Справа № 824/168/18-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2018-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2018 р. м. Чернівці справа № 824/168/18-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Левицький В.К., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулася до суду з вказаним позовом, в якому, з урахування позовної заяви в новій редакції, просить:

- визнати протиправною відмову робочої групи Департаменту соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації від 07.09.2017 р. (протокол №4) у наданні дозволу їй на переоформлення автомобіля марки "Фольксваген-Пассат", 1998 року випуску, кузов НОМЕР_1, двигун 1781 куб. см, як гуманітарну допомогу ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4., як члену її сім`ї;

- зобов`язати Департамент соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації повторно розглянути її заяву від 12.04.2016 р. щодо прийняття рішення про передачу у власність гуманітарного легкового автомобіля марки "Фольксваген-Пассат", 1998 року випуску, кузов НОМЕР_1, двигун 1781 куб. см.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що вона є онукою ОСОБА_2, інваліда ІІ групи Великої Вітчизняної війни, який був забезпечений безкоштовно автомобілем марки "Фольксфаген Пассат", 1998 року випуску, номер кузова НОМЕР_1. Вказаний автомобіль був визнаний гуманітарною допомогою.

14.05.2015 р. Верховною Радою України прийнято Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення рівня соціального захисту ветеранів війни і їх сімей" відповідно до якого, після смерті інваліда, автомобіль, визнаний гуманітарною допомогою, яким інвалід був забезпечений через органи соціального захисту населення, за бажанням членів їх сімей, спадкоємців передається йому у власність безоплатно за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері соціального захисту населення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Зважаючи на зміни, які відбулися в законодавстві, позивачка подала заяву, в якій просила передати їй у власність вищевказаний автомобіль. Однак, листом від 01.02.2018 р. №578 їй відмовлено у наданні дозволу на переоформлення автомобіля у зв`язку з наявністю рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 22.11.2012 р. про повернення вказаного автомобіля. Вважає зазначену відмову необґрунтованою та протиправною у зв`язку із тим, що вищезазначене рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці ухвалено до прийняття Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення рівня соціального захисту ветеранів війни і їх сімей" №426-VIII від 14.05.2015 р. і не може більше застосовуватись до спірних правовідносин.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 27.02.2018 р. відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом учасників справи на 20.03.2018 р.

З врахуванням положень ст. 162 КАС України, вищевказаною ухвалою запропоновано Департаменту соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації у п'ятнадцятиденний строк з дня її вручення подати до суду відзив на позовну заяву.

Департамент соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації (далі - відповідач) 20.03.2018 р. подав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого, вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими. Зазначав, що рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 22.11.2012 р. та додатковим рішення цього ж суду від 28.12.2012 р., які набрали законної сили, примусово вилучено автомобіля марки "Фольксваген-Пассат", виданий безкоштовно, як гуманітарна допомога ОСОБА_2 Враховуючи наведене, вважає, що відсутні підстави для задоволення позову.

У судове засідання призначене на 20.03.2018 р. учасники справи не прибули, проте подали до суду заяви про розгляд справи без їхньої участі в порядку письмового провадження.

Ухвалою суду від 29.03.2018 р. з Департаменту соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації витребувано додаткові докази, які стосуються предмету спору.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи приписи ст. 194 КАС України, суд вважає, що подання до суду учасниками справи заяв про розгляд справи за їхньої відсутності, не є перешкодою для розгляду і вирішення справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до довідки виданої Головним управлінням праці та соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації, правонаступником якого є Департамент соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації, №238 від 26.01.2006 р., ОСОБА_2, інвалід ІІ групи Великої Вітчизняної війни, згідно із висновком обласної медико-соціальної експертної комісії перебував на обліку в Головному управлінні праці та соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації з 23.01.2006 р. для забезпечення спецавтотранспортом в модифікації М з правом передачі керування члену сім'ї під порядковим номером 540 (а.с. 46).

Згідно протоколу засідання Комісії з питань гуманітарної допомоги при Кабінеті Міністрів України від 17.08.2006 р. №26/ГД-10870, автомобіль марки "Фольксфаген Пассат", номер кузова НОМЕР_1 визнано гуманітарною допомогою (а.с. 47-48).

Наказом Головного управління праці та соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації від 06.09.2006 р. №124 "Про видачу автомобілів з числа гуманітарної допомоги" наказано видати ОСОБА_2, інваліду ІІ групи Великої Вітчизняної війни, мешканцю АДРЕСА_1, автомобіль "Фольксфаген Пассат", як гуманітарна допомога, кузов НОМЕР_1 з правом передачі керування чоловіку онуки ОСОБА_3 (вперше) (а.с. 49).

