Справа № 813/3326/17
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2018-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №813/3326/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Гулкевич І.З.,

секретар судового засідання Іванес Х.О.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, -

В с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся у Львівський окружний адміністративний суд з позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції у Львівській області № 2701 від 17.08.2017 року «Про накладення дисциплінарного стягнення на старшого дільничного офіцера поліції СП ПП Миколаївського ВП Стрийського ВП ГУНП капітана поліції ОСОБА_3В.»; поновлення капітана поліції ОСОБА_3 на посаді старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції патрульної поліції Миколаївського ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області.

В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що даний наказ є протиправним та таким, що порушує права позивача, свободи та законні інтереси, оскільки жодних дій, які б слугували підставою для звільнення з посади він не вчиняв. Позивач вважає, що оскаржуваний наказ суперечить вимогам ст.12, ст.14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 року, де передбачено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження, зауваження, догана, сувора догана, попередження про неповну посадову відповідність, звільнення з посади, пониження в спеціальному званні на один ступінь, звільнення з органів внутрішніх справ. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обовязків, рівень кваліфікації тощо. Позивач вважає, що оскаржуваний наказ не містить жодних посилань на будь-яке дослідження вказаних вище складових: керівником не враховано та не досліджено ступеня тяжкості проступку; не враховано усіх обставин подій; не визначено та не описано будь-якої ймовірної чи наявної шкоди; не враховано попередньої поведінки особи, оскільки позивач як працівник правоохоронного органу характеризується виключно позитивно; не зясовано ставлення позивача до виконання службових обовязків.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача подав заперечення на адміністративний позов, суть яких полягає в наступному. Згідно наказу начальника Миколаївського ВП підполковника поліції ОСОБА_4 № 132 дск від 15.07.2017 року позивач призначений старшим конвойного наряду для забезпечення 15.07.2017 року конвоювання затриманих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Позивач 15.07.2017 року прибувши до місця служби отримав табельну вогнепальну зброю, розписався у книзі нарядів та книзі інструктажів та перед виїздом наряду конвоювання відмовився виконувати обовязки старшого наряду. Факт порушення службової дисципліни позивачем повністю встановлений службовим розслідуванням, зокрема, рапортом заступника начальника Миколаївського ВП майором поліції ОСОБА_7 від 17.07.2017 року, книгою розстановки нарядів, актом технічного огляду автомобіля ОСОБА_8 від 15.07.2017 року, поясненнями позивача, ОСОБА_9, ОСОБА_10 Службове розслідування призначено, проведено, а висновок виконано шляхом видачі дисциплінарного наказу у порядку та строки передбачені Дисциплінарним статутом. Будь-яких порушень, що зумовили б визнання протиправним та скасування наказу ГУНП № 2701 від 18.08.2017 року, представником позивача в позові не зазначено.

Крім того, вказано, що при визначені виду дисциплінарного стягнення відповідач врахував, що на час затвердження висновку службового розслідування та видачі оскаржуваного дисциплінарного наказу позивач ОСОБА_3 мав діюче дисциплінарне стягнення сувору догану, накладену наказом ГУНП №1122 від 06.04.2017 року за порушення службової дисципліни, ст.18 ЗУ «Про національну поліцію».

Враховуючи вищенаведене, представник відповідача вважає оскаржений наказ таким, що винесений з дотриманням вимог чинного законодавства, відтак, просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 з 2009 року перебуває на службі в органах Внутрішніх справ. З 2014 року обіймав посаду старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції патрульної поліції Миколаївського ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області у званні капітана поліції.

Наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області Миколаївського ВП Стрийського відділу від 15.07.2017 року № 132 дск призначено конвойний наряд у складі: старший конвою капітан поліції ОСОБА_3, конвоїр капітан поліції ОСОБА_11, конвоїр капітан поліції ОСОБА_12, конвоїр-водій сержант поліції ОСОБА_13

Згідно матеріалів справи, 14.07.2017 року близько 23:00 год. позивачу зателефонував начальник сектору ОСОБА_10 та повідомив про необхідність 15.07.2017 року прибути у Миколаївське ВП для конвоювання двох осіб у Миколаївський районний суд. 15.07.2017 року близько 08:00 год. ОСОБА_3 прибув у зазначене місце, розписався у книзі нарядів та книзі інструктажів. Позивачу видано табельну вогнепальну зброю. Перед виїздом групи конвою виникло питання щодо старшого конвою та самого наказу про склад конвою. В телефонному режимі заступник начальника Миколаївського ВП Стрийського відділу поліції ГУНП у Львівській області майор поліції ОСОБА_7 повідомив, що наказ виготовлено день перед тим та знаходиться у канцелярії, яка у суботу не працює. Позивач заперечив щодо призначення його старшим конвою, адже згідно законодавства, необхідно ознайомитися із наказом. Після чого майор поліції ОСОБА_7 запропонував їхати без ознайомлення з наказом або здати зброю у чергову частину, що позивач і зробив.

