Справа № 820/59/18
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2018-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2018 р. Справа № 820/59/18
Харківський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Кононенко З.О.

суддів: Донець Л.О. , Гуцала М.І.

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.02.2018 (суддя Сліденко А.В., 61004, м. Харків, вул. Мар'їнська, 18-Б-3, повний текст складено 08.02.18) по справі № 820/59/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області , Начальника Головного управління Національної поліції в Харківській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про 1)визнання протиправним та скасування наказу начальника ГУ НП в Харківській області №729 о/с від 26.12.2017 р. про звільнення ОСОБА_1, номер поліцейського жетону 0088229 карта фізичної особи-платника податків №, з поліції згідно з законом України "Про Національну поліцію" на підставі п. 2 ч. 1 ст. 77 (через хворобу) в частині встановлення стажу служби в поліції на день звільнення для встановлення поліцейському надбавки за вислугу років у кількості 24 роки 04 місяці 13 днів, у пільговому обчисленні для призначення пенсії при звільненні зі служби складає у кількості 24 роки 09 місяців 23 дні; 2) зобов'язати начальника ГУ НП в Харківській області видати новий наказ про звільнення ОСОБА_1 (0088229) з поліції (через хворобу) в частині встановлення стажу служби в поліції на день звільнення (26.12.2107 р.) для встановлення поліцейському надбавки за вислугу років у кількості 25 років 08 місяців 15 днів, у пільговому обчисленні для призначення пенсії при звільненні зі служби складає у кількості 26 років 02 місяці 09 днів; 3) зобов'язати ГУ НП в Харківській області виплатити грошове забезпечення ОСОБА_1 згідно з новим наказом про звільнення, в якому встановлено стаж служби в поліції на день звільнення (26.12.2107 р.) для встановлення поліцейському надбавки за вислугу років у кількості 25 років 08 місяців 15 днів, у пільговому обчисленні для призначення пенсії при звільненні зі служби складає у кількості 26 років 02 місяці 09 днів; зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області перерахувати пенсійне забезпечення ОСОБА_1 із рахунку стажу служби в поліції на день звільнення (26.12.2107 р.) для встановлення поліцейському надбавки за вислугу років у кількості 25 років 08 місяців 15 днів, у пільговому обчисленні для призначення пенсії при звільненні зі служби складає у кількості 26 років 02 місяці 09 днів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головне управління Національної поліції в Харківській області, Начальник Головного управління Національної поліції в Харківській області, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ГУ НП в Харківській області № 729 о/с від 26.12.2017 року про звільнення ОСОБА_1 , номер поліцейського жетону 0088229, картка фізичної особи-платника податків № НОМЕР_1, з поліції згідно з Законом України «Про Національну поліцію» на підставі п.2 ч.І ст.77(через хворобу) в частині встановлення стажу служби в поліції на день звільнення для встановлення поліцейському надбавки за вислугу років у кількості 24 роки 04 місяці 13 днів, у пільговому обчисленні для призначення пенсії при звільненні зі служби складає у кількості 24 роки 09 місяців 23 дні.

- зобовязати начальника ГУ НП в Харківській області видати новий наказ про звільнення ОСОБА_1 (0088229) з поліції (через хворобу) в частині встановлення стажу служби в поліції на день звільнення (26.12.2017 року) для встановлення поліцейському надбавки за вислугу років у кількості 25 років 08 місяців 15 днів, у пільговому обчисленні для призначення пенсії при звільненні зі служби складає у кількості 26 років 02 місяців 09 днів.

- зобовязати Головне управління НП в Харківській області виплатити грошове забезпечення ОСОБА_1 згідно з новим наказом про звільнення в якому встановлено стаж служби в поліції на день звільнення (26.12.2017 року) для встановлення поліцейському надбавки за вислугу років у кількості 25 років 08 місяців 15 днів, у пільговому обчисленні для призначення пенсії при звільненні зі служби стаж складає у кількості 26 років 02 місяців 09 днів.

