Справа № 813/2580/16
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2018-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2018 рокуЛьвів№ 876/665/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.,

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2017 року (час прийняття 10:06 год., м. Львів, головуючий суддя Брильовський Р.М., повний текст складений 08 грудня 2017 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі,-

В С Т А Н О В И В :

26 липня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ т.в.о. начальника ГУ МВС України у Львівській області за № 1498 від 24 червня 2016 року в частині звільнення ОСОБА_1, старшого оперуповноваженого Стрийського ВП ГУ НП України у Львівській області, зі служби в Національній поліції.

Також позивач просив визнати протиправним та скасувати наказ т.в.о. начальника ГУ МВС України у Львівській області за № 198 о/с від 13 липня 2016 року про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції та поновити його в органах Національної поліції на посаді старшого оперуповноваженого Стрийського ВП ГУ НП України у Львівській області.

Постановою від 06 грудня 2017 року у справі № 813/2580/16 Львівський окружний адміністративний суд позовні вимоги задовольнив в повному обсязі.

Визнав протиправними та скасував наказ Головного управління Національної поліції України у Львівській області № 1498 від 24.06.2016 ,,Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Стрийського ВП ГУНП у Львівській області" в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції майора поліції ОСОБА_1 та наказ Головного управління Національної поліції України у Львівській області № 198 о/с від 13.07.21016 ,,По особовому складу" в частині звільнення зі служби в поліції майора поліції ОСОБА_1.

Також суд поновив ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого Стрийського ВП ГУНП України у Львівській області з 14.07.2016.

Постанову в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого Стрийського відділу поліції ГУНП у Львівській області суд допустив до негайного виконання.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що позивач, являючись працівником поліції, приймався на службу та проходив її на підставі Закону України ,,Про Національну поліцію". При цьому ОСОБА_1 зобов'язався з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов'язки у присязі поліцейського від 07.11.2015 року, яку завірив своїм підписом.

Посилаючись на приписи Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, Закону України ,,Про Національну поліцію" відповідач зазначає, що працівники поліції повинні дотримуватись також службової дисципліни і в разі її порушення несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до Закону.

Також відповідач акцентує увагу на тому, що частина друга статті 5 Статуту кореспондується зі ст. 19 Закону України ,,Про Національну поліцію" і обумовлює можливість притягувати особу рядового і начальницького складу водночас з адміністративною, кримінальною чи матеріальною відповідальністю і до дисциплінарної відповідальності.

Таким чином, на думку відповідача, відсутність в діях чи бездіяльності особи ознак адміністративного чи кримінального правопорушення не виключає наявності в діях чи бездіяльності тієї ж особи ознак дисциплінарного проступку.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні дисциплінарного проступку, який дискредитує звання працівника поліції, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв'язку між ними доведена службовим розслідуванням.

За таких обставин, відповідач вважає правомірними оскаржені накази, а тому просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити повністю в задоволенні позову.

Позивач ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому обґрунтовує правомірність оскарженого відповідачем рішення суду першої інстанції та просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційного суду підтримав вимоги апеляційної скарги та просить задовольнити їх в повному обсязі.

Позивач та його представник в судовому засіданні заперечили вимоги апеляційної скарги та просять залишити скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не належить до задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 проходив службу в поліції на посаді старшого оперуповноваженого Стрийського ВП ГУ НП України у Львівській області.

05 травня 2016 року до ГУ НП у Львівській області надійшла інформація про те, що працівниками прокуратури Львівської області спільно з працівниками УСБ України у Львівській області в межах кримінального провадження №0000068, розпочатого 26.04.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 368 ч. З КК України ,затримані в порядку ст. 208 КПК України та поміщені в ІТТ для вирішення питання про обрання міри запобіжного заходу працівники поліції ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

06.05.2016 року старший слідчий СВ прокуратури Львівської області ОСОБА_3 в межах кримінального провадження №0000068 повідомив ОСОБА_1 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Оскільки отримана інформація в сукупності відносилась до події, яка сталася за участю особи рядового і начальницького складу, могла викликати суспільний резонанс, а відтак за даним фактом відповідно до вимог ст.14 Статуту, п.2.1, 2.6. Інструкції, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 № 230, наказом Головного управління Національної поліції України у Львівській області №1075 від 11.05.2016 року призначено службове розслідування.