У зв'язку з наведеним, наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області №2701 від 17.08.2017 року «Про накладення дисциплінарного стягнення на старшого дільничного офіцера поліції СП ПП Миколаївського ВП Стрийського ВП ГУНП капітана поліції ОСОБА_3В.», позивача звільнено з посади та зменшено щомісячну премію в розмірі 10% на один місяць.

Не погодившись з даним наказом позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Спеціальним Законом, який визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України є Закон України Про Національну поліцію.

У відповідності до статті 1 Закону України "Про Національну поліцію" Національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Згідно статті 3 Закону України "Про Національну поліцію" у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_9 України, цим та іншими законами України, актами Президент України та постановами Верховної ОСОБА_9 України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

У відповідності до статті 8 Закону України "Про Національну поліцію" поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Поліцейському заборонено виконувати злочинні чи явно незаконні розпорядження та накази.

Накази, розпорядження та доручення вищих органів, керівників, посадових та службових осіб, служба, політична, економічна або інша доцільність не можуть бути підставою для порушення поліцейським Конституції та законів України.

Згідно із статтею 19 Закону України "Про Національну поліцію" у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України".

Згідно з п. 9 Закону України від 23.12.2015 № 901-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію" до набрання чинності Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції" поширено на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України", затвердженого Законом України від 22.04.2006 № 3460-ІУ (із наступними змінами).

Статтею 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України визначено, що службова дисципліна це дотримання поліцейськими Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника поліції.

Стаття 2 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України вказує, що дисциплінарний проступок - це невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни.

Відповідно до ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Згідно ст. 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України визначено, що начальник несе персональну відповідальність за стан службової дисципліни і повинен постійно його контролювати. Начальник зобов'язаний бути прикладом у дотриманні законності, службової дисципліни, бездоганному виконанні вимог Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів, наказів, норм моралі, професійної та службової етики, розвивати і підтримувати в підлеглих свідоме ставлення до виконання службових обов'язків, честь і гідність, заохочувати розумну ініціативу, самостійність, старанність у службі, уміло застосовувати заходи дисциплінарного впливу. Особливу увагу начальник повинен приділяти вивченню індивідуальних якостей підлеглих, дотриманню статутних відносин між ними, створенню здорового морально-психологічного клімату в колективі, його згуртуванню, своєчасному запобіганню порушенням службової дисципліни та виявленню причин їх учинення, формуванню нетерпимого ставлення до порушників, враховуючи при цьому думку колективу та громадськості.

Так, відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Відповідно до статті 25 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України працівник міліції у межах повноважень, наданих цим Законом та іншими законодавчими актами, самостійно приймає рішення і несе за свої протиправні дії або бездіяльність дисциплінарну чи кримінальну відповідальність.

Порядок проведення службових розслідувань регулюється Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ, затвердженою наказом МВС України від 12.03.2013 № 230.

Відповідно до висновку службового розслідування від 17.08.2017 року, позивачем не належно виконувались посадові обовязки, зокрема вказівок керівництва та вимог наказу Миколаївського ВП №132 дск від 15.07.2017 р «Про призначення працівників Миколаївського ВП Стрийського ВП ГУНП України у Львівській області в склад конвою».

Згідно письмових пояснень наданих позивачем під час службового розслідування, зазначив, що 14.07.2017 р о 23 год 00 хв на його мобільний зателефонував начальник сектору ОСОБА_10 та повідомив про те, що 15.07.2017 р позивачу необхідно прибути у Миколаївський ВП, оскільки необхідно буде конвоювати двох осіб у Миколаївський районуй суд Львівської області. Так, 15.07.2017 р позивач близько 08 год 00 хв прибув у зазначене місце, розписався у книзі нарядів та книзі інструктажів, йому видано вогнепальну зброю, що не заперечується представником відповідача в судовому засіданні. Крім позивача, зброю отримали ще двоє дільничних ОСОБА_12 та ОСОБА_11 Перед виїздом групи конвоювання постало питання, хто має їхати старшим конвою і в цей час почалась суперечка, оскільки наказу про склад конвою та старшого конвою ніхто не доводив. В телефонному режимі ОСОБА_7 повідомив, що наказ зроблено день перед тим, тобто у пятницю і цей наказ підписано начальником ОСОБА_4, де вказано що ОСОБА_3 є старшим конвоєм. На ці слова позивач в телефонному режимі сказав, що потрібно підписати наказ та ознайомитись із ним, однак майор поліції ОСОБА_7 повідомив, що канцелярія в суботу закрита, а вищевказаний наказ знаходить там. Позивач перед виїздом наряду конвоювання відмовився виконувати обовязки старшого наряду, оскільки з вищезазначеним наказом його не було ознайомлено, відтак здав зброю в чергову частину. Прибувши до відділення ОСОБА_3 пояснив начальнику Миколаївського ВП підполковнику поліції ОСОБА_4 про вищенаведену ситуацію, яка мала місце , на що він сказав залишить у відділенні, оскільки він потрібний для забезпечення громадського порядку у Миколаївському районному суді, коли привезе конвойна група арештованих. По усній вказівці начальника Миколаївського ВП позивач прибув у приміщення суду, де знаходився до його завершення, що також не заперечується представником відповідача у судовому засіданні.

