Справа № 805/2126/18-а
Суддя: Мозговая Н.А.
Дата ухвалення: 2018-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2018 р. Справа№805/2126/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Мозговая Н.А., розглянувши у приміщенні суду за адресою: м. Словянськ, вул. Добровольського, 1, в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб позовну заяву ОСОБА_1 до Селидовського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про скасування розпорядження та зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

27 березня 2018 року позивач, ОСОБА_1 (місце реєстрації: 85400, Донецька область, м. Селидове, бул. ОСОБА_2, 7/11), звернувся до суду з позовною заявою до Селидовського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв Праці, 6) про скасування розпорядження №195213, зобовязання здійснити нарахування та виплату пенсії за віком на рахунок, відкритий на імя ОСОБА_1 у Публічному акціонерному товаристві КБ «ПриватБанк», з 01.02.2018 року.

В обґрунтування зазначив, що він є пенсіонером за віком і перебуває на обліку в Селидовському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області. В грудні 2016 року позивач змінив місце реєстрації з м. Донецьк на м. Селидове Донецької області. Разом з тим, відповідач неправомірно припинив виплату пенсії з 01.02.2018 року у звязку з тим, що внутрішньо переміщена особа не втрачає свого «статусу» з підстав зміни місця реєстрації. З посиланням на статтю 19, 24 Конституції України, статті, 4, 5, 8, 45, 47, 49 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» згідно яких він має право на отримання пенсії без будь яких обмежень зі сторони УПФУ, а його дії щодо припинення виплат є протиправними. Позивач просив зобовязати відповідача поновити виплату йому пенсії з 1 лютого 2018 року.

24.04.2018 року через відділ діловодства та документообігу відповідач надав відзив на позов, з якого вбачається, що позивачеві припинено виплату пенсії з 01.02.2018 року, оскільки виплата пенсії внутрішньо переміщеним особам, незважаючи на зміну місця проживання, яке супроводжувалось зміною реєстраційних даних в паспорті особи, здійснюється з урахуванням вимог, визначених в п.1 та п.2 ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 року №1706 та постановою Кабінету Міністрів України №509 від 01.10.2014 року «Про облік внутрішньо переміщених осіб», постановою Кабінету Міністрів України №637 від 05.11.2014 року «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», постановою Кабінету Міністрів України №365 від 08.06.2016 року «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам». А тому відповідач вважає вимоги позивача безпідставними та такими, що суперечать чинному законодавству і, як наслідок, не підлягають задоволенню.

02 квітня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив на нього, суд встановив наступне.

Не оспорюється сторонами, що ОСОБА_1 є пенсіонером, перебуває на обліку в Селидовському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області і отримує пенсію за віком, що збігається із даними пенсійного посвідчення. (а.с. 11).

Відповідно до копії паспорту ОСОБА_1 20.12.2016 року його зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, бул. ОСОБА_2, 7 квартира 11.

Відповідачем надано до суду копію пенсійної справи, з якої вбачається, що згідно розпорядження №195213 виплати пенсії за віком позивачеві призупинено з 01.02.2018 року та реєстрація згідно Порядку оформлення видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року №509 відсутня. (а.с.42).

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 47 Закону України від 09.07.2003 №1058-VI Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон №1058-VI) пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

За приписами пункту 4.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Згідно пункту 4.7. вказаного Порядку право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і обєктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Судом встановлено та не спростовується сторонами, що виплата та нарахування пенсії позивачу припинена з 01.02.2018 року.

Підстави припинення виплати пенсії передбачені статтею 49 Закону №1058-VI, зокрема, згідно частини 1 виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Враховуючи наведені норми, суд дійшов висновку про порушення відповідачем вимог частини 1 статті 49 Закону №1058-VI, оскільки з 01.02.2018 року позивачеві припинено виплату пенсії на підставі реєстрації на підконтрольній України території, що не є такою підставою у розумінні статті 49 Закону №1058-VI.