Згідно накладної №218 від 06.09.2006 р., акту приймання-передачі від 07.09.2006 р. та зобов`язання від 07.09.2006 р., ОСОБА_2, інвалід ІІ групи Великої Вітчизняної війни, прийняв безкоштовно автомобіль марки "Фольксфаген Пассат", 1998 року випуску, кузов НОМЕР_1, який надійшов як гуманітарна допомога, з правом передачі керування чоловіку онуки ОСОБА_3, без права продажу, дарування, передачі або успадкування іншою особою (а.с. 16, 17, 19).

Судом встановлено, що право власності на автомобіль "Фольксфаген Пассат", кузов НОМЕР_1, 1998 року випуску, зареєстровано за ОСОБА_2 без права продажу, дарування або передачі іншій особі, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 07.09.2006 р. (а.с. 68).

Згідно свідоцтва про народження Серії НОМЕР_5, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином ОСОБА_2 (а.с. 14).

Згідно свідоцтва про народження Серії НОМЕР_6, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, є дочкою ОСОБА_4 (а.с. 13).

Відповідно до довідки КЖРЕП 12 від 17.04.2006 р., в склад сім'ї ОСОБА_2 входять ОСОБА_1 (онука) та ОСОБА_3 (чоловік онуки) (а.с. 49).

Відповідно до Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7, виданого 14.01.2008 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_4. у віці 95 років, про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за №120 (а.с. 15).

Із змісту довідки ТОВ "ТД Укрвторресурс" від 11.04.2016 р. №283 виданої позивачці видно, що ОСОБА_2 постійно проживав і перебував на реєстраційному обліку за місцем проживання у АДРЕСА_2 з 19.12.1955 р. по ІНФОРМАЦІЯ_4., тобто по день смерті. ОСОБА_2 знятий з реєстраційного обліку за місцем проживання у зв'язку з його смертю 29.01.2008 р. На день смерті ОСОБА_2 разом з ним проживали ОСОБА_1 (онука) та ОСОБА_3 (чоловік онуки) (а.с. 12).

Згідно заяви від 12.04.2016 р., ОСОБА_4, відмовився від автомобіля "Фольксфаген Пассат", кузов НОМЕР_1, 1998 року випуску, який отримав його батько ОСОБА_2, як гуманітарну допомогу, на користь своєї доньки ОСОБА_1 (а.с. 67).

З матеріалами справи видно, що після смерті ОСОБА_2 автомобіль членами його сім`ї добровільно повернений не був, у зв`язку з чим прокурором Шевченківського району м. Чернівці в інтересах держави в особі Головного управління праці та соціального захисту населення було пред'явлено позов до Першотравнего районного суду м. Чернівці до ОСОБА_3 про вилучення та повернення автомобіля.

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 22.11.2012 р. у справі № 2-890/12, додатковим рішенням цього ж суду від 28.12.2012 р., залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 02.01.2013 р., позов прокурора Шевченківського району м. Чернівці в інтересах держави в особі Головного управління праці та соціального захисту населення до ОСОБА_3 про вилучення та повернення автомобіля задоволено. Примусово вилучено у ОСОБА_3 автомобіль марки "Фольксфаген Пассат", кузов НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2, виданий безкоштовно, як гуманітарна допомога ОСОБА_2 інваліду ІІ групи Великої Вітчизняної війни, згідно наказу Головного управління праці та соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації від 06.09.2006 р. №124 та повернуто вказаний автомобіль Головному управлінню праці та соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації (20-21, 22, 70,71, 72-74).

Як вбачається з матеріалів справи, за вказаними рішеннями суду, видано виконавчий лист від 25.01.2013 р. та пред'явлено до виконання до Першотравневого відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції (а.с. 76).

12.04.2016 р. позивачка звернулася із заявою до Департаменту соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації, в якій просила передати у власність автомобіль автомобіля "Фольксваген Пассат", 1998 року випуску, кузов НОМЕР_1, отриманого її покійним дідусем як гуманітарна допомога (а.с. 38).

Як зазначав відповідач у відзиві на позов, на час звернення позивачки, Департамент соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації не був уповноважений на вирішення питання про надання дозволу на переоформлення таких автомобілів, а тому заяву було направлено до Міністерства соціальної політики України із комплектом документів (а.с. 61 на звороті)

Як видно із змісту оскаржуваної відмови, відповідно до супровідного листа Міністерства соціальної політики України від 05.07.2017 р., не розглянуті справи щодо переоформлення гуманітарних автомобілів передано на адресу Департаменту соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації (а.с. 28).

