Справа № 346/1230/18
Суддя: Потятинник Ю. Р.
Дата ухвалення: 2018-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 346/1230/18
Провадження № 2-а/346/71/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2018 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді - Потятинника Ю.Р.,

з участю секретаря - Васильчук Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломиї справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області, рядового поліції поліцейської роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільській області ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Гр. ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи тим, що 06 березня 2018 року він на службовому автомобілі Mercedes-Benz, н.з. АА 3724 СТ рухався по маршруту Тернопіль-Чернівці.

Його зупинив працівник патрульної поліції ОСОБА_2 Після зупинки співробітник поліції пояснив причину зупинки тим, що таблички розпізнавання та маркування небезпечного вантажу причіпу є забрудненими.

На підставі цього співробітник поліції виніс постанову серії БР № 208989 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП, якою накладено штраф в розмірі 510 грн.

З винесеною відносно нього постановою він не згідний. Правил дорожнього руху не порушував.

Вважає, що дії інспектора щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення і винесення постанови про накладення на нього адміністративного стягнення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП є протиправними.

Постанова не відображає дійсних обставин справи, винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту та процедури складення, є незаконною, а тому підлягає скасуванню. Постанова складалась інспектором без врахування його зауважень, пояснень та конкретної дорожньої обстановки, скупчення і потоку інших автомобілів, інтенсивності руху. Доказів порушення не надано, свідків не опитано, місце скоєння правопорушення та його рух вказано невірно, тобто факт порушення оснований на припущеннях, що є порушенням закону, протокол про адміністративне правопорушення не складався.

Згідно зі ст. 289 КУпАП скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в тому числі зафіксовані в автоматичному режимі протягом десяти днів з дня вручення такої постанови.

Частина 2 ст. 282 КУпАП визначено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити:найменування органу (прізвище, імя та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу стосовно якої розглядається справа (прізвище, імя та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених ч.2 ст. 283, повинна містити відомості про дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу (ч.3 ст. 283 КУпАП).

Свідки, які могли б підтвердити факт порушення , фото відсутні.

В порушення вимог ст. 251, 280 КУпАП у постанові немає даних чи були свідки правопорушення. Дані цих осіб є відомостями, які мають зазначатись у постанові. Відсутність у справі не тільки пояснень, але й даних свідків грубо суперечить приписам правових норм та призводить до відсутності у справі передбачених законом доказів.

Отже постанова інспектора є незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Під час керування автомобілем ним не було допущено порушень Правил дорожнього руху України, вказаного працівника УПП він бачив та виконав його вимоги про зупинку і рух. Виконував всі передбачені ПДР України дії про швидкість, зупинку та стоянку, перетинання перехрестя.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Разом з тим, словосполучення «на місці вчинення правопорушення» та «за місцем його вчинення» - не є тотожними та мають різне цільове спрямування. Так, відповідно до Рішення Конституційного суду України від 26.05.2015 року №5-рп/2015 «Аналіз положень Глави 22 Кодексу в системному звязку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке порушення не має, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема. словосполучення «за місцем його вчинення, застосоване у положенні ч.1 ст. 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України».

Частина 3 ст. 258 КУпАП передбачає, що працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення, тобто на місці зупинки транспортного засобу. Проте постанова не може бути винесена без розгляду адміністративної справи. Постанова щодо притягнення особи до відповідальності виноситься за результатами розгляду справи.

Разом з тим, ст. 276 вказує, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, тобто за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. В даному випадку (фактичною) адресою, де розташоване управління патрульної поліції. Проте інспектор Лесик А.Л. положень закону не дотримався та розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу.

Причиною зупинки, як можна припустити є порушення правил дорожнього руху, а саме забруднені таблички маркування небезпечного вантажу на причепі. Але працівник патрульної поліції, зупиняючи автомобіль не міг бачити чи забруднені таблички, оскільки вони знаходяться на причепі автомобіля. Дані таблички були читабельними, проте погодні умови 06.03.2018 року були такими, що таблички не могли бути ідеально чисті. І це не залежало від волі позивача. Даний факт зупинки транспортного засобу свідчить про неправомірні дії працівника патрульної поліції, оскільки чинним законодавство України визначено вичерпний перелік зупинки транспортного засобу, а як випливає з постанови працівник поліції зупинив транспортний засіб для перевірки документів, що є грубим порушенням законодавства.

