Справа № 425/412/18
Суддя: Н.М. Басова
Дата ухвалення: 2018-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

23 квітня 2018 рокуСєвєродонецькСправа № 425/412/18

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Басової Н.М.

при секретарі судового засідання: Солошенка П.В.,

сторони не прибули,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Рубіжанського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

01 березня 2018 року до Луганського окружного адміністративного суду відповідно до ухвали Рубіжанського міського суду Луганської області від 21.02.2018 про передачу справи надійшла адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 (далі позивач) до Рубіжанського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі відповідач), в якому позивач просив суд:

- визнати бездіяльність відповідача щодо невиконання умов Тимчасової Угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі у галузі пенсійного забезпечення від 15.01.1993 року, в частині не направлення до пенсійного фонду Російської Федерації відповідного формуляру незаконною;

- зобовязати відповідача виконати необхідні дії щодо виконання вимог Тимчасової Угоди між Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі у галузі пенсійного забезпечення від 15.01.1993 року та здійснити позивачу обчислення та виплату пенсії з урахуванням діючого законодавства (а.с.2-4).

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з червня 2017 року Рубіжанським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області йому була призначена пенсія за віком відповідно до п.1 ст.1 Тимчасової Угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі у галузі пенсійного забезпечення від 15.01.1993 (далі - Угода) при загальному стажі роботи 35 років 1 місяць 4 дні, в тому числі робота в районах Крайньої Півночі 15 років 3 місяці 11 днів та середньорічному заробітку за періоди роботи на території України з 21.07.1980 по 31.07.1985 та за періоди роботи в Російській Федерації з 10.12.2001 по 14.06.2017. Відповідно до розрахунку пенсії позивача з урахуванням вищенаведеного, її розмір склав 949 грн. Позивач зазначає, що повинен одержувати частину пенсії за українським законодавством, а частину пенсії за російським.

Він неодноразово на протязі 2017 року звертався до відповідача с заявами про призначення пенсії відповідно до діючого законодавства України та норм Угоди. Відповідач повідомляв його, що формуляр до пенсійного фонду Російської Федерації направлявся та позивач буде отримувати пенсію відповідно до чинного законодавства. Останній раз з заявою до відповідача він звернувся 05.01.2018.

29.01.2018 отримав відповідь, в якій було зазначено, що на виконання Угоди формуляри на обчислення та виплату частини пенсії направлено листом ПФУ від 28.08.2017 №27153/02-12 до департаменту пенсійного забезпечення громадян, які проживають за кордоном Пенсійного фонду Російської Федерації і станом на 18.01.2018 відповідь до управління не надходила.

Позивач вважає, що відповідачем по справі допущена бездіяльність щодо невиконань умов Угоди, в частині не направлення до пенсійного фонду Російської Федерації відповідного формуляру та не нарахуванням та сплати відповідної пенсії.

На підставі викладеного, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с.2-4).

Відповідач позовні вимоги не визнав, про що надав відзив (а.с.40-43), в обґрунтування якого зазначив наступне. 14.06.2017 позивачу призначено пенсію за віком відповідно до п.1 ст.1 Тимчасової Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі у галузі пенсійного забезпечення від 15.01.1993, при загальному стажі роботи 35 років 1 місяць 4 дні, в т.ч. робота в районах Крайньої Півночі 15 років 3 місяці 11 днів, та середньомісячному заробітку: за період роботи на території України з 21.07.1980 по 31.07.1985 та з 01.07.2000 по 05.10.2000 за даними персоніфікованого обліку; за період роботи в Російській Федерації з 01.07.2000 по 05.10.2000, з 10.12.2001 по 14.06.2017 за даними довідок про заробітну плату.

09.01.2018 позивач звернувся до управління із заявою щодо проведення перерахунку пенсії. Листом від 24.01.2018 №4/Г-14 позивачу був наданий розрахунок розміру пенсії з 14.06.2017 та повідомлено, що після досягнення позивача 60-річного віку розмір його пенсії буде перераховано з урахуванням стажу роботи в районах Крайньої Півночі.