01.02.2018 р. Департамент соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації направив позивачці листа №578, в якому повідомив, що 07.09.2017 р. на засіданні робочої групи з гуманітарної допомоги при Чернівецькій обласній державній адміністрації розглянуто її звернення щодо безоплатної передачі автомобіля "Фольксваген Пассат", визнаного гуманітарною допомогою після смерті її діда ОСОБА_2 Відповідно до протоколу №4 засідання зазначеної робочої групи прийнято рішення про відмову позивачці у наданні дозволу на переоформлення гуманітарного автомобіля у зв`язку з наявністю рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 22.11.2012 р. у справі № 2-890-12 (а.с. 28).

Вважаючи відмову протиправною, позивачка звернулася до суду з даним позовом.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України "Про реабілітацію інвалідів в Україні" від 01.01.2006 р. №2961-IV (далі - Закон № 2961-IV) держава забезпечує розробку, виробництво, закупівлю технічних та інших засобів реабілітації, спеціального автотранспорту, виробів медичного призначення для соціальної адаптації, полегшення умов праці і побуту, спілкування інвалідів, дітей-інвалідів, поширює інформацію про таку продукцію.

Положеннями ч. 8 ст. 26 Закону №2961-IV встановлено, що перелік технічних та інших засобів реабілітації, порядок забезпечення ними інвалідів, дітей-інвалідів та формування відповідного державного замовлення затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 3 ст. 38 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" від 21.03.1991 р. №875-XII (далі - Закон №875-XII) після смерті особи з інвалідністю, дитини з інвалідністю автомобіль, виданий безоплатно чи на пільгових умовах, у тому числі визнаний гуманітарною допомогою, за бажанням членів її сім'ї може бути переданий у їх власність безоплатно у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

З матеріалів справи видно, що згідно протоколу засідання Комісії з питань гуманітарної допомоги при Кабінеті Міністрів України від 17.08.2006 р. №26/ГД-10870 та наказу Головного управління праці та соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації від 06.09.2006 р. №124 автомобіль марки "Фольксфаген Пассат", кузов НОМЕР_1 визнано гуманітарною допомогою та передано у користування ОСОБА_2, інваліду ІІ групи Великої Вітчизняної війни, мешканцю АДРЕСА_1.

Після смерті ОСОБА_2, засвідченої Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_7 від 14.01.2008 р., питання про належність автомобіля, отриманого ним в якості гуманітарної допомоги, вирішувалось на підставі нормативно-правових актів, чинних на час смерті, а саме постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку забезпечення інвалідів автомобілями" від 19.07.2006 р. № 999.

Відповідно до п. 41 вказаного Порядку (в редакції чинній на день смерті ОСОБА_2.), автомобіль, отриманий інвалідом як гуманітарна допомога, після його смерті повертається (вилучається) головному управлінню соціального захисту і здається підприємству, що здійснює заготівлю та переробку металобрухту, або видається в порядку черговості інваліду, який перебуває на обліку.

На час прийняття судового рішення у справі №2-890/12, п. 41 Порядок діяв наступній редакції, зокрема після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, визнаний гуманітарною допомогою, яким інвалід був забезпечений через головне управління соціального захисту і користувався менше ніж 10 років, може бути переданий у власність одному з членів сім'ї інваліда за рішенням Комісії з питань гуманітарної допомоги при Кабінеті Міністрів України за умови сплати податків і зборів за ставками, діючими на день здійснення митного оформлення автомобіля. Автомобіль, яким інвалід користувався менше ніж 10 років, після смерті інваліда може залишитись у користуванні його сім'ї безоплатно, якщо в ній є інвалід, у випадках, зазначених в абзацах третьому - шостому пункту 16 цього Порядку.

Судом встановлено, що рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 22.11.2012 р. та додатковим рішенням цього ж суду від 28.12.2012 р. у справі №2-890/12, залишених без змін ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 02.01.2013 р., позов прокурора Шевченківського району м. Чернівці в інтересах держави в особі Головного управління праці та соціального захисту населення до ОСОБА_3 про повернення автомобіля, задоволено. Примусово вилучено у ОСОБА_3 автомобіль марки "Фольксфаген Пассат", кузов НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2, виданий безкоштовно, як гуманітарна допомога ОСОБА_2 інваліду ІІ групи Великої Вітчизняної війни, згідно наказу Головного управління праці та соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації від 06.09.2006 р. №124 та повернуто вказаний автомобіль Головному управлінню праці та соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації.

