Справа № 821/1605/17
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2018-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2018 р.м.ОдесаСправа № 821/1605/17

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Дмитрієва О.О.

Місце та час укладення судового рішення « 10:18», м. Херсон

Повний текст судового рішення складений 18.12.2017 р.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Градовського Ю.М., Романішина В.Л.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Херсонського державного заводу «Палада» на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2017 року у справі за адміністративним позовом Херсонського державного заводу «Палада» до Головного управління Державної фіскальної служби в Херсонській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

31.10.2017р. Херсонський державний завод «Палада» (надалі ХДЗ «Палада») звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про скасування податкового повідомлення-рішення № від 04.09.2017р. в частині збільшення суми грошового зобовязання з податку на додану вартість в сумі 86010,11грн. та нарахування штрафних санкцій на суму 21502,50грн. /а.с.35/

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 14.12.2017р. у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на помилкове застосування судом при вирішенні справи вимог законодавства, внаслідок чого просить рішення суду скасувати та прийняти нове про задоволення позовних вимог.

Згідно із п.2 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, в звязку з неприбуттям жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачем була проведена планова виїзна документальна перевірка ХДЗ «Палада» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014р. по 31.12.2016р. За результатами проведеної перевірки 26.04.2017 року був складений акт №94/21-22-14-01/24961253, яким встановлені порушення позивачем:

- п.134.1 ст.134 Податкового Кодексу України, п.5 та 11 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 11 «Зобов'язання» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 №20, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.02.2000 №85/4306, п.5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.12.1999 №860/4153, в результаті чого занижено податок на прибуток, що підлягає сплаті до бюджету, у сумі 103872грн. в т.ч. за 2016 рік в сумі 103872грн.;

- п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 201.1 ст. 201 п.198.1, п.198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого:

- занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету за жовтень 2014р., січень-листопад 2015р., березень, травень, липень 2016 року, всього на суму 180619грн.;

- завищено суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (ряд.21) за грудень 2016 року в сумі 27290 грн.;

- пп. 168.1.2, пп.168,1.5 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України - не сплачено (не перераховано) податок на доходи фізичних осіб під час виплати доходу на користь фізичних осіб та не перераховано до бюджету податок, у строки, встановлені для місячного періоду, коли оподатковуваний дохід нарахований, але не виплачений платнику податку на суму 1629561,68грн.: за липень - грудень 2015 року у сумі 1 331496,88 грн.; за січень 2016 року у сумі 298064,80 грн. Відповідно до пп.129.1.3 п.129.1, п.129.3, п.129.4 ст.129 Податкового кодексу України нарахована пеня у сумі 238669,18грн.;

- пп.168.1.5 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України - не перераховано до бюджету військовий збір, у строки, встановлені для місячного періоду, коли оподатковуваний дохід нарахований, але не виплачений платнику податку на загальну суму 202554,90 грн., за серпень 2014 року у сумі 3622,39 грн., березень - грудень 2015 року у сумі 173875,20 грн., січень 2016 року у сумі 25057,31 грн. Відповідно до пп. 129.1.3 п. 129.1, п.129.3, п.129.4 ст.129 Податкового кодексу України нарахована пеня у сумі 8781,38грн.;

- ч.ч.8, 11 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», (несвоєчасне перерахування) сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування;

- пп.1,4 ч.2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», у результаті чого несвоєчасно подано до Державної фіскальної служби звіти про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (форма № Д4 (місячна) за січень - грудень 2015 року та січень-березень 2016року;

- пп.1, 4 ч.2 ст.6, ст.ст.7, 8, 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», у результаті чого своєчасно не нарахований єдиний внесок, за період січень-грудень 2015 року та січень-березень 2016 року, на суму 4081165,92грн., в тому числі по звітних періодах: за липень 2015 року в сумі 456811,09грн., за серпень 2015року в сумі 427742,48 грн., за вересень 2015 року в сумі 436360,82 грн., за жовтень 2015 року в сумі 331966,26 грн., за листопад 2015 року в сумі 417921,07 грн., за грудень 2015 року в сумі 615169,30 грн., за січень 357344,83 грн., за лютий 2016 року у сумі 476766,53 грн., за березень 561083,54грн.;

- ст.24 Закону України «Про оплату праці» порушено строки виплати заробітної плати, а саме: за липень-грудень 2015 року та січень 2016 року. /а.с.7-18/

На підставі висновків акту перевірки податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення № від 04.09.2017 року про збільшення суми грошового зобовязання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) за податковим зобовязанням у розмірі 101995грн. та за штрафними санкціями у розмірі 25498,75грн. /а.с.6/

Не погоджуючись із зазначеним податковим повідомленням-рішенням в частині податкових зобовязань на суму, розраховану виходячи з перевищенням собівартості наданих послуг проживання у гуртожитку над отриманим доходом від їх реалізації на суму 77243грн.; податкових зобовязань розрахованих виходячи з перевищення собівартості реалізованої готової їжі над отриманим доходом від її реалізації на суму 8767,11грн., позивач звернувся до суду з даним позовом. /а.с.35/

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог виходячи з наступного.