Як зазначено в постанові, що у позивач на причепі встановлені таблички маркування небезпечного вантажу при перевезенні ДОПНВ не відповідає стандартам. Дане припущення є абсурдним, тому що інформаційна таблиця небезпечного вантажу виготовлена відповідно до Додатку №4 Постанови КМУ від 10.10.2001 року №1306, якою затверджено правила дорожнього руху.

В постанові також зазначено, що у позивача немає спеціальної рідини для промивки очей, цей факт не відповідає дійсності, оскільки рідини у нього була, містилась в ємкості із під «Моршинської води» і тому працівник поліції ОСОБА_2 знову зробив припущення, що це теж не відповідає стандартам.

Після висловлення звинувачень, інспектор Лесик А.Л. пішов до свого патрульного автомобілю та після консультації по телефону, виніс постанову.

З наведених обставин вважає, що дії вчинені інспектором УПП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, слід визнати неправомірними, а постанову БР №208989 від06.03.2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ст. 132-1 КУпАП слід вважати як винесену бездоказово, вона основана на припущеннях і в порушення його прав, а тому її слід скасувати.

Постанова в справі про адміністративне правопорушення винесена посадовою особою ДАІ незаконно, з грубим порушенням норм законодавства, відомчих актів МВС України, порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та норм КУпАП, необґрунтовано, упереджено, за неіснуюче правопорушення, якого він не скоїв, з порушенням його законних прав, що призвело до незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення.

Вважає дії, вчинені вказаним інспектором патрульної поліції ОСОБА_2 протиправними і незаконними та просить скасувати вказану постанову і закрити провадження по справі, а його позов задовольнити в повному обсязі.

Позивач в судове засідання не зявився, однак подав заяву про слухання справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримав.

Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з'явились, хоча повідомлялись про час і місце судового розгляду. Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що не погоджується із доводами, наведеними у позовній заяві та вважає позовні вимоги такими, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до оскаржуваної постанови, позивач 06 березня 2018 року близько 18 год. 20 хв. на а/д Доманове- Ковель-Чернівці-Тереблече керуючи транспортним заособом перевозив небезпечний вантаж, в якого були забруднені таблички розпізнавання та маркування небезпечнного вантажу, при перевірці ТЗ та документів було виявлено порушення спеціальних правил перевезення небезпечного вантажу, а саме на причепі встановлена табличка маркування, що не відповідає стандартам при перевезенні ДОПНВ, також у водія відсутня спеціальна промивка для очей, чим порушив вимоги п.22.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ст. 132-1 КУпАП.

Згідно п. 22.5Правил дорожнього руху за пеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною -22 м (для марштруних транспортних засобів - 25м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь -11 т (для автобусів, тролейбусів -11,5 т), здвоєні осі - 16т, строєні -22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11т , здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Так, питання перевезення небезпечних вантажів регламентується, зокрема Законом України "Про перевезення небезпечних вантажів", наказом Міністерства внутрішніх справ "Про затвердження Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів " від 26.07.2004 №822, спеціальним наказом МВС та міністерства інфраструктури "Про затвердження Переліку маршрутів міжнародного дорожнього перевезення небезпечних вантажів, рух за якими здійснюється без погодження з уповноваженими підрозділами Національної поліції УКраїни" від 02.03.2016 р. №151/89 з наступними змінами, внесеними наказом МВС від 12.04.2017 р. №309/139, Європейською Угодою про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів (ДОПНВ) , до якої Україна приєдналася 01.05.2000р., тощо.

Своїми діями позивач скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі- КУпАП), а саме: порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Згідно п.10 Розділу ІІІ Інструкції під час вирішення питання про притягнення особи до відповідальності, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об"єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 22 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ст. 132-1 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністртивні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

ОСОБА_2 є уповноваженим працівником підрозділу патрульної служби Національної поліції, проходить службу на посаді поліцейського роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільській області ДПП, має спеціальне звання, а отже , у відповідності до ст. 222 КУпАП має право розглядати справи про адміністративні правопорушення , зокрема , за ст. 132-1 КУпАП.