Відповідач також зазначив, що законодавством України непередбачено пільгове зарахування стражу роботи в районах Крайньої Півночі після 01.01.1991. Питання врахування періодів роботи в районах Крайньої Півночі після 01.01.1991 регулюється нормами міжнародних угод.

У відповідності до Тимчасової Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі в галузі пенсійного забезпечення, від 15.01.1993 Уряд України і Уряд Російської Федерації, керуючись ст.3 Угоди про гарантії прав громадян-учасниць Співдружності Незалежним Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, виходячи з необхідності врегулювання питань у галузі пенсійного забезпечення громадян обох держав, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, погодились про наступне. Ст.1 зазначеної угоди передбачено, що громадяни сторін, що домовляються, які працювали не менше 15 календарних років у районах Крайньої Півночі або не менше 20 календарних років у місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, незалежно від місця їх постійного проживання на території обох держав мають право на пенсію по старості (за віком): чоловіки по досягненні 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, жінки по досягненні 50 років і при загальному стажі роботи не менше 20 років.

На виконання Угоди формуляри на обчислення та виплати позивачу частини пенсії направлено листом ПФУ від 28.08.2017 №27153/02-12 до департаменту пенсійного забезпечення громадян, які проживають за кордоном, Пенсійного фонду Російської Федерації.

Листом від 13.03.2018 №4927/03-1 повідомлено позивача, що листом від 27.12.2017 №Ип-21-2/52295 Виконавча дирекція Пенсійного фонду Російської Федерації направила до Пенсійного фонду України копію протоколу від 13.11.2017 №1200 Державної установи Відділення Пенсійного фонду Російської Федерації по Ямало-Ненецькому автономному округу про відмову ОСОБА_1 в нарахуванні частини пенсії відповідно до Тимчасової Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі в галузі пенсійного забезпечення від 15.01.1993. Як зазначено в протоколі, рішення про відмову в призначенні пенсії може бути оскаржено до вищого органу Пенсійного фонду Російської Федерації по відношенню до органу, який прийняв рішення, або у суді.

На підставі викладеного, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 03 березня 2018 року матеріали за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Рубіжанського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії прийняті до провадження Луганського окружного адміністративного суду, відкрито провадження та справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.32-33).

Ухвалою суду від 23 квітня 2018 року позивачу відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі (а.с.164).

Позивач та представник відповідача в судове засідання не прибули, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином (а.с.36,37), просили розглянути справу за їх відсутності (а.с.38,43).

Відповідно до частини першої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

З огляду на викладене, та беручи до уваги заяви сторін про проведення розгляду справи за їх відсутності, суд вирішив розглянути адміністративну справу за відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстроване місце проживання: 93009, Луганська область, м.Рубіжне, вул.Студентська, 29/4 (а.с.5-7).

14.06.2017 позивач звернувся до Рубіжанського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Луганській області з заявою про призначення пенсії за віком (а.с.64).

Того ж дня позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив замовити формуляр на виплату частини пенсії згідно Тимчасової угоди між Україною та Російською Федерацією (а.с.101).

Протоколом №940 від 22.06.2017 Рубіжанське обєднане управління Пенсійного фонду України в Луганській області призначило ОСОБА_1 пенсію за віком з 14.06.2017 у загальному розмірі 949,00грн. (а.с.58).

В подальшому, за заявою позивача від 09.10.2017 про перерахунок пенсії розпорядженням №167303 від 15.12.2017 Рубіжанським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області зроблено перерахунок пенсії з 01.10.2017. Загальний розмір пенсії становить 1373,00грн. (а.с.111,114).

04.07.2017 Рубіжанське обєднане управління Пенсійного фонду України в Луганській області направило на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області формуляр на обчислення та виплату частки пенсії згідно Тимчасової угоди від 15.03.1993 на ОСОБА_1 (а.с.163).

28.08.2017 Пенсійний фонд України листом за №27153/02-12 направив формуляри на обчислення та виплату частини пенсії ОСОБА_1 до департаменту пенсійного забезпечення громадян, які проживають за кордоном Пенсійного фонду Російської Федерації (а.с.162).