Згідно із статтями 127 - 131 Житлового кодексу УРСР та п. 2 Положення про гуртожитки, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №84 від 27.04.2015р., гуртожитки є спеціально збудовані або переобладнані для цього житлові будинки, зареєстровані відповідним чином у виконкомі місцевої ради, ордери на заселення яких видаються не виконавчим комітетом, а адміністрацією підприємства, організації, установи.

Відповідно до п.5 Положення, за призначенням гуртожитки поділяються: для проживання окремих осіб (жилі приміщення перебувають у користуванні кількох осіб, які не перебувають між собою в сімейних відносинах); для проживання сімей (жилі приміщення, що складаються з однієї чи кількох кімнат, перебувають у відособленому користуванні однієї сім'ї).

При цьому норми Житлового Кодексу та Положення не містять застережень з приводу того, що у разі проживання лише одної особи в жилому приміщенні гуртожитку для проживання окремих осіб, то таке житло позбавляється статусу гуртожитку.

На балансі підприємства знаходиться гуртожиток, плата за проживання у гуртожитку встановлена відповідно до діючого розпорядження Херсонської ОДА від 20.07.2011р. №462 «Про встановлення граничного розміру плати за проживання у гуртожитках», згідно якого вартість проживання не повинна перевищувати 160грн. з урахуванням ПДВ за 1 ліжко-місце в місяць.

Разом з тим, в акті перевірки зазначено, що розпорядження Херсонської ОДА № 462 не стосується мешканців гуртожитку ХДЗ «Палада», оскільки окремі мешканці гуртожитку займають окремі кімнати.

Однак розпорядження та норми діючого законодавства України не ставлять в залежність вартість проживання від проживання осіб в окремій кімнаті.

Відповідно до п.188.1 ст.188 Податкового Кодексу України оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг визначалось виходячи із договірної ціни, але не нижче ніж собівартість. Загальне правило розповсюджується на операції з постачання товарів/послуг, ціни на які підлягають державному регулюванню.

Згідно із п.12 Постанови КМУ №1548 від 25.12.1996р. «Про встановлення повноважень органів виконавчої влади та виконавчих органів міських рад щодо регулювання цін(тарифів)» міські державні адміністрації регулюють (встановлюють) зокрема граничний розмір плати за проживання в гуртожитках (крім студентських гуртожитків) громадян України, осіб без громадянства та іноземців, які займають приміщення, що знаходяться у спільному користуванні кількох осіб, які не перебувають у сімейних відносинах. Розпорядженням Херсонської обласної державної адміністрації від 20.07.2011р. №462 встановлено граничний розмір плати за проживання у гуртожитках у розмірі 160грн. за 1 ліжко-місце (з урахуванням ПДВ) на місяць.

З огляду на наведене плата за проживання у гуртожитку є ціною, яка підлягає державному регулюванню, а отже визначення бази оподаткування операцій з постачання послуг за проживання у гуртожитках повинно визначатися виходячи з ціни, зазначеної у розпорядженні.

Слід зазначити, що керівництво заводу неодноразово зверталося до Херсонської обласної державної адміністрації з проханням змінити граничний розмір плати за проживання у гуртожитку, однак на даний час відповіді не отримало. /а.с.19,20/

Таким чином, оскільки база оподаткування визначена згідно із п.188.1 ст.188 ПК України на рівні державної регульованої ціни, тому є безпідставним донарахування ПДВ від собівартості послуг за проживання у сумі 77243грн.

Надаючи оцінку доводам податкового органу, суд першої інстанції зазначає, що відповідно до ст. 188 ПК України (в редакції з 01.01.2015 року) база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості (у разі здійснення контрольованих операцій - не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче їх собівартості, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення.

Однак, суд першої інстанції посилаючись на норму, яка вказує на вийнятки із загального правила визначення бази оподаткування щодо цін, які підлягають державному регулюванню безпідставно не застосував це правило до позивача, вказавши у рішенні наявність держаної регульованої ціни послуг за проживання у гуртожитках, яка встановлена розпорядженням Херсонської обласної державної адміністрації від 20.07.2011р. №462 у розмірі 160грн. за 1 ліжко-місце.

Крім цього, редакція ст. 188 ПК України до 01.12.2014 не підлягає застосуванню у даних правовідносинах, оскільки спірні відносини виникли у січні 2015 року.

