Справа № 324/1053/17(2-а/324/36/2017)
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2018-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 квітня 2018 рокусправа № 324/1053/17(2-а/324/36/2017)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

суддя - доповідач: Олефіренко Н.А.

судді: Добродняк І.Ю Бишевської Н.А.

за участю секретаря судового засідання: Лащенко Р.В.

За участю:

Позивач - ОСОБА_2 (паспорт № НОМЕР_1)

Представник позивача - ОСОБА_3 ( довіреність від 30.08.2017 року)

Представник відповідача - Горшовенко А.В. ( посвідчення № 001170)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу Сільського голови Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області Черноус Володимира Івановича на рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 09 січня 2018 р. (суддя Каретник Ю.М.) в адміністративній справі № 324/1053/17(2-а/324/36/2017) за позовом ОСОБА_2 до Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області, Сільського голови Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області Черноус Володимира Івановича, про визнання протиправним та скасування розпорядження сільського голови, поновлення на посаді та відшкодування середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся з позовом до сільського голови Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області Черноуса Володимира Івановича, Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області, про визнання протиправним та скасування розпорядження сільського голови, поновлення на посаді та відшкодування середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Обставини викладені у позові обґрунтовані тим, що 22 травня 2017 року ОСОБА_2 було встановлено другу групу інвалідності на строк до 01.06.2018 року внаслідок загального захворювання, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0678749. Згідно з індивідуальною програмою реабілітації інваліда від 22.05.2017 року № 450 позивачу було рекомендовано трудову реабілітацію, а саме: пристосування та створення робочого місця з урахуванням безпеки та особливих потреб інваліда - виконувати легку працю згідно з набутими професійними навичками без значних фізичних, психоемоційних навантажень, тривалої ходьби; рекомендовано: робоче місце стаціонарне, у спеціально створених умовах; види професій і спеціальності, доступні за станом здоров'я - спеціаліст, технік-механік. У вказаній Індивідуальній програмі реабілітації інваліда не міститься висновку про те, що позивач не може виконувати покладені на нього посадові обов'язки чи що виконання роботи спеціаліста Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області протипоказано йому за станом здоров'я. Навпаки, в Індивідуальній програмі реабілітації інваліда наголошується, що робота спеціаліста є доступною йому за станом здоров'я. Робота, яку позивач виконував, на його думку, не містила жодних протипоказань за станом його здоров'я. Виконуючи посадові обов'язки спеціаліста Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області з 2006 року по 2017 рік, більшу частину робочого часу він проводив на стаціонарному робочому місці, а саме: у кабінеті, розміщеному в приміщенні Федорівської сільської ради. Робота спеціаліста не є тяжкою у фізичному плані та за період роботи позивача не супроводжувалася якимись значними психоемоційними навантаженнями. Тому, на думку позивача, займана ним посада, характер праці та робоче місце не суперечать рекомендаціям, вказаним в Індивідуальній програмі реабілітації інваліда № 450 від 22.05.2017 року, та не шкодять його здоров'ю. Незважаючи на це, 27 червня 2017 року було винесено розпорядження сільського голови Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області «Про звільнення з займаної посади спеціаліста ОСОБА_2.», відповідно до якого позивача було звільнено із займаної посади на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України за станом здоров'я з 27 червня 2017 року. Окрім цього, на думку позивача, формулювання причин звільнення в оскаржуваному розпорядженні та у трудовій книжці вказано не у точній відповідності з п. 2 ст. 40 КЗпП України, що є порушенням вимог чинного законодавства. Позивач просив визнати протиправним та скасувати розпорядження сільського голови Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області від 27.06.2017 року № 37-К «Про звільнення з займаної посади спеціаліста ОСОБА_2.», поновити його на посаді спеціаліста Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області, стягнути з Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області на його користь середню заробітну плату за час вимушеного прогулу.

Рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 09 січня 2018 року позов задоволено: визнано протиправним та скасовано розпорядження сільського голови Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області від 27.06.2017 року № 37-К «Про звільнення з займаної посади спеціаліста ОСОБА_2.». Поновлено ОСОБА_2 на посаді спеціаліста Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області. Стягнуто з Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області на користь ОСОБА_2 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу - з 28.06.2017 року по 09.01.2018 року включно у сумі 27398 (двадцять сім тисяч триста дев'яносто вісім) гривень 98 копійок. Встановлено виплату зазначеної суми провести за вирахуванням податку з доходів фізичних осіб та інших обов'язкових платежів.