- зобовязати Головне управління пенсійного фонду України у Харківській області перерахувати пенсійне забезпечення ОСОБА_1 із рахунку стажу служби в поліції на день звільнення (26.12.2017 року) для встановлення поліцейському надбавки за вислугу років у кількості 25 роки 08 місяці 15 днів, у пільговому обчисленні для призначення пенсії при звільненні зі служби у кількості 26 років 02 місяців 09 днів.

В обгрунтування позовних вимог, позивач зазначав, що владним субєктом неправильно розраховано вислугу поліцейського на дату звільнення, а саме: до строку вислуги не включено період роботи позивача як державного службовця на посаді слідчого ГУ МВСУ в Харківській області до моменту переводу на службу в органи внутрішніх справ та призначення на посаду заступника командиру взводу №3 роти №1 батальйону патрульної служби міліції спеціального призначення «Слобожанщина» ГУ МВСУ в Харківській області.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.02.2018 року позов - залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач з 17.06.1991 р. по 19.08.2011 р. проходив безперервну публічну службу в органах внутрішніх справ України, наказом ГУМВСУ в Харківській області №173о/с від 19.08.2011 р. був звільнений за власним бажанням, вислуга років на дату звільнення склала 20 років 02 місяці 00 днів.

11.06.2014 р. позивач був прийнятий на роботу до ГУ МВСУ в Харківській області на посаду слідчого, але у правовому статусі державного службовця.

11.08.2015 р. (тобто по минуванню 1 року та 2 повних календарних місяців від дати прийняття на роботу за наймом у порядку Закону України «Про державну службу») позивач у порядку переводу на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України був звільнений з посади державного службовця, а 13.08.2015 р. призначений на посаду особи начальницького складу ОВС заступника командира взводу №3 роти №1 батальйону патрульної служби міліції спеціального призначення «Слобожанщина» ГУ МВСУ в Харківській області.

05.10.2015 р. позивач був призначений на посаду першого заступника начальника начальника слідчого відділу Дзержинського РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області.

07.11.2015 р. у порядку п.п. 9 і 12 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» позивач був призначений на посаду заступника начальника начальника слідчого відділу Дзержинського відділу поліції ГУНП в Харківській області.

Стаж служби за розрахунками ГУ НП області станом на дату цього призначення склав 22 роки 2 місяці 25 днів (а.с. 44).

Між тим, з дати призначення позивача на посаду керівника підрозділу батальйону «Слобожанщина» (тобто з 13.08.2015 р. включно) до дати проведення розрахунку вислуги (тобто до 07.11.2015р.) минуло 19 календарних днів серпня 2015 р., 30 календарних днів вересня 2015 р., 31 календарний день жовтня 2015 р. і 7 календарних днів листопада 2015 р., що у сукупності дорівнює 2 місяцям 25 дням.

Зясовано, що ця розбіжність спричинена різним розміром вислуги позивача на дату припинення минулої служби в органах внутрішніх справ згідно з наказом ГУ МВСУ в Харківській області №173 о/с від 19.08.2011 р. (де вислуга обрахована у 20 років 02 місяці та 00 днів) та записом у послужному списку позивача (де вислуга обрахована у 20 років 00 місяців та 00 днів).

11.02.2016 р. позивач призначений на посаду начальника слідчого відділення Дзержинського ВП Ленінського ВП ГУ НП в Харківській області.

15.07.2016 р. позивач був звільнений зі служби в поліції на підставі п. 5 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через службову невідповідність»).

Станом на дату звільнення вислуга позивача була розраховано ГУ НП в Харківській області у 22 роки 11 місяців 03 дні у цілях виплати надбавки за вислугу років та у 22 роки 11 місяців 10 днів у цілях призначення пенсії (у пільговому обчисленні).

