Справа № 737/186/18
Суддя: Усенко Л. М.
Дата ухвалення: 2018-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 737/186/18
Провадження № 2-а/737/7/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.18 смт Куликівка

Куликівський районний суд Чернігівської області

суддяОСОБА_1
секретар судового засіданняОСОБА_2
розглянувши в порядку письмового провадження справу№ 737/186/18
за позовомОСОБА_3
доінспектора управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (інспектора роти № 5 батальйон № 1 у м. Києві ДПП) лейтенанта поліції ОСОБА_4
провизнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення
у присутності:
позивачне зявився
відповідачне зявився

ВСТАНОВИВ:

16 березня 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його наступним:

06 березня 2017 року, біля 11-30 год., на автодорозі Київ Чернігів в с. Калинівка Броварського району Київської області, він керував транспортним засобом «Toyota Camry», номерний знак НОМЕР_1 і був зупинений працівниками поліції на службовому автомобілі. Позивач вийшов із машини до вказаного чоловіка, однак він одразу ж почав розяснювати ОСОБА_3 якісь статті Конституції України та КУпАП. Не пояснивши суті порушення Правил дорожнього руху, вказав, що на нього будуть складені адміністративні матеріали. При цьому інспектор не пояснив, який саме пункт Правил дорожнього руху він порушив, суті правопорушення та відповідної норми, яку позивач начебто порушив. Після чого позивач дізнався, що цим інспектором був лейтенант поліції ОСОБА_4, який відразу зобовязав надати свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та посвідчення водія і пішов до свого автомобіля, нічого не питаючи і нічого не пояснюючи, упродовж деякого часу складав у своєму автомобілі якісь документи, не повідомивши, які саме документи та у звязку з чим він їх складає.

Через певний час інспектор вийшов з автомобіля та запропонував ОСОБА_3 копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Вважає, що вказаними діями інспектора грубо порушено вимоги ст.ст. 278-279 КУпАП.

Після того інспектор попросив ОСОБА_3 поставити підпис у постанові, однак він пояснив, що без захисника нічого говорити не буде, але інспектор наполягав на підписі. Крім того, позивач попросив надати йому докази, які маються в інспектора, у відповідь він проігнорував його прохання. Оголошення постанови не відбувалося.

При цьому інспектор неодноразово повідомляв, що не зобовязаний надати ОСОБА_3 захисника. Вважає, що якщо б йому в повному обсязі інспектором були розяснені права, передбачені ст. 268 КУпАП, зокрема, право заявити клопотання про відкладення розгляду справи, у тому числі щоб скористатися юридичною допомогою, він би даним правом скористався, і це б не призвело до порушення його конституційних прав, у тому числі права на захист, яке передбачене ст. ст. 57, 59 Конституції України.

Інспектор Данєвич О.В. не мав та не має належних та допустимих доказів (виходячи з постанови про накладення адміністративного стягнення, відео та відповіді) на підтвердження обставин порушення ним Правил дорожнього руху, зокрема матеріалів фото- чи відео зйомки, на яких зафіксовано, що саме позивач керував автомобілем за вказаних у постанові обставин, інших доказів, якими він, як суб'єкт владних повноважень, обґрунтовує правомірність прийнятого ним рішення, окрім власного переконання інспектора. За відсутності інших підтверджень того, що саме ОСОБА_3 керував транспортним засобом, а також зважаючи на факт заперечення ним причетності до вчинення правопорушення, таке переконання інспектора не є достатнім доказом. Отже складена ним постанова є безпідставною та такою, що не ґрунтується на фактичних даних, які є доказами в розумінні ст. 251 КУпАП та ст. 69 КАС України.

Оскаржувана постанова не відповідає даним вимогам, фактичним обставинам справи, не містить доказової бази та не містить мотивів відхилення висловлених позивачем доводів, тому факт вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, позивач вважає недоведеним.

При винесенні оскаржуваної постанови допущено ряд грубих порушень вимог ст. 283 КУпАП щодо її змісту, а тому це також дає підстави стверджувати, що вищевказана постанова є незаконною. У постанові відсутні відомості про порядок сплати штрафу, не зазначено правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження, відривна квитанція із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. У постанові неправильно зазначено посаду посадової особи, яка її винесла. Так, ОСОБА_4, як встановлено позивачем, обіймає посаду інспектора роти № 5 батальйону №1 управління патрульної поліції у місті Києві департаменту патрульної поліції, а не інспектора роти № 5 бат. (номер не зрозуміло) БУПП в м. Києві ДПП, як зазначено в постанові. Вважає, що скорочення БУПП та ДПП не є загальноприйнятими. Крім того, воно є незрозумілим особисто для нього, а тому назва посади, зазначена у постанові, не відповідає дійсності. Тому вважає, що особа, яка зазначена у постанові - є не уповноваженою (крім того необхідно врахувати, що інспектор не представився, як того вимагає ч. 3 ст. 18 Закону України «Про національну поліцію»).

Крім того, оскаржувана постанова містить інші скорочення, незрозумілі для ОСОБА_3: «п/в», «п.п.», «т.з», «ПДР», які він не вважає загальноприйнятим та такими, що можуть зазначатися в офіційному документі.

Окрім того, що при складанні оскаржуваної постанови та застосуванні до позивача адміністративного стягнення, йому було невірно роз'яснено положення статті 307 КУпАП, не розяснено права, передбачені ст. 268 КУпАП (заявляти клопотання, подавати докази, користуватися захисником), порядку та строків оскарження постанови згідно зі ст.ст. 288-289 КУпАП (розяснено лише, що він має право протягом 10 днів оскаржити дану постанову лише в суді, проте з якого часу, невідомо), що є грубим порушенням його прав як особи, щодо якої застосовується адміністративне стягнення. Положення статті 308 КУпАП взагалі не розяснено.

