Справа № 569/19/18
Суддя: Тимощук О. Я.
Дата ухвалення: 2018-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 569/19/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2018 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Тимощука О.Я.,

при секретарі - Рибачик О.А.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - адвоката ОСОБА_2,

представника відповідача - Немиришиної В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у Рівненській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Кулінки Валентина Миколайовича про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у Рівненській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Кулінки Валентина Миколайовича про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову вказує, що вважає постанову серії АР № 711368 від 21.12.2017 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якої на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на суму 425,00 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП незаконною та такою, що не відображає дійсних обставин справи, оскільки відсутня подія і склад адміністративного правопорушення, що відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, виключає провадження у справі.

ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Представник позивача - адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у адміністративному позові, просить їх задовольнити.

Представник відповідача - Немеришина В.О. в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала, просить суд відмовити у їх задоволенні. На підтвердження своїх заперечень представником відповідача долучено до матеріалів справи рапорт інспектора роти №2 батальйону УПП в Рівненській області ДПП старшого лейтенанта поліції Бояра О.В. та диск з відеозаписом з камери нагрудного реєстратора поліцейського.

Ухвалою від 02.04.2018 року судом витребувано з Сарненського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області оригінал постанови серії АР № 711368 від 21.12.2017 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі для огляду в судовому засіданні.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведене кореспондується із ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» (далі Закон).

Відповідно до вимог ст. 7 Закону під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Згідно ст. 18 Закону, поліцейський зобов'язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Вказані норми є гарантією забезпечення довіри народу до утворених органів поліції, як представників державної влади.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з цим Кодексом ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч.1,2 статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245).

Статтею 213 КУпАП, передбачено, що органи національної поліції віднесені до органів уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення.

У відповідності до вимог ст. 222 КУпАП саме до компетенції Національної поліції віднесено розгляд справ за порушення ПДР, у тому числі, передбачені ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

У відповідності до вимог ст. 249 Кодексу справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито.

Порядок розгляду справи визначений ст. 278 КУпАП, а ст. 280 КУпАП передбачено, які обставини підлягають з'ясуванню під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Статтею 268 Кодексу визначено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності з моменту порушення адміністративного провадження і до виконання рішення у такій справі, тобто усіх стадій адміністративного провадження у справі.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 711368 від 21.12.2017 року, ОСОБА_1 21.12.2017 року о 10 год. 50 хв. в м. Рівне на перехресті вулиць Київська, Грушевського, Відінська, керуючи транспортним засобом марки VOLKSWAGEN, державний номерний знак НОМЕР_1, під час руху транспортного засобу користувався засобами зв'язку, тримаючи їх у руці та не пред'явив посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи, поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив пп. а), б), ґ) п.2.1., пп. д) п 2.9 ПДР України.

Згідно постанови серії АР № 711368 від 21.12.2017 року інспектором роти №2 батальйону УПП у Рівненській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Кулінкою Валентином Миколайовичем на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425,00 грн.

Відповідно до пп. а), б), ґ) п. 2.1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (надалі - ПДР України), водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв'язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон), поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Згідно пп. д) п. 2.9. ПДР України, водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв'язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно ч. 1 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Приймаючи постанову про накладення адміністративного стягнення за вчинення ОСОБА_1 правопорушення, відповідач, як посадова особа Управління патрульної поліції Рівненської області, вважав доведеними обставини вчинення даного правопорушення. Разом з тим, доказів на підтвердження викладеного у постанові до справи не долучено та суду не надано.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з оригіналу постанови серії АР № 711368 від 21.12.2017 року, запис в графі про особу, щодо якої розглядається справа та дата народження особи, яка притягується до адміністративного відповідальності виконаний кульковою ручкою пастою синього кольору, який є темнішим від інших записів зроблених кульковою ручкою пастою синього кольору.