Тому, за порушення Правил дорожнього руху поліцейським роти №1 БУПП в Тернопільській області ДПП ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 208989 від 06.03.2018 р., якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності , передбаченої ст. 132-1 КУпАП з накладенням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

В своєму адміністративному позові ОСОБА_1 вказує, що в нього була при собі рідина для промивання очей. Це твердження є неправдивим, та повністю спростовується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, яким зафіксовано факт твердження позивача, що в нього в наявності проста вода, а не спеціальна рідина для промивки очей.

Крім того, відеозаписом зафіксовано , як позивач погоджується з правопорушенням, а саме з фактом забруднених та таких , які не відповідають вимогам ДОПНВ, табличок маркування небезпечного вантажу.

Так, враховуючи вимоги чиинного законодавства та обставини справи, ОСОБА_1 допустив порушення правил перевезення небезпечного вантажу.

Відповідно до вимог Законів України "Про перевезення небезпечних вантажів", "Про автомобільний транспорт", "Про приєднання України до Європецської угоди про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів (ДОПНВ)", а також з метою забезпечення безпеки перевезення небезпечних вантажів автомобільним транспортом були затверджені Правила дорожнього перевезення небезпечних вантажів, які визначають порядок та основні вимоги до забезпечення безпеки дорожнього перевезення небезпечних вантажів на всій території України.

Відповідно до п.3.5 наказу МВС України від 26.07.2004 №822 "Про затвердження Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів" (далі- Наказ) маркування на вантажній одиниці повинно бути: чітко видимими та розбірливими; здатним витримати вплив будь-яких погодних умов без істотного зменшення їх якості.

Відповідно до п.3.13 Наказу якщо у вантажній одиниці знаходяться два небезпечних вантажі або більше, вона позначається відповідними знаками небезпеки та маркуванням для кожного з вантажів.

Відповідно до п.12.1 наказу транспортні одиниці, що перевозять небезпечні вантажі, повинні мати дві розміщені у вертикальній площині інформаційні таблиці небезпечного вантажу. Інформаційні таблиці повинні бути оранжевого кольору зі світловідбивною поверхнею. Довжина таблиць дорівнює 400 мм, а ширина - 300 мм; вони повинні мати чорне облямування завширшки 15 мм. Якщо площа поверхні або конструкція транспортного засобу не дозволяє закріпити інформаційні таблиці таких розмірів, то їх довжина може бути зменшена до 300 мм, ширина - до 120 мм, а ширина чорного облямування - до 10 мм. Одна із цих таблиць повинна закріплюватися спереду транспортної одиниці, а друга - ззаду, а обидві - перпендикулярно повздовжній осі транспортної одиниці. Інформаційні таблиці небезпеченого вантажу повинні відповідати вимогам ДСТУ 3689-98 "Дорожній транспорт". Знаки розпізнавальні транспортних засобів. Загальні технічні умови.

Також необхідно зазначити, що згідно ст. 16 Закону УКраїни "Про перевезення небезпечних вантажів" до компетенції Національної поліції у сфері дорожнього перевезення небезпечних вантажів належить: здійснення контролю за безпекою дорожнього руху під час дорожнього перевезення небезпечних вантажів, додержанням законодавства у зазначеній сфері; розроблення і видача в установленому порядку погоджень маршрутів руху транспортних засобів під час дорожнього перевезення небезпечних вантажів.

Крім того, Департамент патрульної поліції окремим дорученням від 27.06.2017 р. "Про посилення контролю щодо перевезення транспортними засобами великовагового, великогабаритного та небезпечного вантажу, в тому числі великогабаритної сільськогосподарської техніки" доручив Управлінням патрульної поліції посилити контроль за перевезенням, зокрема небезпечних вантажів, наголосив на необхідності перевірки дозвільної документації на перевезення відповідного вантажу, а в разі виявлення фактів порушення водіями транспортних засобів законодавства та Правил дорожнього руху під час перевезення небезпечних вантажів, вживати заходів згідно чинного законодавства.

Таким чином, виявивши адміністративне правопорушення , інспектор патрульної поліції вжив заходів щодо притягнення винної особи до адміністративної відповідальності, розглянув дану справу в порядку , передбаченому ст. 258 КУпАП, яка визначає, що постанови у справах про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ст. 132-1 КУпАП, виносяться на місці вчинення адміністративного правопорушення. Оскільки постанова не може бути винесена без розгляду справи, тому і розгляд справи здійснюється на місці вчинення правопорушення.

