Справа № 826/2224/18
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2018-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

27 квітня 2018 року м. Київ№ 826/2224/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Амельохіна В.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовомОСОБА_1
доПечерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві
провизнання протиправною та скасування постанови від 06.10.2017р.,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) з адміністративним позовом до Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі - Печерський РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві, відповідач) про визнання постанову про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 11 232, 46 доларів США від 06.10.2017 року винесену в рамках виконавчого провадження № 53569621, такою, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.03.2018 р. суддею Амельохіним В.В. відкрито провадження у справі № 826/2224/18 та призначено справу до судового розгляду.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що постанова про стягнення виконавчого збору від 06.10.2017 р. підлягає скасуванню, оскільки виконавчий напис від 17.01.2017 за № 479 вчинений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., який став передумовою відкриття виконавчого провадження № 53569621, визнано таким, що не підлягає виконанню згідно рішення Печерського районного суду м. Києва від 07.12.2017 р.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення адміністративного позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні.

Відзив на позов обґрунтовано тим, що державним виконавцем постанову про стягнення виконавчого збору від 06.10.2017 року у рамках виконавчого провадження № 53569621 прийнято в межах та у спосіб, передбачений чинним законодавством.

Окрім цього, відповідач звертає увагу на те, що оскільки виконавчий збір стягнуто не було, та у зв'язку з поверненням виконавчого документа стягувачу за його заявою, його було стягнуто у відповідності до ч. 3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

23.03.2018 року у судовому засіданні на підставі ч. 3 ст. 194 КАС України ухвалено про продовження розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи та матеріали, враховуючи пояснення представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

15.03.2017 року на підставі заяви ПАТ «Альфа-Банк» державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Боголей І.Ю. (далі - державний виконавець) відкрито виконавче провадження № 53569621.

Підставою звернення ПАТ «Альфа-Банк» з заявою про відкриття виконавчого провадження став виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. від 17.01.2017 року № 479 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Кредитним договором від 10.04.2008 року № 2621/0408/71-071 в розмірі 112 324 долари 69 центів.

Як встановлено з матеріалів виконавчого провадження № 53569621 в рамках його виконання державним виконавцем було вчинено дії з направлення вимоги до ГУ ДМСУ у м. Києві, запитів до Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права на об'єкти нерухомого майна, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Державної служби інтелектуальної власності України, Державної фіскальної служби України, Пенсійного фонду України, тощо.

05.04.2017 року державним виконавцем прийнято постанову про арешт майна боржника, відповідно до якої накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 та 26.06.2017 року постанову про арешт коштів боржника.

27.09.2017 року до Печерського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві надійшла заява ПАТ «Альфа-Банк» (вх. № 12491) про повернення виконавчого документа, а саме виконавчого напису № 479 від 17.01.2017 року.

06.10.2017 року державним виконавцем винесено постанови:

- про повернення виконавчого документа стягувану;

- про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у розмірі 300 грн.;

- про стягнення виконавчого збору у розмірі 11 232, 46 доларів США.

Постанова про стягнення виконавчого збору від 06.10.2017 року № 53569621 стала підставою для прийняття 06.10.2017 року постанови про відкриття виконавчого провадження № 54856094.

Незгода позивача з постановою стягнення виконавчого збору у розмірі 11 232, 46 доларів США обумовила його на звернення до суду за захистом своїх прав.

Як вбачається з відмітки Окружного адміністративного суду міста Києва, позивач звернувся до суду 08.02.2018 року.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду, позивач в заяві від 01.03.2018 року (вх. № 24556/18) зазначив, що підставою звернення до суду з вказаним позовом стало заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 07.12.2017 року по справі № 757/22575/17-ц, яким визнано виконавчий напис Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича, вчинений 17 січня 2017 року та зареєстрований у реєстрі за № 479 - таким, що не підлягає виконанню. А тому, оскільки під час особистого прийому 02.02.2018 року, державним виконавцем його представнику було відмовлено у закритті виконавчого провадження № 54856094 на підставі вказаного рішення суду, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Саме з 02.02.2018 року, позивач вважає, що починається його строк на оскарження постанови про стягнення виконавчого збору від 06.10.2017 року, оскільки до вказаного часу у нього не було законних підстав на звернення до суду.

Враховуючи викладене вище, суд при вирішенні вказаної справи, виходить з наступного.

Так, відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом

Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів (ч. 5 ст. 74 Закону № 1404-VIII).

Частиною першою ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно ч. 2 ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України позовну заяву може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, вищевказаними нормами встановлено спеціальні строки звернення до суду за оскарження рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби.

Як було встановлено вище 06.10.2017 року державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві прийнято постанову про стягнення виконавчого збору.

Згідно копії матеріалів виконавчого провадження № 53569621, копію вказаної постанови було надіслано на адресу позивача та згідно копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення отримано 01.11.2017 року представником позивача ОСОБА_5

У той же час, судом з наданої копії матеріалів виконавчого провадження № 53569621 також встановлено що 01.11.2017 року до Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві представником позивача ОСОБА_6 подано заяву (вх. № 144116) про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № 54856094. Тобто, з матеріалами виконавчого провадження, відкритого на підставі оскаржуваної постанови.

Згідно відмітки представника позивача, він ознайомився з матеріалами виконавчого провадження № 54856094 - 01.11.2017 року.

За вказаних вище обставин, суд приходить до висновку, що про наявність оскаржуваної постанови, позивач був обізнаний 01.11.2017 року.

Згідно частини 3 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

З наведених положень Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Слід зазначити, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, а також однією із гарантій дотримання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому, положення «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке прийнято рішення або вчинені дії. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Доказами того, що особа знала про можливе порушення своїх прав є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

У той же час, як встановлено судом вище, позивач звернувся до суду 08.02.2018 року, про що свідчить відповідна відмітка канцелярії суду.

При цьому, суд звертає увагу, що оскаржувана постанова прийнята відповідачем, у зв'язку з прийняттям державним виконавцем 06.10.2017 року постанови про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі його заяви. Вказана постанова позивачем не оскаржувалася, та набрала законної сили.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що в силу п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону № 1404-VIII скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є підставою для закінчення виконавчого провадження, а не скасування постанови про стягнення виконавчого збору.

Водночас, суд також звертає увагу, що про стягнення виконавчого збору у розмірі 11 232, 46 доларів США було зазначено та відомо позивачеві з постанови про відкриття виконавчого провадження № 53569621 від 15.03.2017 року (п. 3 постанови).

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем при звернення до суду пропущено 10-денний строк, встановлений ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII та ч. 2 ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 240 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу. При цьому, як вже зазначалося, відповідно до ч. 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Враховуючи вищевказане, суд не вбачає обґрунтованих підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними, та підстав для поновлення строку звернення до суду, а отже, враховуючи пропуск позивачем строку звернення до суду без поважних причин, суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст. 122 ст. 123, п. 8 ч.1 ст. 240, ст. 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання постанову про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 11 232, 46 доларів США від 06.10.2017 року винесену в рамках виконавчого провадження № 53569621, такою, що не підлягає виконанню - залишити без розгляду.

2. Копії ухвали невідкладно надіслати особам, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 КАС України ухвала, постановлена судом під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями). Відповідно до ч. 3 ст. 240 КАС України ухвала суду про залишення позову без розгляду може бути оскаржена. Згідно ч. 1 ст. 295 та ч. 1 ст. 297 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В.В. Амельохін