27.12.2017 Департамент з питань пенсійного забезпечення осіб, які проживають за кордоном, Виконавчої дирекції Пенсійного фонду Російської Федерації листом за №Ип-21-2/52295 повідомив про відмову в призначенні частини пенсії ОСОБА_1 відповідно до Тимчасової угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі в галузі пенсійного забезпечення від 15.01.1993. Причина відмови стаж роботи ОСОБА_1 в районах Крайньої Півночі складає 9 років 6 місяців 9 днів. До листа надано рішення та протокол №1200 від 13.11.2017 ГУ відділення ПФР по Ямало-Ненецькому автономному округу про відмову в призначенні пенсії, данні про страховий стаж (а.с.144-149).

Листом від 13.03.2018 № 4927/03-1 Рубіжанське обєднане управління Пенсійного фонду України в Луганській області повідомило ОСОБА_1 про відмову в нарахуванні частини пенсії згідно з Тимчасовою угодою між Російською Федерацією та Україною. Цим же листом позивачу розяснено право на оскарження рішення про відмову в призначенні пенсії до вищого органу Пенсійного фонду Російської Федерації по відношенню до органу, який прийняв рішення, та (або) до суду. В додатку значиться протокол від 13.11.2017 №1200 (а.с.142).

Предметом оскарження по даній справі є бездіяльність відповідача з приводу невиконання умов Тимчасової Угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі у галузі пенсійного забезпечення від 15.01.1993 року, в частині не направлення до пенсійного фонду Російської Федерації відповідного формуляру.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Бездіяльність в розумінні адміністративного судочинства - це певна форма поведінки суб'єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов'язків згідно із законодавством України.

Отже сама по собі бездіяльність - це триваюча пасивна поведінка суб'єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов'язаний був і міг вчинити. Тобто бездіяльність не має чітко окреслених часових меж, а саме явище бездіяльності є триваючим.

Згідно частини першої статті 1 Тимчасової Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі в галузі пенсійного забезпечення від 15.01.1993 (далі Тимчасова Угода від 15.01.1993 ) громадяни ОСОБА_2, що домовляються, які пропрацювали не менше 15 календарних років у районах Крайньої Півночі або не менше 20 календарних років у місцевостях, які прирівняні до районів

Крайньої Півночі, незалежно від місця їх постійного проживання на території обох держав мають право на пенсію по старості (за віком):

чоловіки - по досягненні 55 років і при загальному стажі

роботи не менше 25 років,

жінки - по досягненні 50 років і при загальному стажі роботи

не менше 20 років.

Частиною першою статті 3 Тимчасової Угоди від 15.01.1993 передбачено, що при призначенні пенсії у відповідності із статтею 1 цієї Тимчасової Угоди на території України, компетентні органи Російської Федерації відшкодують витрати на виплату цієї пенсії у тій її частині, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або у місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, починаючи з 1 січня 1991 року.

У цьому випадку частина пенсії, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого у районах Крайньої Півночі або у місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, обчислюється за нормами законодавства Російської Федерації.

Порядок відшкодування витрат на виплату зазначених вище пенсій регулюється спеціальною Угодою між компетентними органами ОСОБА_2.

Такою спеціальною Угодою між компетентними органами ОСОБА_2 є Угода від 30.07.1996 про порядок переведення і виплати пенсій відповідно до Тимчасової угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, у галузі пенсійного забезпечення від 15.01.1993 (далі - Угода від 30.07.1996), укладена між Пенсійним фондом Російської Федерації, Міністерством соціального захисту населення Російської Федерації і Пенсійним фондом України та Міністерством соціального захисту населення України.

Статтею 1 Угоди від 30.07.1996 передбачено, що Відповідно до статті 3 Тимчасової угоди Пенсійний фонд Російської Федерації переводить Пенсійному фонду України для

виплати пенсіонерові частину його пенсії, що відповідає тривалості трудового стажу, виробленого починаючи з 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Переведення цієї частини пенсії здійснюється Пенсійним фондом

Російської Федерації до виникнення права на пенсійне забезпечення відповідно до законодавства України (з урахуванням Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року.