Частиною 4 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення рівня соціального захисту окремих категорій ветеранів війни" від 14.05.2015 р., який набрав чинності 06.06.2015 р. (далі - Закон № 426-VIII), частини 2 і 3 ст. 11-1 Закону України "Про гуманітарну допомогу" №1192-XIV від 22.10.1999 р. викладено в такій редакції: "Після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, визнаний гуманітарною допомогою, яким інвалід, дитина-інвалід були забезпечені через органи соціального захисту населення, за бажанням членів їхніх сімей, спадкоємців передається їм у власність безоплатно за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері соціального захисту населення, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. У разі відсутності членів сім'ї, спадкоємців або у разі небажання членів сім'ї, спадкоємців отримати автомобіль, визначений у ч. 2 цієї статті, такий автомобіль повертається органам соціального захисту населення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України".

Відповідно до розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення рівня соціального захисту окремих категорій ветеранів війни" №426-VIII визначено, що норми цього Закону щодо передачі безоплатно у власність членів сім'ї, спадкоємців автомобіля, визнаного гуманітарною допомогою, яким інвалід, дитина-інвалід були забезпечені через органи соціального захисту населення, поширюються також на випадки, коли смерть інваліда, дитини-інваліда та звернення членів сім'ї до органів соціального захисту населення про залишення їм автомобіля без сплати податків і зборів відбулися до набрання чинності цим Законом.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до Порядку забезпечення інвалідів автомобілями" від 30.12.2015 р. № 1149 внесено зміни у абзац 7 п. 41 згідно якого інваліду, законному представнику недієздатного інваліда чи дитини-інваліда за їх бажанням може бути безоплатно переданий у власність автомобіль, визнаний гуманітарною допомогою, яким інвалід був забезпечений через головне управління соціального захисту населення і користувався більше 10 років, за рішенням Мінсоцполітики.

Після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, визнаний гуманітарною допомогою, яким інвалід, дитина-інвалід були забезпечені через головне управління соціального захисту населення, за бажанням членів сімей, спадкоємців інвалідів передається їм у власність безоплатно за рішенням Мінсоцполітики. У разі відсутності членів сім'ї, спадкоємців або в разі небажання членів сім'ї, спадкоємців отримати автомобіль такий автомобіль повертається головному управлінню соціального захисту населення.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про внесення зміни до пкнкту 41 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями" від 21.06.2017 р. №429 внесено зміни по абзацу 8 п. 41, згідно якого після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, визнаний гуманітарною допомогою, яким інвалід, дитина-інвалід були забезпечені через структурний підрозділ соціального захисту населення, за бажанням членів сімей, спадкоємців інвалідів передається їм у власність безоплатно за рішенням Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій. У разі відсутності членів сім'ї, спадкоємців або в разі небажання членів сім'ї, спадкоємців отримати автомобіль такий автомобіль повертається структурному підрозділу соціального захисту населення.

Таким чином, суд звертає увагу, що нормами Закону №426-VIII врегульовано питання щодо можливості передачі автомобіля, визнаного як гуманітарна допомога, у власність позивачці на підставі постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку забезпечення інвалідів автомобілями" від 19.07.2006 р. №999, зміни до п. 41 якої були внесені 07.10.2015 р. та визначено, що після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, визнаний гуманітарною допомогою, яким інвалід, дитина-інвалід були забезпечені через головне управління соціального захисту населення, за бажанням членів їх сімей, спадкоємців передається їм у власність безоплатно за рішенням Мінсоцполітики.

У зв'язку з вказаними змінами законодавства, позивачка 12.04.2016 р. звернулася до відповідача із заявою, в якій, посилаючись на положення ч. 2 ст. 11-1 Закону України "Про гуманітарну допомогу", просила передати їй у власність автомобіль марки "Фольксфаген Пассат", номер кузова НОМЕР_1, 1998 року випуску, який був виданий покійному ОСОБА_2, як інваліду ІІ групи Великої Вітчизняної війни.