Отже, правомірно розглянувши справу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення, інспектор патрульної поліції у пристуності позивача виніс постанову, яка повністю відповідає вимогам законодавства.

Відповідно до ст. 24 Конституції України , громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед Законом - це означає , що обовязок додержуватися закону, його виконувати, право використовувати закон в своїх інтересах, а також юридична відповідальність перед законом за його порушення є рівною для всіх громадян. Не може бути винятків з цього правила, зважаючи на будь які особливі заслуги особи, її соціальний статус тощо.

Системний аналіз вищевказаних норм чинного законодаства України дає підстави для висновку про те, що поліцейський роти №1 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП ОСОБА_2 під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальносіт ОСОБА_1 та винесення постанови серії БР №208989 від 06.03.2018 р. оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об"єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством УКраїни , при цьому , жодним чином не порушив права позивача, а постанова повністю відповідає вимогам законодавства. А тому, на підставі вищенаведеного просить відмовити у задоволенні позову.

Зясувавши обставини в справі, підтверджені тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, зокрема постановою про накладення адміністративного стягнення, свідоцтва про реєестрацію транспортних засобів, посвідчення водія, переглянувши наданий відповідачем диск з відеозаписом, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення з таких мотивів.

Відповідно до ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;2) з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення, дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно: 6) розсудливо: 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване не рішення (дія): 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Згідно ст. 9 ч.1 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч. 1 ст. 246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовими особами. Протокол не складається у випадках, передбачених cт. 258 цього Кодексу.

В абз. 1 п.1 ч. 1 ст. 255 КУпАП встановлено, що у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати: уповноважені на те посадові особи - органів внутрішніх справ (Національної поліції), частини третя і четверта статті 122, статті 122-2, 122-4, 122-5.

Зі змісту частини 2 статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Відповідно до частини 4 та 5 ціє ж статті визначено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до статей 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 268 ч.1 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно статей 276, 280, 283 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно ст. 77 ч. 2 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 159 ч.4 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання субєктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Таким чином, з врахуванням наведених вище норм законодавства, суд приходить до висновку, що поліцейським не порушено порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача щодо повноважень та місця складення постанови.

Разом з тим, ст. 132-1 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Згідно п. 22.5 діючих Правил дорожнього руху, на порушення якої зазначає в оскаржуваній постанові поліцейський, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною -22 м (для марштруних транспортних засобів - 25м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь -11 т (для автобусів, тролейбусів -11,5 т), здвоєні осі - 16т, строєні -22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11т , здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Тобто, в даному випадку наявна бланкетна норма права, яка містить посилання на спеціальний нормативний акт.

Як зазначив відповідач у відзиві на позов, питання перевезення небезпечних вантажів регламентується, зокрема Законом України "Про перевезення небезпечних вантажів", наказом Міністерства внутрішніх справ "Про затвердження Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів " від 26.07.2004 №822, спеціальним наказом МВС та міністерства інфраструктури "Про затвердження Переліку маршрутів міжнародного дорожнього перевезення небезпечних вантажів, рух за якими здійснюється без погодження з уповноваженими підрозділами Національної поліції УКраїни" від 02.03.2016 р. №151/89 з наступними змінами, внесеними наказом МВС від 12.04.2017 р. №309/139, Європейською Угодою про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів (ДОПНВ) , до якої Україна приєдналася 01.05.2000р., тощо.

Своїми діями позивач скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі- КУпАП), а саме: порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Згідно п.10 Розділу ІІІ Інструкції під час вирішення питання про притягнення особи до відповідальності, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об"єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 22 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ст. 132-1 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністртивні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

ОСОБА_2 є уповноваженим працівником підрозділу патрульної служби Національної поліції, проходить службу на посаді поліцейського роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільській області ДПП, має спеціальне звання, а отже , у відповідності до ст. 222 КУпАП має право розглядати справи про адміністративні правопорушення , зокрема , за ст. 132-1 КУпАП.

