Справа № 815/3989/17
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2018-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

25 квітня 2018 року

Київ

справа №815/3989/17

адміністративне провадження №К/9901/20816/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Судді-доповідача - Васильєвої І.А.,

суддів - Пасічник С.С., Юрченко В.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Одеської митниці ДФС

на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 10.10.2017 (суддя Єфіменко К.С.)

та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 24.01.2018 (судді Бойко А.В., Бітов А.І., Єщенко О.В.)

у справі № 815/3989/17

за позовом Приватного підприємства «Континент 15»

до Одеської митниці ДФС,

третя особа Головне управління Державної казначейської служби в Одеській області

про визнання протиправною бездіяльність, -

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2017 року Приватне підприємство «Континент 15» (далі - позивач, ПП «Континент 15») звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Одеської митниці ДФС (далі - відповідач, митний орган), в якому просило суд визнати протиправною бездіяльність Одеської митниці ДФС, яка полягає у відмові у прийнятті висновку про повернення ПП «Континент 15» надмірно сплачених митних платежів у сумі 913 203, 38 грн.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 10.10.2017 адміністративний позов задоволено повністю.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 24.01.2018 постанову Одеського окружного адміністративного суду від 10.10.2017 змінено: викладено абзац другий резолютивної частини рішення в такій редакції: «Визнати протиправною відмову Одеської митниці ДФС у прийнятті висновку про повернення приватному підприємству «Континент 15» надмірно сплачених митних платежів в сумі 913 203,38 грн., викладеному у листі від 19.04.2017 № 1504/10/15-70-19-03». В іншій частині постанову Одеського окружного адміністративного суду від 10.10.2017 залишено без змін.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Одеського окружного адміністративного суду від 10.10.2017 та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 24.01.2018 і прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Касаційну скаргу обґрунтовано тим, що строк дії сертифіката з перевезення товарів EUR.1 та декларації інвойс складає чотири місяці з дати видачі у країні-експорту, які повинні бути надані в межах зазначеного періоду митним органам країни-імпорту. При цьому, оригінали декларацій інвойсів надані позивачем до митного органу після закінчення чотирьохмісячного строку дії з дати видачі у країні експорту. Подання документів, що підтверджують походження товару після встановленого чотирьохмісячного строку можливе лише за наявності виняткових обставин, а наявності таких виняткових обставин ПП «Континент 15» наведено не було. Крім того, Положення пункту 2,3 статті 24 Протоколу 1 Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами членами, з іншої сторони від 27.06.2014 не містять положень щодо обов'язковості прийняття митними органами документів, що підтверджують походження товарів, що подаються до митних органів пізніше кінцевої дати їх подання. Також, позивачем невірно зазначена сума митних платежів. Податкові зобов'язання ПП «Континент 15» є узгодженими та не підлягають оскарженню, оскільки позивач самостійно сплатив усі належні податки та збори у відповідності до митних декларацій.

Позивач процесуальним правом надати письмові заперечення не скористався, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.01.2018 касаційну скаргу разом з матеріалами справи було передано судді-доповідачу Васильєвій І.А. та визначено склад колегії суддів, до якої також входять судді: Пасічник С.С. та Юрченко В.П.

Відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин перевіряє правильність застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 301 Митного кодексу України визначено механізм повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу чи помилково та/або надмірно сплачених до бюджету.

Згідно частин 1, 3 статті 301 Митного кодексу України повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України. Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІІ Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затверджений наказом Державної митної служби України від 20 липня 2007 року №618, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2007 року за № 1097/14364, який був чинний на час виникнення спірних правовідносин, (далі - Порядок № 618), для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою. Заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України.

Заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником (заступником керівника) митного органу разом з пакетом документів передається до Відділу для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум. Відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати (пункти 2, 3 розділу ІІІ Порядку № 618).

Для підготовки висновку про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи (далі - Висновок про повернення), керівництвом Відділу за потреби ініціюється проведення перевірки в митному органі щодо правильності митного оформлення із залученням відповідних підрозділів митного органу. Керівник або заступник керівника митного органу на підставі результатів перевірки, в разі її проведення, підписує висновок про повернення, реєстр висновків про повернення та супровідний лист, адресований органу Державного казначейства України - пакет документів на повернення коштів. Пакет документів на повернення коштів передається до загального відділу для реєстрації та відправки до органу Державного казначейства України (пункти 4, 5, 6 розділу ІІІ Порядку № 618).

Відповідно до пункту 7 розділу III Порядку № 618 висновок про повернення платникам податків помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів повинен бути прийнятий митним органом не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення 20-денного строку з дня подання платниками податків заяви.

Згідно пункту 11 розділу III Порядку № 618 за відсутності підстав для повернення коштів у встановленому порядку митним органом готується та надсилається заявнику письмова обґрунтована відповідь.

Відповідно до підпунктів 43.1 - 43.5 статті 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

Контролюючий орган не пізніше, ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви, готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує, державну податкову і митну політику. Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджується матеріалами справи, що листом Одеська митниця ДФС повідомила позивача, що деякі оригінали інвойсів надані митниці після закінчення чотирьохмісячного строку їх дії з дати видачі у країні-експорту та зазначено, що підприємству необхідно надати в митницю письмову заяву про повернення коштів.

