Справа № 806/3844/17
Суддя: Дубовік О. М.
Дата ухвалення: 2018-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №806/3844/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2018 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Дубовік О. М.,

за участю секретаря судового засідання Поліщук І. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 патрульної поліції в м. Житомирі, лейтенанта поліції інспектора ВБДР УПП у Житомирській області Поліщука Олександра Вікторовича про скасування постанови в справі про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Зазначив, що 19 грудня 2017 року інспектором ВБДР УПП у Житомирській області ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_3 було винесено постанову серії БР № 204564 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП із застосуванням до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 1020 грн. На думку позивача, згадана постанова є необгрунтованою та незаконною, а тому підлягає скасуванню, оскільки він не є особою КП УАШ, відповідальною за експлуатаційне утримання вулично-шляхової мережі м. Житомира, однак одночасно зазначив, що він, як відповідальний черговий зміни несе відповідальність перед КП УАШ за дотримання вимог технологічної карти зимового утримання вулиць та тротуарів м. Житомира. Крім того, позивач вважає, що інспектор Поліщук О. В. не мав права притягати його до відповідальності без доказів та без зясування всіх обставин справи. Зауважив, що всупереч вимогам ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складався.

У звязку з наведеним просить визнати постанову серії БР № 204564 від 19.12.2017 р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, протиправною та скасувати її, а провадження по справі закрити.

Представник позивача подав відзив на позовну заяву, яким просить відмовити в задоволенні позову (а.с. 25-26).

У судове засідання зявились позивач та представник відповідача ОСОБА_2 патрульної поліції в м. Житомирі.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.

19 грудня 2017 року інспектором ВБДР УПП у Житомирській області ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_3 було винесено постанову серії БР № 204564 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП із застосуванням до позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 1020 грн (а.с. 8).

Відповідно до ст. 14 КУпАП посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв'язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров'я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов'язків.

Частиною 1 ст. 140 КУпАП передбачена відповідальність посадових осіб за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху.

Відповідно до рішення Житомирської міської ради від 28 березня 2008 року № 580 радою було вирішено визнати КП ОСОБА_2 автомобільних шляхів, посадовою особою якого є позивач, балансоутримовачем вулиць м. Житомира (а.с. 39).

З акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 19 грудня 2017 року на вул. Корольова, Космонавтів, Циолковського, Параджанова, Селецькій у м. Житомирі вбачається, що на покритті проїзної частини наявна ожеледиця, товщиною 6 см, та сніговий накат. За результатами обстеження ділянку визнано такою, що має недоліки, та аварійно-небезпочною. Протяжність ділянки та коефіцієнт зчеплення проїжджої частини не визначався (а.с. 50).

Згідно припису (а.с 49) від 19 грудня 2017 року за №31 інспектора відділу безпеки дорожнього руху ОСОБА_2 поліції у м. Житомирі ДПП ОСОБА_4, де було висунуто вимоги посадовим особам КП "УАШ" щодо усунення неділіків у утриманні ряду вулиць шляхової мережі у місті Житомирі, який було прийнято до виконання зазначеним підприємством, про що свідчить лист від 20.12.2017 №334/1 (а.с. 48).

З пояснень ОСОБА_1 та з долучених ним матеріалів вбачається, що роботи з розчищення вулиць від снігового покриву виконувались згідно технологічної карти зимового утримання вулиць та тротуарів м. Житомира КП "УАШ" на 2017-2018 рр. (а.с. 93-98) достатньою кількістю автотранспортних засобів (а.с. 9-10, 60 та зворотн. арк.).

За змістом ч. 3 ст. 12 Закону України Про дорожній рух посадові особи, які відповідають, зокрема, за експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд, зобов'язані поміж іншого забезпечувати утримання їх у стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху; при виникненні умов, що створюють загрозу безпеці дорожнього руху, здійснювати заходи для своєчасної заборони або обмеження руху, а також відновлення безпечних умов для руху.