Стаття 3 Угоди від 30.07.1996 передбачає, що обчислення частини пенсії, що відповідає тривалості трудового стажу, виробленого починаючи з 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої

Півночі, здійснюється органами соціального захисту населення Російської Федерації, на підставі формуляра про обчислення і виплату частини пенсії (додаток N 1), що подається Пенсійним фондом України.

В статті 6 Угоди від 30.07.1996 закріплено, що заява громадянина про переведення частини пенсії відповідно до статті 1 цієї Угоди і документи, які підтверджують його

постійне проживання на території України, подаються до органу соціального захисту населення за місцем постійного проживання на території України, який в триденний термін заповнює формуляр про обчислення та виплату частини пенсії (додаток N 1) у трьох

примірниках і надсилає їх до Пенсійного фонду України.

Пенсійний фонд України в триденний строк надсилає один примірник формуляра Пенсійному фонду Російської Федерації, а другий примірник - Міністерству соціального захисту населення Російської Федерації. Обчислення частини пенсії здійснюється Міністерством соціального захисту населення Російської Федерації

за нормами законодавства Російської Федерації.

Міністерство соціального захисту населення Російської Федерації організовує роботу щодо подання до Пенсійного фонду Російської Федерації доручення на виплату пенсії і довідку по пенсійній справі.

Таким чином, вказаною нормою чітко зазначено, що формуляр заповнюється в триденний термін і надсилається до Пенсійного фонду України.

Як встановлено судом з матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1, з такою заявою позивач звернувся 14.06.2017, а відповідачем формуляри були направлені лише 04.07.2017 (а.с.101,163).

Оскільки нормативно-правовим актом передбачені певні строки щодо заповнення та направлення такого формуляру, згідно встановлених судом обставин, наявна протиправна бездіяльність з боку відповідача щодо несвоєчасного виконання своїх обовязків.

В подальшому 04.07.2017 відповідач направив формуляр, тому бездіяльність в такому випадку припинилась.

Так як відповідач виконав вимоги Угоди від 30.07.1996, але з порушенням строків, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню лише щодо визнання протиправною бездіяльності Рубіжанського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Луганській області в частині несвоєчасного направлення формуляру про обчислення та виплату частини пенсії стосовно ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України.

Що стосується інших вимог: про зобовязання відповідача виконати необхідні дії щодо виконання вимог Тимчасової Угоди між Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі у галузі пенсійного забезпечення від 15.01.1993 року та здійснити позивачу обчислення та виплату пенсії з урахуванням діючого законодавства, - то вони задоволенню не підлягають, оскільки станом на дату розгляду справи по суті відповідачем такі дії виконані.

При цьому, суд вважає за доцільне також розяснити позивачу, що рішенням №1200 від 13.11.2017 ГУ відділення ПФР по Ямало-Ненецькому автономному округу Російської Федерації ОСОБА_1 відмовлено в призначенні частини пенсії у звязку з відсутністю необхідного стажу. У разі незгоди позивача з вказаним рішенням, він не позбавлений можливості оскаржити його до відповідного вищого пенсійного органу Російської Федерації або до відповідного суду Російської Федерації. Оскільки саме цей орган перевіряв і встановлював страховий стаж позивача за законодавством Російської Федерації.

Відповідно до ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно із частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір в розмірі 704,80 грн., з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню 352,40 грн.

Керуючись ст. ст. 6, 9, 14, 77, 139, 241-246, 255, 295, п.15.5 Розділу VІІ Перехідних положень КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Рубіжанського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Рубіжанського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Луганській області в частині несвоєчасного направлення формуляру про обчислення та виплату частини пенсії стосовно ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України.

В іншій частині у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з Рубіжанського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (, 93009, вул.Студентська,35-А, м.Рубіжне, Луганська область) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний код: НОМЕР_1, 93009, вул.Студентська, 29/4, м.Рубіжне, Луганська область) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст повного судового рішення складено 27 квітня 2018 року.

Суддя ОСОБА_3