При цьому, в листі від 19.04.2017 відповідачем не конкретизовано які саме оригінали декларацій інвойсів надані Митниці після закінчення чотирьохмісячного строку їх дії з дати видачі у країні експорту, а також не зазначено причин відмови у поверненні сум за іншими деклараціями інвойсами, тобто Митний орган обмежився формальною відпискою.

Позивачем не заперечувалося, що 17 оригіналів декларацій інвойсів від 29.09.2016 №1202840/001, від 05.10.2016 №1203472/001, від 12.10.2016 №0237410/001, від 17.10.2016 №1204006/001, від 13.10.2016 №1203624/001, від 18.10.2016 №1204009/001, від 25.10.2016 №0237841/001, від 26.10.2016 №1204508/001, від 27.10.2016 №1204509/001, від 02.11.2016 №1204968/001, від 07.11.2016 №1205183/001, від 07.11.2016 №0238153/001, від 15.11.2016 №1205577/001, від 21.11.2016 №1206026/001, від 22.11.2016 №1206027/001, від 28.11.2016 №1206528/001, від 30.11.2016 №1206527/001 надано ПП «Континент 15» до Одеської митниці ДФС після закінчення чотирьохмісячного строку їх дії з дати видачі у країні експорту.

Судами попередніх інстанцій вірно зазначено, що усі імпортовані товари за деклараціями інвойсами від 29.09.2016 №1202840/001, від 05.10.2016 №1203472/001, від 12.10.2016 №0237410/001, від 17.10.2016 №1204006/001, від 13.10.2016 №1203624/001, від 18.10.2016 №1204009/001, від 25.10.2016 №0237841/001, від 26.10.2016 №1204508/001, від 27.10.2016 №1204509/001, від 02.11.2016 №1204968/001, від 07.11.2016 №1205183/001, від 07.11.2016 №0238153/001, від 15.11.2016 №1205577/001, від 21.11.2016 №1206026/001, від 22.11.2016 №1206027/001, від 28.11.2016 №1206528/001, від 30.11.2016 №1206527/001 представлені митним органам раніше закінчення чотирьохмісячного строку з дати видачі в країні експорту декларацій інвойсів, що підтверджується відповідними митними деклараціями.

Відповідно до статті 24 Протоколу 1 Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони від 27.06.2014, підтвердження походження є дійсним протягом чотирьох місяців з дати видачі в країні експорту й у зазначений період має бути подане до митних органів країни імпорту. Підтвердження походження, що подаються до митних органів країни імпорту пізніше кінцевої дати подання, вказаної в пункті 1 цієї статті, можуть бути прийняті з метою застосування преференційного режиму, якщо вони не були подані до встановленої кінцевої дати через виняткові обставини. В інших випадках пізнього подання митні органи країни імпорту можуть прийняти підтвердження походження, якщо імпортовані товари були представлені раніше цієї кінцевої дати.

Положення пункту 3 статті 24 Протоколу надають право платникам надавати документи підтвердження походження товару, якщо імпортовані товари були представлені раніше кінцевої дати подання. При цьому, законодавство України не обмежує право платника на звернення з заявою про повернення надміру сплачених сум митних платежів чотирьохмісячним терміном.

Таким чином, митним органом не було вчинено дій, передбачених Порядком повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затверджений наказом Державної митної служби України від 20 липня 2007 року №618, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2007 року за № 1097/14364. Натомість, листом Одеська митниця ДФС повідомила позивача, що деякі оригінали інвойсів надані митниці після закінчення чотирьохмісячного строку їх дії з дати видачі у країні-експорту та зазначено, що підприємству необхідно надати в митницю письмову заяву про повернення коштів.

Відповідно до наведених приписів Порядку № 618 підставою для відмови митним органом заявнику у поверненні надмірно сплачених митних платежів може бути або невідповідність поданих документів вимогам цього порядку, або відсутність переплати.

При цьому, листом від 19.04.2017 № 1504/10/15-70-19-03 було фактично відмовлено позивачу у прийнятті висновку про повернення надмірно сплачених митних платежів, а відтак, колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується з висновком суду апеляційної інстанції щодо протиправності такої відмови. Так, лист від 19.04.2017 не містить в собі викладення фактичних обставин відмови в складенні висновку про повернення коштів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що питання прийняття рішення про повернення надмірно сплачених митних платежів судами попередніх інстанцій не приймалося, а відтак немає підстав вважати, що суди попередніх інстанцій втручаються в дискреційні повноваження податкового органу.

Доводи касаційної скарги не спростовують вчинення митним органом процедурних порушень та недотримання відповідачем встановленого Порядку повернення платникам податків коштів.

За таких обставин та з урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки Митниця не виконала процедурних обов'язків щодо алгоритму дій, покладених на неї зазначеними вище порядками, то така бездіяльність митного органу є протиправною.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24 березня 2015 (справа № 21-3а15к).

Таким чином, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи і не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваних рішень, судами першої та апеляційної інстанцій було порушено норми матеріального та процесуального права.

Згідно частини 1 статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що судом апеляційної інстанції виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності до норм матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Порушень норм матеріального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішення суду апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись статтями 243, 246, 250, 341, 343, 349, 350 , 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Одеської митниці ДФС залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 24.01.2018 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис) І.А. Васильєва
Судді: (підпис) С.С. Пасічник
(підпис) В.П. Юрченко
З оригіналом згідно