Службовим розслідуванням встановлено, що 15.04.2016 під час отримання заяви та пояснення від громадянина ОСОБА_4 про зникнення номерних знаків оперуповноважені Стрийського ВП ГУНП у Львівській області майор поліції ОСОБА_1, підполковник поліції ОСОБА_5 та капітан поліції ОСОБА_2 отримали інформацію про вчинення кримінального правопорушення, а саме викрадення грошових коштів громадянином ОСОБА_6.

Однак, про даний факт вказані працівники поліції до чергової частини органу поліції не повідомили, чим грубо порушили вимоги п. 5 розділу II Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 № 1377 та вимоги ст. 18 Закону України ,,Про Національну поліцію", де передбачено, що посадова особа органу поліції при виявленні чи отриманні інформації про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію негайно повідомляє про це чергову частину органу поліції.

У подальшому, з власної ініціативи, без будь-яких на це законних підстав 20.04.2016 майор поліції ОСОБА_1, підполковник поліції ОСОБА_5, капітан поліції ОСОБА_2 затримали та доставили до Стрийського відділу поліції ОСОБА_6, де проводили з останнім надумані слідчі дії. Використовуючи владу та службове становище всупереч інтересам служби, вказані особи з метою власного незаконного збагачення вимагали та отримали у громадянина ОСОБА_6 неправомірну вигоду в розмірі 400 доларів США за невжиття заходів до внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінального правопорушення - крадіжки.

Згідно висновків службового розслідування старші оперуповноважені Стрийського ВП ГУНП у Львівській області підполковник поліції ОСОБА_5, майор поліції ОСОБА_1 та оперуповноважений Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області капітан поліції ОСОБА_2 своїми діями допустили порушення Присяги працівника поліції, службової дисципліни, яка у відповідності до ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС України базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу неухильно дотримуватись вимог законодавства, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, що виразились в укритті від реєстрації відомостей про кримінальне правопорушення та у подальшому використання вказаних відомостей для власного збагачення.

Вчинення проступку, що дискредитує звання працівника поліції, а саме вимагання та отримання неправомірної вигоди, призвело до надзвичайної події - відкриття відносно поліцейських кримінального провадження та повідомлення їм про підозру про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

За наслідками проведеного службового розслідування, за грубе порушення службової дисципліни, Присяги працівника поліції, ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, ст. 18 Закону України ,,Про Національну поліцію", п. 5 розділу II Інструкції ,,Про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події", затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 № 1377, що виразилось в укритті від реєстрації відомостей про кримінальне правопорушення та у подальшому використання вказаних відомостей для власного збагачення, наказом Головного управління Національної поліції України у Львівській області № 1498 від 24.06.2016 ,,Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області" на старшого оперуповноваженого Стрийського ВП ГУ НП України у Львівській області майора поліції ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Крім того, наказом Головного управління Національної поліції України у Львівській області № 198 о/с від 13.07.21016 ,,По особовому складу" ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за п.6 ч. 1 ст. 77 Закону України ,, Про Національну поліцію" від 02.07.2015 року № 580-VIIІ ( у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що наказ відповідача про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби в поліції виданий на підставі припущень і не містить достатніх підстав для притягнення позивача до найсуворішого виду дисциплінарної відповідальності - звільнення зі служби в поліції.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального права та є вірними.

Так, відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 19 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII ,,Про Національну поліцію" встановлено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону (ч.1).

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (ч.2).

Проаналізувавши приписи п. 4 розділу XI ,,Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 580-VIII, якими визначено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону, суд першої інстанції вірно зазначив, що до затвердження відповідним законом Дисциплінарного статуту Національної поліції України підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності визначаються Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22.02.2006 року за № 3460-IV (далі -Статут).

За змістом статті 1 Статуту службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Відповідно до положень статті 2 Статуту дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Згідно з части нами 1 та 2 статті 5 Статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

На підставі викладеного колегія суддів погоджується з доводами відповідача про те, що працівники органів поліції можуть нести дисциплінарну відповідальність незалежно від притягнення їх до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності.

Стаття 12 Статуту визначає, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Таким чином, звільнення з органів поліції є найсуворішим заходом дисциплінарного стягнення і повинно застосовуватись у виняткових випадках та за вчинення особливих дисциплінарних проступків.