Таким чином, під час спілкування з позивачем, розгляду адміністративної справи та винесення постанови інспектор Данєвич О.В. допустив порушення Закону України «Про національну поліцію»; КУпАП; Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, яка затверджена наказом МВС України № 1376 від 06.11.2015;

Незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, інспектор Данєвич О.В. не дав позивачу можливості скористатися своїми правами передбаченими ст. 268 КУпАП у повному обсязі. Крім того, інспектор Данєвич О.В проігнорував вимоги ч.2 ст ЗЗ КУпАП. Розгляд справи на дорозі, на місці зупинки транспортного засобу, унеможливило виконання вимог ст.245 КУпАП щодо всебічного, повного і обєктивного зясування обставин справи.

Відповідачем порушені ст. 278, 279 КУпАП, оскільки будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення постанови посадовою особою, яка розглядає справу, особі яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були дослідженні докази, не заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи, не було надано можливості скористатися послугами захисника.

Відповідач ОСОБА_4 незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобіля, хоча закон дозволяє розглядати справи виключно за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справі.

Учасники справи в судове засідання не зявились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Від позивача до початку розгляду справи надійшла письмова заява, у якій він просить розглянути справу за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі, просить задовольнити.

Відповідач причини своєї неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надав.

Справа розглядається у відповідності до ч. 3 ст. 194 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) на підставі наявних у справі доказів.

Постановою інспектора роти № 5 батальйону № 1 у м. Києві ДПП про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 236806 від 06 березня 2018 року до позивача застосовано адміністративне стягнення в розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. Так, в постанові зазначено, що ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом TOYOTA CAMRY, номерний знак ВН 7007ЕК, 06.03.2018 року об 11 годині 30 хвилин в с. Калинівка Броварського району керував т.з. проїхав перехрестя на забороняючий червоний сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3 ПДР.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі КупАП), Законом України «Про дорожній рух», Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР).

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Нормами ст. 222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

У відповідності до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані, зокрема, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 8.1 ПДР України визначено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно пп. в п.8.7 ПДР світлофори (додаток 3) призначені для регулювання руху транспортних засобів і пішоходів, мають світлові сигнали зеленого, жовтого, червоного і біло-місячного кольорів, які розташовані вертикально чи горизонтально. Сигнали світлофора можуть бути з нанесеною суцільною чи контурною стрілкою (стрілками), із силуетом пішохода, Х-подібні.

Відповідно до вимог п. 8.7.3 ПДР сигнали світлофора мають такі значення: ґ) жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів; д) жовтий миготливий сигнал або два жовтих миготливих сигнали дозволяють рух і інформують про наявність небезпечного нерегульованого перехрестя або пішохідного переходу; е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Згідно п.п. 8-10 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 (далі - Інструкція № 1395), справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справа розглядається лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (стаття 268 КУпАП).

Відповідно до п. 1 Розділу IV Інструкції № 1395 розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

При цьому, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено ст. 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За правилами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Про вчинення адміністративного правопорушення, як це передбачено ст. 254 КУпАП, складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі (ч. 2 ст. 258 КУпАП).

Відповідно до ч. 4 та ч. 5 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Пунктом 2 р. ІІІ Інструкції № 1395 встановлено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частиною другою ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Отже, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу, а відповідач мав необхідні повноваження на складення постанови у справі про адміністративне правопорушення на місці його вчинення.

Однак, відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З досліджених судом письмових доказів вбачається, що позивач надав суду лише копію спірної постанови.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

За правилами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб'єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.

В порушення вимог вказаної статті відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин порушення позивачем ПДР, зокрема у матеріалах відсутні матеріали фото- чи відео зйомки вчиненого порушення або інші докази, якими суб'єкт владних повноважень обґрунтовує правомірність прийнятого ним рішення. Більше того, зазначені докази витребовувались судом, але ухвала суду на день винесення рішення не виконана.

Об'єктивних доказів, свідчень або інших відомостей, необхідних для вирішення справи про наявність обставин порушення позивачем ПДР відповідачем надано не було. Доказів їх наявності відповідачем до суду не надано, незважаючи на те, що розгляд справи двічі відкладався у звязку з ігноруванням відповідачем судового розгляду справи.

Відтак, вчинення позивачем адміністративного правопорушення, не підтверджується жодним доказом, окрім оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Враховуючи, що факт вчинення позивачем порушення п. 8.7.3 ПДР, не підтверджено відповідачем належними і допустимими доказами, колегія суддів вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності не може вважатися законним, внаслідок чого оскаржувана позивачем постанова підлягає скасуванню.

Згідно з п. 1 п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ч. 2 ст. 9, ст. ст. 122, 286, 293 295 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до інспектора управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (інспектора роти № 5 батальйон № 1 у м. Києві ДПП) лейтенанта поліції ОСОБА_4 про визнання дій протиправними та скасування постанови задовольнити.

Скасувати постанову інспектора управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (інспектора роти № 5 батальйон № 1 у м. Києві ДПП) від 06.03.2018 серія ВР № 236806 про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Копії рішення суду негайно вручити особам, які брали участь у справі.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного адміністративного суду через Куликівський районний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі його оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення складено 26.04.2018.

Суддя Л.М. Усенко