Справа № 826/14624/17
Суддя: Бужак Н.П.
Дата ухвалення: 2018-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Троян Н.М.

За участю секретаря: Івченка М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 березня 2018 року, головуючий суддя Кузьменко А.І., судді: Добрівська Н.А., Маруліна Л.О., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Держави - гаранту права - Кабінету Міністрів України про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,-

У С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувсяя до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Держави - гаранту права - Кабінету Міністрів України, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог від 23 листопада 2017 року, просив: визнати протиправною дію відповідача щодо відмови у розгляді заяви по суті; визнати протиправною дію Мінсоцполітики - відписку на заяву не за адресою; визнати протиправною дію - свідоме приниження честі й гідності; визнати протиправною дію - свідоме посягання на життя і здоров'я; визнати протиправною дію - не визнання Конституції та Законів України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 лютого 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 в частині визнання протиправними дій Міністерства соціальної політики України стосовно відписки на заяву не за адресою залишено без розгляду на підставі клопотання позивача, заявленого в підготовчому засіданні.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 березня 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що з'явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є інвалідом І групи, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорія 1), що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями посвідчень серії НОМЕР_1, НОМЕР_2 (а.с. 10).

31 серпня 2017 року позивач звернувся до Кабінету Міністрів України із заявою, відповідно до якої просив Державу - гаранта права, оператора ядерної установки ЧАЕС, Кабінет Міністрів України в особі В. Гройсмана забезпечити виконання вимог Закону, та невідкладно виплатити одноразову страхову компенсаційну допомогу в розмірі 5000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян на день виплати на підставі довідки про стан здоров'я.

Відповідно до листа Управління з питань роботи із зверненнями громадян Секретаріату Кабінету Міністрів України, ОСОБА_2 повідомлено про те, що його лист, який надійшов до Кабінету Міністрів України, надіслано Міністерству соціальної політики України, Міністерству охорони здоров'я України 04 вересня 2017 року за №41-Р-020307/26 відповідно до частини 3 статті 7 Закону України "Про звернення громадян" для розгляду і надання відповіді.

Департаментом соціального захисту постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи Міністерства соціальної політики України розглянуто звернення ОСОБА_2 та листом від 04 жовтня 2017 року №430/0/78-17/292 позивача повідомлено про те, що Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено гарантовані державою пільги та компенсації для громадян, віднесених до І категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, проте, не передбачено відшкодування ядерного збитку.

Вважаючи вищезазначені дії Кабінету Міністрів України протиправними та такими, що суперечать Закону України "Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку", Закону України "Про цивільну відповідальність за ядерну шкоду і фінансове забезпечення", Цивільного кодексу України та Віденської конвенції про цивільну відповідальність, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Законом, який регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів є Закон України «Про звернення громадян».

На підставі частини 1 статті 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно із статтею 5 Закону України «Про звернення громадян» звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань. Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. У зверненні має бути зазначено прізвище, ім'я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. Звернення, оформлене без дотримання зазначених вимог, повертається заявнику з відповідними роз'ясненнями не пізніш як через десять днів від дня його надходження, крім випадків, передбачених частиною першою статті 7 цього Закону.

Звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду. Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обгрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями. Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються. (стаття 7 Закону України «Про звернення громадян»).

Частинами 1 та 3 статті 15 Закону України "Про звернення громадян" передбачено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.

Статтею 18 цього ж Закону визначені права громадянина при розгляді його заяви чи скарги, зокрема, громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Абзацом 1 частини 1 статті 19 Закону України "Про звернення громадян" визначено обов'язок органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засобів масової інформації, їх керівників та інших посадових осіб в межах своїх повноважень об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги.

Разом з тим, відповідно до підпункту 51 пункту 4 Положення про Міністерство соціальної політики України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 року №423, Мінсоцполітики відповідно до покладених на нього завдань організовує роботу з виплати передбаченої законодавством компенсації та допомоги громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 звернувся до Кабінету Міністрів України з письмовою заявою, яка відповідає вимогам Закону України "Про звернення громадян", щодо забезпечення виконання вимог Закону України "Про цивільну відповідальність за ядерну шкоду та їх фінансове забезпечення" та виплати йому одноразової страхової компенсаційної допомоги за заподіяну ядерну шкоду.

Вказане звернення позивача отримано Кабінетом Міністрів України та у зв'язку з тим, що питання, висвітлені у ньому, віднесені до компетенції, у тому числі, Міністерства соціальної політики України та Міністерства охорони здоров'я України, на виконання вимог частини 3 статті 7 Закону України "Про звернення громадян" переадресовано за належністю останнім, про що повідомлено позивачу.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що питання, порушені у заяві ОСОБА_2, не належать до повноважень Кабінету Міністрів України, а тому у відповідності до вимог ч. 3 ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» заява була скерована за належністю до Міністерства соціальної політики України та Міністерства охорони здоров'я України для розгляду та надання відповіді.

Отже, відповідач у даному випадку діяв у межах наданих йому повноважень, в порядок та спосіб, визначені Законом України "Про звернення громадян".

Таким чином, колегія суддів вважає, що дії Кабінету Міністрів України щодо порядку розгляду заяви ОСОБА_2 від 31.08.2017 року повністю узгоджуються з вимогами чинного законодавства, зокрема в межах, визначених Конституцією та Законом України «Про звернення громадян».

Доводи, на які посилається апелянт, як на підставу своїх вимог, не знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду справи, оскільки відповідач діяв в межах своїх повноважень та у спосіб, встановлений чинним законодавством.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 березня 2018 року.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду є законною і обґрунтованою, ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для її скасування не має.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 березня 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Судя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Повний текст виготовлено: 25 квітня 2018 року.