Пунктом 11 «Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 198 від 30.03.1994 визначено, що власники дорожніх об'єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов'язані: своєчасно, якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об'єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух.

Згідно статті 9 Закону України «Про дорожній рух», до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить: забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху; передача права на експлуатаційне утримання доріг, вулиць та залізничних переїздів іншим юридичним особам; визначення нормативів та виділення необхідних коштів на будівництво, реконструкцію, ремонт та утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів; проведення робіт по створенню і утриманню придорожніх зелених насаджень та інше; обладнання доріг, вулиць та залізничних переїздів технічними засобами регулювання дорожнього руху та їх утримання; забезпечення роботи спеціалізованих служб по здійсненню заходів щодо організації дорожнього руху; своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху; вирішення інших питань дорожнього руху згідно з чинним законодавством.

Відповідно до статті 24 Закону України «Про дорожній рух» власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Розділом 1 ДСТУ 3587-97 «Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану» передбачено, що цей стандарт поширюється на автомобільні дороги, вулиці і дороги міст та населених пунктів, залізничні переїзди; установлює вимоги до експлуатаційного стану автомобільних доріг, вулиць населених пунктів, залізничних переїздів та технічних засобів організації дорожнього руху.

Пунктами ДСТУ 3587-97 визначено:

3.1.17 Роботи з усунення зимової слизькості на автомобільних дорогах повинні проводитися у такій послідовності:

- наземні пішохідні переходи, затяжні підйоми і спуски, криві малого радіусу або їх сполучення в плані і повздовжньому профілі, ділянки доріг з незабезпеченою видимістю у плані та повздовжньому профілі, штучні споруди із звуженою проїзною частиною, криві в плані з відсутністю віражу, майданчики зупинок маршрутних транспортних засобів, що безпосередньо прилягають до проїзної частини доріг, місця злиття, переплетіння і розгалуження транспортних потоків;

- інші ділянки доріг державного значення.

3.1.18 Усунення недоліків зимової слизькості на автомобільних дорогах загального користування здійснюється з моменту її виявлення до повної ліквідації.

3.1.19 Повне снігоочищення на автомобільних дорогах загального користування здійснюється після закінчення снігопаду або завірюхи, крім віднесених до категорії стихійних лих, і не повинне перевищувати 8 год.

Водночас розділом 5 «Технічних правил ремонту і утримання вулиць та доріг населених пунктів» затверджених наказом Міністерства Регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 54 від 14.02.2012р. визначено, що: усі роботи, виконувані у зимовий період, поділяються на такі групи: снігоочищення, видалення снігу та сколу, боротьба із слизькістю доріг, ліквідація ожеледі.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з роз'ясненнями п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно положень ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що відповідачем під час ухвалення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, не було з'ясовано всіх обставин справи відповідно до вимог ст. 280 КУпАП та висновок про наявність складу адміністративного правопорушення зроблений без врахування методики та нормативів ДСТУ 3587-97, якими саме і визначаються вимоги до експлуатаційного стану автомобільних доріг.

Стосовно посилання позивача на те, що під час винесення оскаржуваної постанови було порушені вимоги ст. 254 КУпАП щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення, суд зазначає, що твердження позивача є помилковими, оскільки ч. 2 ст. 258 КУпАП чітко передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Відтак суд дійшов висновку, що постанова про притягнення позивача до відповідальності є протиправною й такою, що підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 1-3, 6, 9, 72-79, 90, 241-246, 286 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Задовольнити позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 патрульної поліції в м. Житомирі, лейтенанта поліції інспектора ВБДР УПП у Житомирській області Поліщука Олександра Вікторовича про скасування постанови в справі про накладення адміністративного стягнення.

Визнати постанову серії БР № 204564 від 19.12.2017 р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі протиправною та скасувати її, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Апеляційну скаргу може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення через Житомирський районний суд Житомирської області до Житомирського апеляційного адміністративного суду Житомирської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О. М. Дубовік