Право на отримання пенсії є конституційною гарантією. Суми пенсії є власністю позивача, оскільки з його заробітної плати протягом трудової діяльності здійснювалися утримання (страхові внески) з метою подальшої їх виплати у вигляді пенсії при досягненні особою пенсійного віку та набуття страхового трудового стажу.

Судом враховані положення статті 1 Конвенції, Статті 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Париж, 20.III.1952), яка передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, положення Статті 14 Конвенції якою визначено, що користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Оцінюючи спірні правовідносини, суд застосовує положення Конституції України, згідно яких в Україні як соціальній, правовій державі людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави (статті 1, 3 Конституції України). Право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел (частина друга статті 46 Основного Закону України) і забезпечується частиною другою статті 22 Конституції України, відповідно до якої конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, виконанням трудових обов'язків і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Судом встановлено, що виплата та нарахування пенсії позивачу припинена з 01.02.2018 року. Відповідач зазначену обставину не спростував.

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України № 1596 від 30.08.1999 року «Про затвердження Порядку виплати пенсії та грошової допомоги через поточні рахунки в банках» виплата пенсій та грошової допомоги відповідно до цього Порядку здійснюється за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувачів в населених пунктах у межах України, в яких функціонують вибрані одержувачами уповноважені банки, їх відокремлені підрозділи (філії, відділення, представництва тощо).

Тобто слід розмежовувати виплату пенсії громадянам України, які постійно проживають на підконтрольній українській владі території та за своїм волевиявленням здійснили зміну місця фактичного проживання в межах України та громадян, які вимушено здійснили зміну фактичного місця проживання з непідконтрольної території на територію, що підконтрольна українській владі та набули статусу внутрішньо переміщеної особи.

Відповідно до п.6 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банках, затвердженого постановою Кабінету міністрів України №1596 від 30.08.1999 року, одержувачі самостійно вибирають уповноважений банк для відкриття поточного рахунку.

Заява про виплату пенсії або грошової допомоги може бути прийнята органом Пенсійного фонду від установи уповноваженого банку, що також, передбачено пунктом 10 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках.

Заяви приймаються за умови пред'явлення паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу і підтверджує її вік, та документа, визначеного законодавством, для з'ясування місця її проживання, і реєструються в установленому порядку.

Як вбачається із наданих судом доказів та не заперечується відповідачем, позивач ОСОБА_3 за своїм волевиявленням здійснив зміну місця фактичного проживання в межах України, зареєструвався та постійно проживає на підконтрольній українській владі території, а саме за адресою: АДРЕСА_1.

Таким чином, враховуючи вищевикладене в сукупності, суд приходить до висновку про те, що дії відповідача щодо невиплати позивачу пенсії за віком на банківський рахунок, вказаний пенсіонером, є неправомірними, а вимоги позову такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодування або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У звязку з відстроченням сплати судового збору ухвалою суду від 02.04.2018 року, судовий збір підлягає стягненню з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 2-15, 31-32, 72-80, 160-161, 168, 171, 173-183, 192-198, 210, 223-225, 227-229, 241-246, 250-251, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце реєстрації: 85400, Донецька область, м. Селидове, бул. ОСОБА_2, 7/11) до Селидовського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: 85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв Праці, 6) про скасування розпорядження №195213, зобовязання здійснити нарахування та виплату пенсії за віком на рахунок у Публічному акціонерному товаристві КБ «ПриватБанк», з 01.02.2018 року задовольнити.

Скасувати розпорядження Селидовського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області №195213.

Зобовязати Селидовське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: 85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв Праці, 6) здійснити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце реєстрації: 85400, Донецька область, м. Селидове, бул. ОСОБА_2, 7/11), на рахунок відкритий на імя ОСОБА_1 у Публічному акціонерному товаристві КБ «ПриватБанк», з 1 лютого 2018 року.

Стягнути з Селидовського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: 85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв Праці, 6) за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір у розмірі 704,80 грн. на користь Державного бюджету України.

Повний текст судового рішення складено 27 квітня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Донецький окружний адміністративний суд.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя Мозговая Н.А.