Тому, за порушення Правил дорожнього руху поліцейським роти №1 БУПП в Тернопільській області ДПП ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 208989 від 06.03.2018 р., якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності , передбаченої ст. 132-1 КУпАП з накладенням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

В своєму адміністративному позові ОСОБА_1 вказує, що в нього була при собі рідина для промивання очей. Це твердження є неправдивим, та повністю спростовується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, яким зафіксовано факт твердження позивача, що в нього в наявності проста вода, а не спеціальна рідина для промивки очей.

Крім того, відеозаписом зафіксовано , як позивач погоджується з правопорушенням, а саме з фактом забруднених та таких , які не відповідають вимогам ДОПНВ, табличок маркування небезпечного вантажу.

Так, враховуючи вимоги чиинного законодавства та обставини справи, ОСОБА_1 допустив порушення правил перевезення небезпечного вантажу.

Відповідно до вимог Законів України "Про перевезення небезпечних вантажів", "Про автомобільний транспорт", "Про приєднання України до Європецської угоди про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів (ДОПНВ)", а також з метою забезпечення безпеки перевезення небезпечних вантажів автомобільним транспортом були затверджені Правила дорожнього перевезення небезпечних вантажів, які визначають порядок та основні вимоги до забезпечення безпеки дорожнього перевезення небезпечних вантажів на всій території України.

Відповідно до п.3.5 наказу МВС України від 26.07.2004 №822 "Про затвердження Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів" (далі- Наказ) маркування на вантажній одиниці повинно бути: чітко видимими та розбірливими; здатним витримати вплив будь-яких погодних умов без істотного зменшення їх якості.

Відповідно до п.3.13 Наказу якщо у вантажній одиниці знаходяться два небезпечних вантажі або більше, вона позначається відповідними знаками небезпеки та маркуванням для кожного з вантажів.

Відповідно до п.12.1 наказу транспортні одиниці, що перевозять небезпечні вантажі, повинні мати дві розміщені у вертикальній площині інформаційні таблиці небезпечного вантажу. Інформаційні таблиці повинні бути оранжевого кольору зі світловідбивною поверхнею. Довжина таблиць дорівнює 400 мм, а ширина - 300 мм; вони повинні мати чорне облямування завширшки 15 мм. Якщо площа поверхні або конструкція транспортного засобу не дозволяє закріпити інформаційні таблиці таких розмірів, то їх довжина може бути зменшена до 300 мм, ширина - до 120 мм, а ширина чорного облямування - до 10 мм. Одна із цих таблиць повинна закріплюватися спереду транспортної одиниці, а друга - ззаду, а обидві - перпендикулярно повздовжній осі транспортної одиниці. Інформаційні таблиці небезпеченого вантажу повинні відповідати вимогам ДСТУ 3689-98 "Дорожній транспорт". Знаки розпізнавальні транспортних засобів. Загальні технічні умови".

Натомість, в оскаржуваній постанові не вказано, які норми спеціальних правил, зокрема щодо розпізнавання та маркування транпортного засобу, відсутності спеціальної рідини для промивки очей порушив позивач.

В той же час, позивач стверджував поліцейському, що мав при собі рідину для промивки очей, як видно із наданого відповідачем аудіовідеозапису. Поліцейським не було оглянуто дану рідину, проте зроблено висновок про відсутність спеціальної рідини.

Продовжуючи викладене, даний аудіовідеозапис не містить запису процедури складення адмінпротоколу, а тому суд вважає неспростованими доводи позивача про незалучення свідка при розгляді справи про адмінправопорушення, невідібрання письмових пояснень у позивача та порушення його процесуальних прав.

Таким чином, аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини та зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що слід визнати протиправними дії поліцейського роти №1 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП, рядового поліції ОСОБА_2 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП, скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії БР № 208989 від 06 березня 2018 року та закрити справу про дане адміністративне правопорушення.

На підставі наведеного та ст. 38, 247, 283-285 КУпАП України, керуючись ст. 242-246, 250, 262, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити. Визнати протиправними дії поліцейського роти №1 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП, рядового поліції ОСОБА_2 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП.

Скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії БР № 208989 від 06 березня 2018 року винесену поліцейським роти №1 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП, рядовим поліції ОСОБА_2 за ст. 132-1 КУпАП про накладення на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень. Закрити справу про дане адміністративне правопорушення.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення..

Суддя Потятинник Ю. Р.