Справа № 621/602/18
Суддя: Бібік О. В.
Дата ухвалення: 2018-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ іменем України

26 квітня 2018 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого Бібіка О.В.

за участю секретаря Горобець Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського Зміївського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_2 про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

23.03.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до до поліцейського Зміївського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_2 з вимогами: скасувати постанову серії БР №900160 від 13.03.2018 року про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

На обґрунтування вимог позивач вказав, що 13 березня 2018 року до поліцейського Зміївського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_2винесено відносно нього постанову серії БР №900160про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Копію постанови отримав на місці зупинки транспортного засобу безпосередньо від поліцейського.

З постанови вбачається, що 13 березня 2018 року о 17 год. 50 хвилин ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2101, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 по вулиці Пересічній, 12-а в м. Змієві Харківської області на якому були відсутні передбачені конструкції задніх бризковики, чим порушив вимоги п.п.31.4.7.е ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 121 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.

Тобто, поліцейський на свій власний субєктивний, упереджений розсуд, з приводу відсутності бризковиків дійшов висновку про порушення позивачем п.п.31.4.7.е ПДР України. Однак, не прийняв до уваги його пояснення про те, що на автомобілі ВАЗ 2101 1973 року випуску бризковики заводом-виробником не передбачались та не встановлювались.

За наведеного, у поліцейського Зміївського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_2В не було правових підстав для притягнення його до відповідальності та накладення адміністративного стягнення.

Позивач до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. У відзиві на позовну заяву проти позову заперечував, надав копії фотознімків задньої частини автомобіля ВАЗ 2101, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , які він зробив на місці розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 40 ЗУ "Про національну поліцію" із яких вбачається, що бризковиків на вказаному автомобілі не має.

То ж водій ОСОБА_1 порушив п.п.31.4.7.е ПДР України, за що і був правомірно притягнутий до адміністративної відповідальності. Підстав длчя скасування постанови не має.

У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Постановою серії БР №900160 від 13.03.2018 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн за те, що 13 березня 2018 року о 17 год. 50 хвилин ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2101, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 по вулиці Пересічній, 12-а в м. Змієві Харківської області на якому були відсутні передбачені конструкції задніх бризковики, чим порушив вимоги п.п.31.4.7.е ПДР України.

На підтвердження правомірності своїх дій суб"єктом владних повноважень надано копії фотознімків задньої частини автомобіля ВАЗ 2101, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , які він зробив на місці розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 40 ЗУ "Про національну поліцію" із яких вбачається, що бризковиків на вказаному автомобілі не має.

Проте, вказані копії не містять інформації, що вони зроблені 13 березня 2018 року о 17 год. 50 хвилин на вулиці Пересічній, 12-а в м. Змієві Харківської області.

Крім того, відповідачем не спростовані доводи позивача про відсутність доказів, які би вказували на порушення позивачем вимог п.31.1 ПДР України за якими технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Відповідно до п.31.4.7.е ПДР України,забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством при невідповідності таким вимогам: відсутній передбачений конструкцією бампер або задній захисний пристрій, грязезахисні фартухи і бризковики.

Системний аналіз вказаних норм дає підстави стверджувати, що порушення матиме місце у разі відсутності передбаченого конструкцією грязезахисних фартуха і бризковиків, а не окремо бризковиків, як зазначено в постанові.

Норма п.31.4.7.е ПДР України за своєю правою природою є відсилочною ( бланкетною)

Відповідно до п.4, ч.3 ст. 2 КАС України однією із основних засад адміністративного судочинства є офіційне з"ясування всіх обставин у справі.

Судом досліджено п. 1.1." Основные габаритные размеры автомобиля ВАЗ-2101 1969-1976 г", п.1.4 "Техническая характеристика автомобилей" Руководства ВАЗ -2101 (Жигули) ОАО Научно-внедренческое предприятие "АвтоВАЗтехобслуживание", із яких вбачається відсутність такої конструктивної деталі, як задні бризковики.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені зокрема ч. 1-3 ст. 122 КУпАП.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або до суду у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету ОСОБА_3 України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Так, відповідно до ч. 1 ст.121 КУпАП України передбачена відповідальність за керування водієм транспортним засобом , що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових пнриладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Крім того, відповідно до принципу 6 Рекомендації № R (91) 1 Комітету ОСОБА_3 Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами:

1) особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться в вину;

2) вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані;

3) вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї;

4) вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію;

5) адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується.

Більше того, приписами ст.129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_3 України є частиною національного законодавства України.

Враховуючи вищевказані вимоги та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17 липня 1997 року Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст. 32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів:(п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 р., заява №38683/06; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р., заява № 29644/10; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013 р., заява №12167/04).

Відповідно до п.п. 1,3,8 ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Наявність у діях позивача складу правопорушення підтверджується тільки постановою серії БР №900160 від 13.03.2018 року у справі про адміністративне правопорушення, що не є достатнім доказом для притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 121 КУпАП.

За наведеного, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 77, 241-246, 255, 286 КАС України,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського Зміївського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_2 про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Постанову серії БР №900160 від 13.03.2018 року поліцейського Зміївського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_2 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 сергія Андрійовича до адміністративної відповідальності за ч. 1,, ст. 121 КУпАП - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 121 КУпАП - закрити.

Судові витрати у виді судового збору в сумі 704 грн. 80 коп. стягнути з відповідача поліцейського Зміївського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_2 на користь держави за рахунок бюджетних асигнувань ГУ НП в Харківській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлено 26.04.2018 року.

Суддя -