В матеріалах справи наявний наказ Миколаївського ВП №132 дск від 15.07.2017 р «Про призначення працівників Миколаївського ВП Стрийського ВП ГУНП України у Львівській області в склад конвою», в якому відсутній підпис ОСОБА_3 про ознайомлення з ним.

На вимогу позивача 15.07.2017 р щодо ознайомлення із змістом наказу №132 дск віл 15.07.2017 р, йому було відмовлено та зазначено в телефонному режимі ОСОБА_7, що він виданий напередодні 14.07.2017 р та знаходиться у канцелярії, яка у вихідний день 15.07.2017 р не працює.

Також в матеріалах службового розслідування відсутня інформація про порядок доведення оскаржуваного наказу іншим особам, які входили до його списку.

Окрім того, суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази, щодо неналежного виконання позивачем його посадових обовязків, а також відсутні докази, що підтверджують, що позивач не дотримувався законодавства.

Відповідно до статті 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, якою встановлено, що при призначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватись тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обовязків, рівень кваліфікації тощо.

Суд звертає увагу на ту обставину, що ні Висновок службового розслідування, ні спірний наказ не містять жодних посилань на будь-яке дослідження вказаних вище складових: керівником не враховано та не досліджено ступінь тяжкості проступку; не враховано усіх обставин події; не визначено та не описано будь-якої ймовірної чи наявної шкоди; не враховано попередньої поведінки особи, оскільки позивач як працівник правоохоронного органу мав позитивну характеристику; не з'ясовано становлення позивача до виконання службових обов'язків.

Також суд зазначає, що оскаржуваний наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області №2701 від 17.08.2017 р «Про накладення дисциплінарного стягнення на старшого дільничого офіцера поліції СП ПП Миколаївського ВП Стрийського ВП ГУНП капітана поліції ОСОБА_3В.» не містить жодного посилання на пункт/статтю закону, яким позивачем порушено службову дисципліну.

Суд звертає увагу на наступні критерії оцінки правомірності рішень, у даному випадку наказу про звільнення позивача з посади.

Критерій обґрунтованості рішення - прийняття рішення, вчинення (невчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії. Цей критерій відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб'єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов'язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, висновки експертів тощо. Суб'єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

На переконання суду, відповідачем не дотримано даного критерію при прийнятті спірного наказу про звільнення позивача з посади, оскільки при проведенні службового розслідування відповідачем не враховувалися усі обставини, що мають значення для прийняття об'єктивного рішення.

Критерій пропорційності - пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Щодо даного критерію суд зазначає, що цей критерій відображає принцип пропорційності (адекватності). Дотримання принципу пропорційності особливо важливе при прийняті рішень або вжитті заходів, які матимуть вплив на права, свободи та інтереси особи. Метою дотримання цього принципу є досягнення розумного балансу між публічними інтересами, на забезпечення яких спрямовані рішення або дії суб'єкта владних повноважень, та інтересами конкретної особи. Принцип пропорційності, зокрема, передбачає, що: 1) здійснення повноважень, як правило, не має спричиняти будь-яких негативних наслідків, що не відповідали б цілям, яких заплановано досягти; 2) якщо рішення або дія можуть обмежити права, свободи чи інтереси осіб, то такі обмеження мають бути виправдані необхідністю досягнення важливіших цілей; 3) несприятливі наслідки для прав, свобод та інтересів особи внаслідок рішення чи дії суб'єкта владних повноважень мають бути значно меншими від тієї шкоди, яка могла б настати за відсутності такого рішення чи дії;4) для досягнення суспільно-корисних цілей необхідно обирати найменш шкідливі засоби.

Таким чином, принцип пропорційності має на меті досягнення балансу між публічним інтересом та індивідуальним інтересом особи, а також між цілями та засобами їх досягнення.

На переконання суду, відповідачем не дотримано даного критерію при винесенні спірного наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позивач вимоги позову обґрунтував належним чином долученими до матеріалів справи письмовими доказами, в той час як відповідачем вимог позивача належними та допустимими доказами не спростовано, відтак, позов підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підтвердження сплати судового збору до матеріалів справи долучено квитанцію № 20 від 21.09.2017 року на суму 640,00 грн., який з врахуванням викладеного, підлягає поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 25,72-77, 90, 139, 241-246, 250, пп. пп. 15.5 п. 15 розділу VІІ Перехідні положення КАС України, суд -

Вирішив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області № 2701 від 17.08.2017 року «Про накладення дисциплінарного стягнення на старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції патрульної поліції Миколаївського ВП Стрийського ВП ГУ НП капітана поліції ОСОБА_3В.».

Поновити капітана поліції ОСОБА_3 на посаді старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції патрульної поліції Миколаївського ВП Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області з 18.08.2017 року.

Рішення суду в частині поновлення на посаді ОСОБА_3 звернути до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 26 квітня 2018 року.

Суддя Гулкевич І.З.