На рішення суду першої інстанції надійшла апеляційна скарга від відповідача сільського голови Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області Черноуса В.І., в якій апелянт зазначив про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Додатково зазначив, що позивача було звільнено на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України за станом здоров'я після того, як до Федорівської сільської ради 26.05.2017 року надійшло повідомлення про встановлення позивачеві інвалідності разом з індивідуальною програмою його реабілітації. Проте, у роботодавця відсутня матеріальна база для створення спеціальних умов роботи для позивача. Так, відповідно до індивідуальної програми реабілітації позивачу протипоказана тривала ходьба і робота зі значними психоемоційними навантаженнями, він може виконувати лише легку роботу на стаціонарному робочому місці зі спеціально створеними умовами, а також йому рекомендовано пройти курс стаціонарного лікування та санаторно-курортного лікування. Відповідачами вживалися всі можливі заходи щодо досягнення компромісу у вирішенні питання щодо надання можливості позивачу продовжувати роботу на посаді спеціаліста. Зокрема, направлялися запити до МСЕК про надання роз'яснень щодо можливості позивачу продовжувати роботу на посаді спеціаліста, на які було отримано відповіді про те, що вирішення вказаного питання відноситься до компетенції роботодавця. Крім того, позивач виконував обов'язки землевпорядника, до посадових обов'язків якого входить вимірювання землі, участь у розгляді конфліктів щодо землі, контроль за сміттєзвалищами, а також він повинен брати участь у покосі трави разом із трактористами. Вказана робота пов'язана зі значним психоемоційним навантаженням, а також передбачає можливість виїзду зі стаціонарного робочого місця на територію сільської ради. Позивач не може виконувати вказані роботи відповідно до індивідуальної програми реабілітації, а покладення на позивача трудових обов'язків, які йому протипоказані за станом здоров'я, могло слугувати підставою для притягнення роботодавця до відповідальності. Також на неможливість виконання посадових обов'язків вказує і той факт, що відразу після звільнення, яке супроводжувалося стресом, стан здоров'я позивача погіршився і він був госпіталізований.

За результатом апеляційного перегляду справи просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволені позову.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, що з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час апеляційного перегляду справи встановлено, що відповідно до записів у трудовій книжці, ОСОБА_2 з 07.04.2006 року був прийнятий на посаду інженера-землевпорядника виконкому Чубарівської сільської ради у зв'язку з обранням по конкурсу. Також цього ж дня ОСОБА_2 склав присягу державного службовця та йому відповідно до вимог ст. 14 та ст. 15 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» було присвоєно 15 ранг державного службовця.

Станом на 20.10.2006 року назву посади позивача було змінено на «спеціаліст», 01.10.2008 року позивачу присвоєно 14 ранг державного службовця, а 15.04.2011 року - 13 ранг посадової особи місцевого самоврядування.

З 25.08.2016 року Чубарівську сільську раду Пологівського району Запорізької області було перейменовано на Федорівську сільську раду Пологівського району Запорізької області.

Згідно довідки доданої до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0678749 від 22 травня 2017 року позивачу вперше було встановлено 2 групу інвалідності у зв'язку із загальним захворюванням, інвалідність встановлена строком до 01 червня 2018 року, з зазначенням про виконання легкої роботи у спеціально створених умовах.

У зв'язку із встановленням інвалідності щодо позивача була складена індивідуальна програма реабілітації інваліда № 450 від 22.05.2017 року, відповідно до якої позивач може виконувати легку працю згідно із набутими професійними навиками без значних фізичних і психоемоційних навантажень, тривалої ходьби, а також рекомендовано стаціонарне робоче місце у спеціально створених умовах. Також у вказаній індивідуальній програмі реабілітації інваліда вказано про те, що у професії технік-механік та спеціаліст працездатність позивача обмежена.

Зазначена індивідуальна програма реабілітації інваліда № 450 від 22.05.2017 року та повідомлення підприємству, установі, організації про результати огляду медико-соціальною експертною комісією від 22.05.2017 року були направлені до Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області і отримані 26.05.2017 року за місцем роботи позивача.