Згідно із ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Суд звертає увагу, що прийняття Закону України №426-VIII від 14.05.2015 р. було спрямоване на врегулювання спірних правовідносин до набрання ним чинності, з метою застосування чинного законодавства до правовідносин, що мали місце до його прийняття, в тому числі до правовідносин, що склались на момент смерті ОСОБА_2

З огляду на вищезазначене суд, приходить до висновку, що з 06.06.2015 р. змінилось правове регулювання та застосування норм законодавства щодо перереєстрації транспортного засобу, визнаного як гуманітарна допомога. Відтак, суд вважає, що посилання відповідача на судове рішення у справі № 2-890/12 не ґрунтуються на вимогах спеціального законодавства. Суд звертає увагу, що вказані рішення були ухвалені до прийняття Закону №426-VIII від 14.05.2015 р., а тому норми, якими керувались суди, не можуть більше застосовуватись до спірних правовідносин, оскільки вказаним Законом змінено порядок їх врегулювання.

Відповідно до листа Міністерства юстиції України від 29.04.2011 р. №5149-0-26-11-18 щодо усунення суперечностей між положеннями нормативно-правових актів визначено, що при розв'язанні таких правових колізій, як правило, застосовуються загальновизнані прийоми тлумачення правових норм (надання переваги нормі, що має вищу юридичну силу, а у разі виявлення суперечностей (колізії) між положеннями різних нормативно-правових актів, які мають однакову юридичну силу, застосовуються положення нормативно-правового акта, який прийнято пізніше або який є спеціальним тощо).

Як зазначено вище, розділом ІІ Прикінцевих положень Закону №426-VIII визначено, що норми цього Закону щодо передачі безоплатно у власність членів сім'ї, спадкоємців автомобіля, визнаного гуманітарною допомогою, яким інвалід, дитина-інвалід були забезпечені через органи соціального захисту населення, поширюються також на випадки, коли смерть інваліда, дитини-інваліда та звернення членів сім'ї до органів соціального захисту населення про залишення їм автомобіля без сплати податків і зборів відбулися до набрання чинності цим Законом.

Закон №426-VIII було прийнято пізніше, а тому саме положення цього законодавчого акту необхідно застосовувати до правовідносин, що виникли у цій справі.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на вищезазначене суд, приходить до висновку, що відмова Департаменту соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації надана у листі №578 від 01.02.2018 р. є протиправною, а тому позовна вимога в цій частині підлягає задоволенню.

Частиною 2 ст. 245 КАС України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини, та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю; 7) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 8) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 9) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 10) інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів; 11) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України або про продовження строку такого затримання; 12) затримання іноземця або особи без громадянства до вирішення питання про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні; 13) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 14) звільнення іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 15) зобов'язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

У разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов'язати суб'єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. У випадку, визначеному п. 4 ч. 2 цієї статті, суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов'язує суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні (ч. 3-4 ст. 245 КАС України).

Із змісту вказаних норм видно, що адміністративне судочинство спрямоване на захист порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин у випадку, якщо своїми незаконними рішеннями, діями або бездіяльністю суб'єкт владних повноважень порушує такі права, свободи та інтереси осіб. Приблизний перелік способів захисту порушеного права в адміністративному судочинстві встановлено ст. 245 КАС України.

З метою захисту порушених прав позивачки, виходячи з принципу правової визначеності у спірних правовідносинах, керуючись положеннями ст. 245 КАС України, суд вважає, що підлягає задоволенню позовна вимога про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивачки щодо прийняття рішення про безоплатну передачу їй у власність легкового автомобіля.

Згідно ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів належними засобами доказування правомірність прийнятого рішення.

Приписами ч. 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи видно, що за подання вказаного позову позивачкою сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн, що підтверджується квитанцією від 16.02.2018 р. №0.0.965224348.1 (а.с. 26).

Оскільки, позов задоволено повністю, суд стягує на користь позивачки судові витрати (судовий збір) у сумі 704,80 грн за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст. 2, 9, 77, 139, 194, 205, 241 та 246 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною відмову Департаменту соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації, що міститься у листі №578 від 01.02.2018 р.

3. Зобов`язати Департамент соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.04.2016 р. щодо прийняття рішення про безоплатну передачу у власність їй легкового автомобіля марки "Фольксфаген Пассат", 1998 року випуску, кузов НОМЕР_1.

4. Стягнути з Департаменту соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації (58018, вул. Головна, 245, м. Чернівці, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, паспорт серія НОМЕР_8, виданий Ленінським РВ УМВС України в Чернівецькій області 25.09.1998 р., РНОКПП НОМЕР_3) сплачений судовий збір в сумі 704,80 грн.

Згідно ст. 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до ст. ст. 293, 295 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.К. Левицький