року»від 26.08.2010р. № 6019/17-2 (а.с. 10), відповідно до якого відповідачем встановлено, що позивачем порушено п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України №168/97-ВР, у звязку з чим зменшується сума заявленого податкового кредиту з ПДВ, яка привела до заниження суми ПДВ у розмірі 814,05 грн.

На підставі зазначеного акту перевірки відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення від 31.08.2010р. № /0, яким позивачу визначено суму податкового зобовязання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) з податку на додану вартість у розмірі 854,75 грн., у тому числі: за основним платежем - 814,05 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 40,70 грн. (а.с. 9).

На підставі п. 1 ст. 11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні»від 04.12.1990 р. № 509-ХІІ (в редакції чинній на момент проведення перевірки) начальником відділу адміністрування податків з фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ОСОБА_2 проведено документальну невиїзну (камеральну) перевірку СГД - фізичної особи ОСОБА_1 з питань не підтвердження сум податкового кредиту, повязаних з отриманням доходів, сформованих по взаємовідносинах з контрагентом ТОВ «Секвенція»за травень 2008 року.

За результатами проведеної перевірки відповідачем був складений акт «Про результати документальної невиїзної (камеральної) перевірки СГД - фізичної особи ОСОБА_1 з питань не підтвердження сум податкового кредиту, повязаних з отриманням доходів, сформованих по взаємовідносинах з контрагентом ТОВ «Секвенція»за травень 2008 року»від 26.08.2010р. № 6020/17-2 (а.с. 14-16), відповідно до якого відповідачем встановлено, що позивачем порушено п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України №168/97-ВР, у звязку з чим зменшується сума заявленого податкового кредиту з ПДВ, яка привела до заниження суми ПДВ у розмірі 9335,0 грн.

На підставі зазначеного акту перевірки відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення від 31.08.2010р. № /0, яким позивачу визначено суму податкового зобовязання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) з податку на додану вартість у розмірі 9801,75 грн., у тому числі: за основним платежем - 9335,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 466,75 грн. (а.с. 13).

Як вбачається з зазначених вище актів перевірки підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень рішень став висновок податкового органу, про порушення позивачем п.п. 7.4.5 п. 7.4. ст. 7 Закону України від 03.04.1997 року № 168/97-ВР, внаслідок включення до складу податкового кредиту сум ПДВ: за березень 2008 року у розмірі 48619,0 грн., за квітень 2008р. - 814,05 грн. та за травень 2008 року - 9335,00 грн. по контрагенту ТОВ «Секвенція», які на момент перевірки були не підтверджені податковими накладними.

З даним висновком відповідача суд погоджується виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1.7 ст. 1 Закону № 168-97/ВР від 03.04.1997 року, податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Відповідно до п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону № 168-97/ВР від 03.04.1997 року, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у звязку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Якщо у подальшому такі товари (послуги) починають використовуватися в операціях, які не є об'єктом оподаткування згідно зі статтею 3 цього Закону або звільняються від оподаткування згідно зі статтею 5 цього Закону, чи основні фонди переводяться до складу невиробничих фондів, то з метою оподаткування такі товари (послуги), основні фонди вважаються проданими за їх звичайною ціною у податковому періоді, на який припадає початок такого використання або переведення, але не нижче ціни їх придбання (виготовлення, будівництва, спорудження).

Згідно п.п. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 названого Закону датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій:

або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків;

або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

На підставі вищезазначеного, право на податковий кредит по податку на додану вартість у позивача виникає з дати видачі йому податкових накладних контрагентами.

Згідно пп. 7.2.3, 7.2.4 ст.7 Закону № 168-97/ВР від 03.04.1997 року податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом. Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку у порядку, передбаченому Законом. Відповідно до положень підпункту 7.2.6 пункту 7.2 статті 7 Закону України № 168-97/ВР від 03.04.1997 року, податкова накладна є підставою для нарахування податкового кредиту.

Відповідно до п.7.4.5 ст.7 Закону № 168-97/ВР від 03.04.1997 року не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

Тобто, згідно з вказаною нормою, податковий орган нараховує податкове зобов'язання з податку на додану вартість та застосовує фінансові санкції до підприємства тільки у разі відсутності податкових накладних під час перевірки.

Судом достовірно встановлено, що станом на момент перевірки фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 органом державної податкової служби - ДПІ у Малиновському районі м. Одеси суми податку на додану вартість віднесені нею до складу податкового кредиту по контрагенту «Секвенція»за березень, квітень, травень 2008 року не були підтверджені податковими накладними, які є документами зазначеними підпунктом 7.4.5. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість».

Крім того, судом не приймається до уваги те, що позивачем під час розгляду справи по суті суду було надано зазначені копії податкових накладних та копії реєстру отриманих та виданих накладних по взаємовідносинах з ТОВ «Секвенція», що нібито спростовує твердження податкового органу про порушення позивачем вимог зазначеного Закону, оскільки судом достовірно встановлено, що під час перевірки зазначені документи позивачем перевіряючим надані не були.

Суд вважає, необхідним зазначити, що відповідно до п.4.1 розділу 4 Порядку, затвердженого наказом ДПА України № 266 від 18.04.2008р. «Про організацію взаємодії органів державної податкової служби при опрацюванні розшифровок податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість у розрізі контрагентів»позивачу було вручено запит за № 35099/17-122 від 12.08.2010 року, з питань надання пояснень по виявленим відхиленням за результатами автоматизованого співставлення розшифровок податкових зобов'язань та податкового кредиту у розрізі контрагентів та їх документального підтвердження (а.с. 85). Пояснення на запит необхідно було надати до ДПІ протягом 10 робочих днів з дня його отримання з обов'язковими документами, проте судом встановлено, що жодних пояснень та документів на зазначений запит позивачем надано не було.

При цьому судом встановлено, що податкові накладні від 26.05.2008р. № 32, від 13.03.2008р. № 21, від 25.03.2008р. № 25 та № 26 були виписані контрагентом та отримані позивачем в той час коли 29.11.2007р. вже відбулося анулювання свідоцтва платника ПДВ ТОВ «Секвенція»(а.с. 45).

Суд критично відноситься до ставлення позивача до неодноразових пропозицій суду надати докази підтвердження реальності господарських операцій, які було здійснено між позивачем та ТОВ «Секвенція». Посилання представника позивача на обовязок відповідача доказування правомірності винесених рішень та відмова надати суду вищезазначені докази, сприймається судом в рамках ст. 71 КАС України.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку щодо неправомірності формування позивачем податкового кредиту.

Частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При таких обставинах суд вважає, що при прийнятті податкових повідомлень - рішень від 31.08.2010р. № /0, № 002831702/0, № /0 ДПІ у Біляївському районі Одеської області діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Приймаючи до уваги вищевикладене, оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позивач не довів суду ті обставини, на які посилався в обґрунтування позовних вимог і вони не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси про скасування податкових повідомлень - рішень від 31.08.2010р. №/0, № 002831702/0, № /0 - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги. Якщо апеляційну скаргу не буде подано в строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського окружного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складений та підписаний суддею 15 серпня 2011 року.

Суддя С.О. Cтефанов