Позивач та його представник пояснили суду, що заповнення постанови про накладення адміністративного стягнення було розпочато на місці зупинки транспортного засобу, а саме: м. Рівне, вул. Відінська, 3 та завершено за адресою Рівненського ВП ГУ НП у Рівненській області - м. Рівне, вул. Пушкіна,4. Вказані обставини в судовому засіданні підтвердив і представник Відповідача - Немеришина В.О.

Вказані обставини дають підстави суду прийти до висновку про невідповідність інформації вказаній в оскаржуваній постанові щодо місця розгляду справи про адміністративне правопорушення, а також про пред'явлення ОСОБА_1 посвідчення водія для Відповідача на місці зупинки транспортного засобу, оскільки інформація про особу - позивача(прізвище та ім'я) та його дата народження внесені до оскаржуваної постанови за адресою м. Рівне, вул. Відінська,3.

Дослідивши відеозаписи з камери нагрудного реєстратора поліцейського суд також вбачає недостовірність інформації вказаної у оскаржуваній постанові, щодо часу допущення порушень ОСОБА_1, передбачених ч. 2 ст.122, ч. 1 ст. 126 КУпАП - 10 год. 50 хв. Досліджені відеозаписи з нагрудної камери поліцейського розпочинаються з часу 10 год.12 хв. 21.12.2017р. та тривають до 10 год. 23 хв. 21.12.2017р. В свою чергу в постанові серії АР № 711368 від 21.12.2017 року часом вчинення адміністративного правопорушення вказано 10:50 год.

Крім того, суд бере до уваги витяги з офіційного сайту мобільного оператора «Vodafone» деталізованого рахунку по номеру мобільного телефону 62 за період з 20.12.2017 року по 22.12.2017 року та офіційного сайту мобільного оператора «Київстар» викликів по номеру мобільного телефону НОМЕР_2 за період з 20.12.2017 року по 22.12.2017 року, візитну картку позивача, а також доводи щодо використання останнім Bluetooth гарнітуру, що виключає потребу тримати мобільний телефон у руці під час керування транспортним засобом.

Суд також погоджується з доводами представника Позивача, що у Відповідача були відсутні достатні підстави для зупинки транспортного засобу, яким 21.12.2017р. керував ОСОБА_1 у зв'язку з тим, що не мало місце порушення ним ч. 2 ст. 122 КУпАП та, як наслідок, не було потреби в перевірці документів згідно ч. 1 ст. 126 КУпАП. Також щодо вимоги про пред'явлення 21.12.2017р. Позивачем полісу обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності, то суд зауважує, що на відеозаписах з нагрудних камер поліцейського Відповідач чітко не ставив вимогу ОСОБА_1 його пред'явити. Позивач надав копію відповідного договору страхування, що був чинний станом на 21.12.2017р., який досліджений судом.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними якщо вони містять інформацію щодо предмету доказування.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Суд не може витребувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Незважаючи на вимоги ч.2 ст. 77 КАС України, відповідачем не представлено суду достатніх, належних та допустимих доказів на підтвердження викладених Відповідачем у постанові обставин та спростування позовних вимог ОСОБА_1, а також не представлено доказів вчинення останнім адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що відповідач не довів правомірність його дій, що полягають у притягненні позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме за порушення позивачем пп. а), б), ґ) п.2.1., пп. д) п 2.9, ПДР України.

Зважаючи на те, що відповідачем належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження правомірності прийнятого ним рішення не було надано, то позов підлягає задоволенню, оскаржувана постанова скасуванню, а провадження в адміністративній справі відносно позивача закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 9, 19, 77, 241-246, 255, 286, 292, пп. 15.5 ч. 1 Перехідних положень КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задоволити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії АР № 711368 від 21.12.2017 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену інспектором роти № 2 батальйону УПП у Рівненській області ДПП лейтенантом поліції Кулінкою Валентином Миколайовичем про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу на суму 425 грн. за адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, а провадження по справі - закрити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку сторонами, а також іншими особами у зв'язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом десяти днів з моменту його проголошення до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський міський суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлено 26 квітня 2018 року.

Суддя Рівненського

міського суду Тимощук О.Я.