У послужному списку позивача наявний запис (а.с. 43 зворот), згідно з яким строк служби на посаді заступника начальника підрозділу батальйону «Слобожанщина», а саме: 13.08.2015 р. 05.10.2015 р. (тобто 1 місяць та 22 дні (17 календарних днів серпня 2015 р. і 5 календарних днів жовтня 2015 р.) підлягає обчисленню за правилом 3:4, тобто повинен дорівнювати 72 дням пільгового обчислення (19 календарних днів серпня 2015 р., 30 календарних днів вересня 2015 р., 5 календарних днів жовтня 2015 р. = 54 календарних дня у розрахунку 3/4 дорівнює 72 днів у пільговому обчисленні).

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 20.09.2016 р. по справі №820/3992/16 (залишеною в силі ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.12.2016 року) позивач був поновлений на посаді начальника слідчого відділення Шевченківського відділення поліції Холодногірського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області.

26.12.2016 р. позивач був призначений на посаду начальника відділення розслідування злочинів загально-кримінальної спрямованості слідчого відділу Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області.

У послужному списку позивача наявний запис (а.с. 43 зворот), згідно з яким строк служби позивача після поновлення на роботі за рішенням суду, включає час участі у антитерористичній операції з 29.05.2017 р. по 10.08.2017 р. (3 календарних дня травня 2017 р., 30 календарних днів червня 2017 р., 31 календарний день липня 2017 р., 10 календарних днів серпня, а всього 74 календарних дні, котрі підлягають пільговому обчисленню за правилом 1:3, що дорівнює 222 дня).

26.12.2017 р. позивач був звільнений зі служби в поліції на підставі п.2 ч.1 ст.77 Закону України «Про національну поліцію» наказом №729 о/с від цієї ж дати.

Стаж служби в поліції у цілях виплати надбавки за вислугу років був розрахований владним субєктом у тексті згаданого наказу у 24 роки 04 місяці 14 днів, а стаж служби в поліції у цілях призначення пенсії був розрахований владним субєктом у тексті згаданого наказу у 24 роки 09 місяців 23 дні (у пільговому обчисленні).

Згідно з доводами позивача стаж служби в поліції у цілях виплати надбавки за вислугу років має бути розрахований владним субєктом у 25 років 08 місяців 15 днів, а стаж служби в поліції у цілях призначення пенсії був розрахований владним субєктом у тексті згаданого наказу у 26 років 02 місяці 09 днів (у пільговому обчисленні).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про їх необгрунтованість.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VІІІ (далі ОСОБА_2 № 580-VІІІ) Національна поліція України (далі поліція) це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно з статтею 3 Закону № 580-VІІІ у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно з п «и» ч. 1 ст. 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" до вислуги років для призначення пенсії зараховуються час роботи в державних органах у разі переходу на військову службу в органи і військові формування Служби безпеки України, Управління державної охорони України, органи внутрішніх справ, Національну поліцію, державну пожежну охорону, Державну службу спеціального зв'язку та захисту інформації України, органи і підрозділи цивільного захисту, податкову міліцію або Державну кримінально-виконавчу службу України на посади офіцерського та начальницького складу згідно з переліками посад, затверджуваними відповідно Службою безпеки України, Управлінням державної охорони України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Державною службою спеціального зв'язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах виконання кримінальних покарань, цивільного захисту, пожежної і техногенної безпеки, державної фінансової політики.

Відповідно до ч. 5 ст. 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" запроваджено правило, у силу якого вислуга років для призначення пенсії у разі поновлення виплати пенсії після перерви в її одержанні, яка була раніше обчислена особі, яка має право на пенсію за цим Законом, відповідно до законодавства, яке діяло на день попереднього звільнення цієї особи зі служби, перегляду не підлягає.

Відповідно до переліку, посад поліцейських середнього та вищого складу, на яких, у разі переходу на службу до апарату Національної поліції України, до вислуги років для призначення пенсії зараховується час роботи в державних органах, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.02.2016 № 112, до таких посад відносяться: Перший заступник Голови Національної поліції України, заступники Голови Національної поліції України; Начальники департаменту, головного управління, управління та їх заступники; Начальники управління, відділу та їх заступники; Помічники першого заступника Голови, заступника Голови; Головний оперуповноважений, головний інспектор, головний психолог, головний спеціаліст.

