Справа № 554/9466/17
Суддя: Савченко А. Г.
Дата ухвалення: 2018-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 21.03.2018 Справа № 554/9466/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 березня 2018 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого - судді Савченка А. Г.

при секретарі Гречка Є. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Полтаві з участю: представників позивача ОСОБА_1 та тертьої особи ОСОБА_2 адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України старшого лейтенанта поліції Бондаря Андрія Миколайовича, третя особа Управління патрульної поліції в м. Полтава Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови,

в с т а н о в и в :

28 листопада 2017 року позивач ОСОБА_3 звернувся з цим позовом до суду, в якому зазначив, що 19 листопада 2017 року відповідно до постанови серії ЕАА № 213541 відповідачем в особі інспектора патрульної поліції Бондаря А. М. він на підставі ч. 2 ст. 121 КУпАП був підданий адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 680 грн. за те, що о 17 год. 15 хв., цього ж дня на проспекті Миру, 81 в м. Полтаві керував транспортним засобом, який використовується для перевезення пасажирів, у якого не працює передбачений конструкцією задній аварійний вихід, чим порушив п. 31.4.7 Правил дорожнього руху (далі - Правил).

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачем процедуру притягнення його до відповідальності та накладення адміністративного стягнення було здійснено з порушенням вимог Конституції України та КУпАП без належного надання, перевірки та оцінки доказів, на місці вчинення правопорушення, що на думку позивача, є протиправним, а тому винуватість його у вчиненні інкримінованого правопорушення зроблено на припущеннях, що є недопустимим, в зв'язку з чим просив скасувати оскаржувану постанову.

В судовому засіданні його представник наполягав на задоволенні позовних вимог з мотивів, викладених в позовній заяві.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду справи в судове засідання не явився, подавши до суду у визначений законом строк відзив на позов, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог, а також заяву з проханням про розгляд справи без його участі.

Представник третьої особи Управління патрульної поліції в м. Полтава Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Андрієвська І. М. в суді заперечувала проти задоволення позовних вимог, зазначаючи, що позивача до адміністративної відповідальності притягнуто законно у повній відповідності з додержанням вимог КУпАП, в зв'язку з чим постанова про це є законною та обгрунтованою і підстави для її скасування відсутні.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з частиною 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За п. 1.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9).

Як свідчать матеріали справи, 19.11.2017 року о 17 год. 15 хв. позивач на проспекті Миру, 81 в м. Полтаві керував транспортним засобом, який використовується для перевезення пасажирів, у якого не працює передбачений конструкцією задній аварійний вихід, чим порушив п. 31.4.7 «г» Правил.

Згідно підпункту «г» пункту 31.4.7 Правил дорожнього руху забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, зокрема: не працюють передбачені конструкцією замки дверей кузова або кабіни, запори бортів вантажної платформи, запори горловин цистерн і паливних баків, механізм регулювання положення сидіння водія, аварійні виходи, пристрої для приведення їх у дію, привід керування дверима, спідометр, тахограф, пристрій для обігрівання і обдування скла.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, Правил дорожнього руху і технічної експлуатації, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 1 ст.247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов'язана, по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

За змістом статті 31 цього Закону поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 цього Закону поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання Правил дорожнього руху.

З наданого відповідачем до суду відеозапису вбачається, що 19.11.2017 близько 17 год. 15 хв. в м. Полтава на проспекті Миру, 81 о 17 год. 15 хв. позивач керував транспортним засобом, який використовується для перевезення пасажирів, у якого не працює передбачений конструкцією задній аварійний вихід, чого він не заперечував.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що належними та допустимими доказами відповідачем підтверджено факт порушення позивачем вимог Правил та здійснення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП, яка передбачає адміністративну відповідальність.

При цьому, суд звертає увагу на те, що несправність приводу для керування дверцятами, аварійними виходами і пристроїв для керування ними особливо небезпечна тим, що під час дорожньо - транспортної пригоди стає неможливою евакуація водія і пасажирів.

Відповідно до п. 1.2 Наказу Міністерства транспорту України № 807 від 21.11.2001 Про затвердження ГСТУ «Засоби транспортні дорожні. Технічні вимоги до безпеки конструкції автобусів загального призначення, які знаходяться в експлуатації» (далі по тексту Наказ) стандарт встановлює вимоги до безпеки конструкції автобусів та їх обладнання в частині, яка забезпечує безпеку експлуатації і виключає або зменшує тяжкість наслідків дорожньо-транспортної пригоди для водія, пасажирів та пішоходів.

Згідно п. 1.3. Наказу вимоги цього стандарту є обов'язковими для підприємств, установ, організацій та підприємців, що діють на території України, незалежно від форм власності.

3.1.12. Пасажирські (службові) двері - двері, які використовуються пасажирами за звичайних умов експлуатації автобуса, коли водій знаходиться на своєму місці.

3.1.15. Аварійні (запасні) двері - двері, влаштовані додатково до пасажирських (службових) дверей та призначені для використання пасажирами в якості виходу тільки при виключних обставинах та, особливо, у випадку небезпеки.

4.7.1.1. Автобус повинен мати не менше ніж двоє дверей: одні пасажирські та одні аварійні двері, або двоє пасажирських дверей.

4.7.6.1.Аварійні двері повинні легко відчинятися як зсередини, так і ззовні автобуса, коли він знаходиться у нерухомому стані.

Згідно ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно зі ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за N 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, N 1408/27853 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Частиною 5 ст. 258 КУпАП передбачено, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Аналогічні за змістом приписи містяться в «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженій Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року N 395

При цьому, у відповідності до п. 2 розділу III Інструкції постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене зокрема ч. 2 ст. 121 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач правомірно виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 121 КУпАП без складання протоколу на місці вчинення самого правопорушення.

Беручи до уваги вказані обставини, суд дійшов висновку про те, що оскаржувана постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення та застосувати адміністративне стягнення за вищевказане правопорушення, доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність позивачем у межах розгляду даної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що вина позивача у правопорушенні доведена зазначеними письмовими доказами. Відповідачем доведено правомірність своїх дій при винесенні оскаржуваної постанови. Позивачем, в свою чергу, не надано будь-яких доказів, які б обґрунтовували його доводи, крім посилань на норми КУпАП. Поставити під сумнів об'єктивність відповідача - суб'єкта владних повноважень, у суду підстав немає.

Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення від 19.11.2017 року відповідає вимогам статті 283 КпАП України, стягнення накладено у межах санкції відповідних статей.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_3

Керуючись статтями ст. ст. 241-243, 246, 250-251, 286 КАС України, суд,

в и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України старшого лейтенанта поліції Бондаря Андрія Миколайовича, третя особа Управління патрульної поліції в м. Полтава Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови, відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Октябрський районний суд м. Полтави протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя А. Г. Савченко