У зв'язку із надходженням вказаних документів сільським головою Федорівської сільської ради Черноусом В.І. було прийнято розпорядження від 29.05.2017 року № 27-К «Про вирішення питання щодо усунення від займаної посади спеціаліста сільської ради», відповідно до якого сільський голова вважав за необхідне вирішити питання щодо усунення від займаної посади спеціаліста сільської ради ОСОБА_2 у зв'язку з неможливістю за станом здоров'я виконувати роботу, яка потребує тривалої ходьби на місцевості та значних фізичних та психоемоційних навантажень у літню пору року, а у разі вирішення питання щодо усунення від займаної посади спеціаліста сільської ради ОСОБА_2 за станом здоров'я у зв'язку з неможливістю виконання своїх обов'язків у місячний строк оголосити конкурс на заміщення вакантної посади посадової особи місцевого самоврядування - спеціаліста (землевпорядника).

В подальшому направлено лист голові Пологівської міжрайонної МСЕК про надання висновку щодо відповідності чи невідповідності стану здоров'я ОСОБА_2 займаній посаді та виконанню його прямих обов'язків відповідно до посадової інструкції.

На вказаний лист заявником було отримано відповідь від 16.06.2017 року № 85, відповідно до якої ОСОБА_2 може виконувати легкі і середньої важкості види праці (1-2 класів) у сприятливих мікрокліматичних умовах, у вільній робочій позі, за відсутності вібрації, токсичних речовин, пилу, нервово-психічне навантаження - виконання простих дій за заданим або індивідуальним планом із можливістю корекції, у сприятливому психологічному кліматі, в окремих випадках можливе виконання складних дій за заданим планом без дефіциту часу, форма організації праці - індивідуальна в І зміну, не більше ніж 8 годин, можливий скорочений день (тиждень). Також зазначено, що протипоказані такі види трудової діяльності як робота, пов'язана із значним нервово-психічним напруженням, професії водіїв, робота на висоті і в екстремальних умовах, робота, пов'язана з дією токсичних речовин, в несприятливих мікрокліматичних та екстремальних умовах, він потребує звільнення від додаткових навантажень, наднормових робіт, нічних змін, роз'їздів і відряджень, що може бути йому рекомендовано за висновком ЛКК ЦРЛ.

В подальшому 26.06.2017 року за підписом сільського голови Черноуса В.І. було направлено лист голові Запорізької обласної МСЕК про надання детальної відповіді щодо відповідності чи невідповідності стану здоров'я ОСОБА_2 займаній посаді та виконанню його прямих обов'язків відповідно до посадової інструкції.

На вказаний лист було отримано відповідь за підписом голови Пологівської МСЕК від 21.07.2017 року № 96, відповідно до якої рішення та створення відповідних умов праці входить до компетенції установи, де працює інвалід відповідно до законодавства про працю, при цьому, МСЕК в індивідуальній програмі реабілітації № 450 від 22.05.2017 року надала рекомендації щодо подальшого працевлаштування інваліда ОСОБА_2

Відповідно до розпорядження сільського голови Федорівської сільської ради від 27.06.2017 року № 37-К «Про звільнення з займаної посади спеціаліста ОСОБА_2.» у зв'язку з отриманим повідомленням про результати огляду медико-соціальною експертною комісією та індивідуальної програми реабілітації інваліда № 450 (вхідна від 26.05.2017 року № 194а/01-16) 69/01-07 ОСОБА_2 звільнено з посади спеціаліста Федорівської сільської ради за станом здоров'я (пункт 2 статті 40 КЗпП України) з 27 червня 2017 року.

Підставою для звільнення позивача вказано п. 2 ст. 40 КЗпП України (за станом здоров'я) та відсутність вільних робочих місць, які відповідають умовам і характеру праці. Зазначене розпорядження було підписане секретарем Федорівської сільської ради ОСОБА_6 та з ним під підпис було ознайомлено позивачаВсі ці порушення розцінюються позивачем як дискримінація, а тому він звернувся до суду за захистом своїх прав.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що звільнення позивача не може вважатися законним, оскільки воно було проведено з порушеннями вимог чинного законодавства, до того ж не було вжито достатніх заходів для забезпечення можливості реалізації трудових прав позивачем, якому було встановлено інвалідність, саме за місцем його роботи - у Федорівській сільській раді, а також було звільнено його без достатніх правових підстав.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції вважає їх обґрунтованими виходячи з наступного.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Факт установлення працівникові групи інвалідності не може бути підставою для звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу за пунктом 2 статті 40 КЗпП України.