Відповідно до пп. 14.1.228 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України під собівартістю реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг для цілей розділу III «Податок на прибуток підприємств» цього Кодексу розуміють витрати, що прямо пов'язані з виробництвом та/або придбанням реалізованих протягом звітного податкового періоду товарів, виконаних робіт, наданих послуг, які визначаються відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку, що застосовуються в частині, яка не суперечить положенням цього розділу.

Для забезпечення оперативного керівництва та реструктуризації відділів підприємства на підставі наказу від 20.01.2010р. №25 «Про затвердження штатного розпису» їдальня підприємства була включена до складу Служби соціального розвитку з формуванням витрат на заробітну плату її працівників на рахунок 92 б/p «Адміністративні витрати». Тому, заробітна плата завідуючої їдальні, яка виконує організаційні обов'язки, відноситься до складу адміністративних витрат, б/рах 92. Заробітна плата обслуговуючого персоналу (посудомийка та кухонний працівник) з нарахуваннями теж повинна відноситися до складу адміністративних витрат.

Прямі витрати, які безпосередньо були пов'язані з виробництвом, а саме заробітна плата повара та шеф-повара, та інші витрати на забезпечення приготування їжі відносилися на б/рах. 9491 «Інші операційні витрати» та формували собівартість продукції їдальні.

Зі змінами, внесеними до п.п.188.1 ст.188, п.201 ст.201 Податкового кодексу України з 01.01.2015р. для врегулювання питання формування собівартості згідно з вимогами законодавства, на підставі заяв шеф-повара про суміщення роботи шеф-повара з роботою мийника посуди, та повара по суміщенню роботи повара з роботою кухонного працівника, на підставі Штатного розпису на 2015 рік, наказом від 30.12.2014р. №253 «Про суміщення професій» було врегульоване питання нарахування заробітної плати цим працівникам, які, згідно штатного розпису суміщували професії, з яких посади шеф-повара та повара безпосередньо формували витрати, що прямо пов'язані з виробництвом, тому посади посудомийного та кухонного працівника не повинні включатися до собівартості, так як не пов'язані, як прямі витрати, з виробництвом.

Проте, у зв'язку з неможливістю розподілу (не передбачено законодавством) цих виплат та нарахувань, ці витрати, з яких склалися, згідно акту, зобов'язання донарахування ПДВ в сумі 8767,11 грн. (заробітна плата та нарахування на заробітну плату посудомийного та кухонного працівника) були віднесені, в цілому, на б/рах 9491 «Іншіопераційні витрати», а не на б/рах. 92 «Адміністративні витрати», як це передбачено штатним розписом, проте ці витрати, згідно законодавства, не пов'язані прямо з виробництвом та не можуть рахуватися у складі собівартості продукції їдальні, загалом, не вплинули на кінцевий результат формування прибутку підприємства і не можуть відповідати висновку про порушення п.188.1 ст.188, п.201 ст.201 Податкового кодексу України в редакції 2015р.

Крім того, надання послуг з харчування у їдальні не є основним видом діяльності підприємства, ця їдальня обслуговує виключно працівників заводу.

Згідно з частиною 5 статті 8 Закону України «Про бухгалтерський облік фінансову звітність в Україні» підприємство самостійно визначає облікову політику підприємства; обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних; розробляє систему і форми внутрішньогосподарського (управлінського) обліку, звітності та контролю господарських операцій.

Згідно зі ст.4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність Україні» одним з принципів бухгалтерського обліку є принцип превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи юридичної форми.

На підставі викладеного, оскільки суд першої інстанції при вирішенні справи неповно зясував обставини, що мають значення для справи, та як наслідок помилково застосував норми матеріального права, постанова суду першої інстанції в порядку ст. 317 КАС України підлягає скасуванню з прийняттям нової про задоволення позовних вимог.

Відповідно до платіжного доручення № 3082 від 27.10.2017р. ХДЗ «Палада» сплачений судовий збір за подання позовної заяви до суду першої інстанції у сумі 1912,42 грн. /а.с.3/, згідно з платіжним дорученням № 3514 від 21.12.2017р. за подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції - у сумі 2418 грн. /а.с.127/

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову стороні, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, відповідно до п.п. «в» п.4 ч.1 ст.322 КАС України судова колегія вважає, що підлягають задоволенню вимоги про стягнення понесених судових витрат за сплату судового збору позивачем з Головного управління Державної фіскальної служби в Херсонській області у повному обсязі на загальну суму 4330,42грн.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Херсонського державного заводу «Палада» задовольнити, постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2017 року скасувати.

Прийняти у справі нову постанову, якою визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби в Херсонській області № від 04.09.2017р. в частині збільшення суми грошового зобовязання з податку на додану вартість на суму 86010,11грн. та нарахування штрафних санкцій на суму 21502,50грн.

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби в Херсонській області на користь Херсонського державного заводу «Палада» судові витрати у справі у сумі 4330 (чотири тисячі триста тридцять)грн. 42коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3