Отже, наказом МВС України від 17.03.2015 р. №287, та наказом МВС України від 18.02.2016 р. №112 передбачена можливість зарахування стажу роботи в державних органах виключно у разі переходу працівника на подальшу службу до Центрального апарату відповідно МВС України та Національної поліції України.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ані у період публічної служби до 19.08.2011 р., ані у період публічної служби після 11.06.2014 р. посад у центральних апаратах МВС України та Національній поліції України не обіймав.

Інших правових підстав для такого зарахування законодавством не передбачено, позаяк за своєю правовою суттю та призначенням вислуга років поліцейського суттєво (аж до докорінно) відрізняється від стажу роботи державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу», що зумовлено умовами праці, характером службових завдань, обсягом вимог тощо.

Щодо доводів позивача стосовно визнання неправильними проведених владним субєктом розрахунків вислуги, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з п. «б» ч. 1 ст. 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" до вислуги років для призначення пенсії зараховуються служба в органах внутрішніх справ, поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Державній кримінально-виконавчій службі України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.

З матеріалів справи вбачається, що наказом №173о/с від 19.08.2011 р. вислуга років позивача станом на 19.08.2011 р. була розрахована владним субєктом у 20 років 02 місяці 00 днів.

Після призначення позивача на посаду особи начальницького складу ОВС заступника командира взводу №3 роти №1 батальйону патрульної служби міліції спеціального призначення «Слобожанщина» ГУ МВСУ в Харківській області (що мало місце 13.08.2015 р.) подальший розрахунок вислуги позивача в органах внутрішніх справ України та в органах Національної поліції України владний субєкт повинен був проводити наростаючим підсумком, починаючи із значення 22 роки 00 місяців та 00 днів (осільки до часу служби безпосередньо в органах внутрішніх справ - 20 років 02 місяці 00 днів має бути доданий строк дійсної строкової служби в лавах Збройних Сил СРСР 1 рік та 10 місяців).

13.08.2015 р. позивач був призначений на посаду начальницького складу органів внутрішніх справ.

З 13.08.2015 р. по дату звільнення позивача зі служби в поліції 26.12.2017 р. минуло 2 роки (подія настання 13.08.2017 р.) 4 місяці (подія настання 13.12.2017 р.) 14 днів (подія настання 26.12.2017 р.; за розрахунками суду 13 днів).

Цей період служби має бути доданий до попередньо розрахованої та незміненої вислуги років станом на 19.08.2011 р. у розмірі 20 років 02 місяці та 00 днів.

До цього ж періоду має бути доданий і строк військової служби з 13.06.1989 р. по 12.04.1991 р., тобто 1 рік (подія настання 13.06.1990 р.), 9 місяців (подія настання 13.03.1991 р.) та 30 днів (18 календарних днів березня 1991р. та 12 календарних днів квітня 1991р.), а остаточно за правилами найбільш сприятливого для громадянина тлумачення - 1 рік та 10 місяців.

Таким чином, вислуга років позивача, як період виконання ним роботи у специфічних умовах із значно підвищеним порівняно із звичайним працівником чи службовцем обсягом вимог по виконанню спеціальних завдань (які не виключають загрозу життю та здоровю) складає 24 роки 4 місяці 14 днів (як арифметичний результат додавання 20 років 02 місяці та 00 днів служби в органах внутрішніх справ + 1 рік та 10 місяців строкової військової служби + 2 роки 4 місяці 14 днів (за розрахунками суду 13 днів) служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ та Національній поліції України).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, Головним управлінням Національної поліції в Харківській області вірно розраховано вислугу років ОСОБА_3, яка складає 24 роки 4 місяці 14 днів, отже позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано відмовив у задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 08.02.2018 року по справі № 820/59/18 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ст. 245, 246, 250, 315, 321 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.02.2018 по справі № 820/59/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_2
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_4 ОСОБА_5
Постанова складена в повному обсязі 27.04.18.