При цьому у відповідності до вимог ч.9 ст.14 Статуту при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

За таких обставин колегія суддів визнає вірними висновки суду першої інстанції про те, що одним із елементів, який передує накладенню дисциплінарного стягнення є доведена вина працівника по невиконанню чи неналежному виконанню покладених на нього трудових обов'язків. Провина працівника у вчиненні дисциплінарного проступку має у вигляді прямого чи опосередкованого наміру. Отже, має бути доведено, що працівник хотів чи свідомо допускав настання несприятливих роботодавцеві наслідків.

Суд першої інстанції належним чином дослідив надані сторонами докази та встановив, що підставою для звільнення позивача з органів поліції став висновок службового розслідування від 13.06.2016, в якому вказано про вчинення ОСОБА_1 проступку, що дискредитує звання працівника поліції, а саме вимагання та отримання неправомірної вигоди, що призвело до надзвичайної події відкриття відносно поліцейських кримінального провадження та повідомлення їм про підозру про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Той факт, що позивач не оскаржив висновок службового розслідування не є беззаперечним доказом його достовірності, а тому він має бути оцінений у сукупності з іншими доказами.

Так, в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 пояснив, що з громадянином ОСОБА_4 не знайомий, жодного разу з ним не зустрічався, ні усних ні письмових заяв про вчинення крадіжки від нього не отримував. Заявою ОСОБА_4 займався підполковник поліції ОСОБА_5. Потерпілий у кримінальній справі ОСОБА_6, пояснення якого покладені в основу висновку службового розслідування, неодноразово судимий, в тому числі і за шахрайство. На теперішній час у суді також перебуває кримінальна справа проти ОСОБА_6. Тому свідчення вказаної особи не можуть бути об'єктивними. Наведені в службовому розслідуванні обставини спростовуються в кримінальному провадженні.

Представник відповідача не спростував пояснення позивача, а тому колегія суддів дійшла висновку, що об'єктивна оцінка діям працівників поліції, в тому числі і позивача ОСОБА_1, по вказаних у службовому розслідуванні фактах може бути надана лише у кримінальному провадженні, розгляд якого триває на даний час у суді. Під час кримінального провадження свідки попереджуються про кримінальну відповідальність за неправдиві свідчення, а тому надана ними інформація є більш об'єктивною ніж надані пояснення під час службового розслідування.

Крім того, висновок службового розслідування не мстить конкретизації щодо дій кожного конкретно із працівників поліції, а лише загальні відомості щодо усіх трьох працівників поліції.

З огляду на викладене, враховуючи суперечливість пояснень учасників та свідків подій, відсутність конкретизації дій позивача у висновку службового розслідування, який став підставою для звільнення позивача, апеляційний суд погоджується з доводами суду першої інстанції про те, що у діяннях ОСОБА_1, описаних у висновку службового розслідування від 13.06.2016 року наявні лише ознаки складу інкримінованих йому злочинів, передбачених ч.3 ст.368 КК України, що є предметом розслідування зазначеної кримінальної справи, а тому вказані дії ОСОБА_1 можуть розслідуватись та кваліфікуватись, а також по них повинно прийматись рішення виключно згідно кримінального процесуального законодавства України компетентними органами-слідчим, прокурором, судом, а не в рамках вказаного службового розслідування.

Також колегія суддів враховує, що ОСОБА_1 працює в органах внутрішніх справ з 1995 року, на утриманні має двоє неповнолітніх дітей, одна з яких інвалід, на даний час поновлений на роботі в порядку виконання рішення суду першої інстанції, а тому визнає вірними та обґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо передчасності оскарженого наказу відповідача про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби в поліції, який до того ж виданий на підставі припущень і не містить достатніх підстав для притягнення позивача до найсуворішого виду дисциплінарної відповідальності - звільнення зі служби в поліції.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 77 Закону України ,,Про Національну поліцію" поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема: 6) у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; 10) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, або кримінального правопорушення.

Таким чином, у випадку доведеності вини ОСОБА_1 в порядку кримінального провадження та винесення судом обвинувального вироку він в обов'язковому порядку буде звільнений зі служби на підставі п.10 ч.1 ст. 77 Закону України ,,Про Національну поліцію".

Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність постанови суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ч.3 ст. 243, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст.315, ст. ст. 316, 321, 322 , 325, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2017 року у справі № 813/2580/16 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді Л.Я. Гудим

О.М. Довгополов

Постанова в повному обсязі складена 26 квітня 2018 року.