Водночас зазначений факт не є перешкодою для звільнення працівника за іншими підставами, встановленими законодавством про працю, серед них і з ініціативи самого працівника (ст. 38 КЗпП). Якщо працівник подав заяву з проханням звільнити його з роботи за власним бажанням у зв'язку з неможливістю проживання у цій місцевості за станом здоров'я, підтвердженим медичним висновком, роботодавець відповідно до частини першої статті 38 КЗпП зобов'язаний звільнити такого працівника з роботи у зазначений у заяві день, попри те, що цьому працівникові висновком медико-соціальної експертної комісії (МСЕК) установлено групу інвалідності.

Безперечно, встановлена працівникові група інвалідності свідчить про обмеження чи втрату ним працездатності. Однак не кожне обмеження чи втрата працездатності можуть призвести до невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі.

Слід зазначити, що статтею 170 КЗпП на роботодавця покладено обов'язок перевести працівників, які за станом здоров'я потребують надання іншої, легшої роботи, на таку роботу за їх згодою та відповідно до медичного висновку тимчасово або без обмеження строку. Крім того, відповідно до частини другої статті 40 КЗпП звільнення за пунктом 2 статті 40 КЗпП допускається за умови, що працівника, стосовно якого виявлено невідповідність займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок стану здоров'я, неможливо перевести за його згодою на іншу роботу, яка відповідає його стану здоров'я.

Роботодавець може виконати свій обов'язок, перевівши інваліда на іншу, легшу роботу, лише якщо є згода такого працівника. Саме те, що працівник-інвалід не дав згоди на переведення на запропоновану роботодавцем іншу, легшу роботу, й може бути підставою для звільнення працівника за пунктом 2 статті 40 КЗпП.

Для того щоб установити факт виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок стану здоров'я, роботодавець повинен передусім керуватися довідкою до акта огляду МСЕК, на зворотній стороні якої зазначається висновок про умови та характер праці, а також індивідуальною реабілітаційною програмою інваліда, копію якої в установлених законодавством випадках надсилає МСЕК на адресу підприємства за місцем роботи працівника-інваліда.

Якщо існує індивідуальна реабілітаційна програма інваліда, роботодавець зобов'язаний здійснити трудову реабілітацію інваліда. Тобто згідно зі статтею 172 КЗпП роботодавець зобов'язаний організувати навчання, перекваліфікацію і працевлаштування інваліда відповідно до медичних рекомендацій МСЕК, встановити на прохання інваліда неповний робочий день або неповний робочий тиждень та створити пільгові умови праці. Зазначене унеможливлює звільнення працівника-інваліда за пунктом 2 статті 40 КЗпП.

Ухвалюючи рішення про відповідність чи невідповідність фактичних умов праці працівника-інваліда його станові здоров'я, слід ураховувати, що, відповідно до Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України від 7 квітня 2004 року № 183, спеціально створеними умовами праці вважається комплекс заходів, що забезпечують потрібні для інваліда умови та режим праці: значно скорочений робочий день з наданням показаних видів праці; індивідуальні норми виробітку; запровадження додаткових перерв; суворе додержання санітарно-гігієнічних норм; систематичне медичне обстеження; можливість повністю або частково працювати вдома та інші особливості в умовах праці.

Трудове законодавство не передбачає отримання працівником інвалідності серед підстав для звільнення його з ініціативи роботодавця.

Досліджуючи додатково надані докази представником відповідача колегія суддів зазначає про те, що їх зміст додатково підтверджує незаконність та протиправність дій відповідача щодо звільнення ОСОБА_2 з займаної посади.

Щодо отриманого клопотання від ОСОБА_6 19.03.2018 року про приєднання до апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку що останнє не підлягає задоволенню, оскільки надано в супереч положенням статті 302 КАС України, якою визначено, що учасники справи, а також особи які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, у будь-який час до початку апеляційного розгляду мають право приєднатися до апеляційної скарги, підтримавши її вимоги, проте будь-які права, свободи, інтереси та (або) обов'язки зазначеної особи судом не вирішувалися, крім того дане клопотання було надано після початку апеляційного розгляду справи.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове - без змін.

Керуючись статтями 34, 243, 310, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Сільського голови Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області Черноус Володимира Івановича - залишити без задоволення.

Рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 09 січня 2018 року в адміністративній справі № 324/1053/17(2-а/324/36/2017) - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 25.04.2018 р. та відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення виготовлено 26.04.2018 року.

Суддя - доповідач: Н.А. Олефіренко

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська