Справа № 0870/2773/12(СН/808/3/17)
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2018-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 квітня 2018 рокусправа № 0870/2773/12(СН/808/3/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Шлай А.В.

судді: Кругового О.О. Прокопчук Т.С.

за участю секретаря судового засідання: Горшков В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 05 грудня 2017 року в адміністративній справі № 0870/2773/12 (провадження СН/808/3/17) (суддя Нестеренко Л.О.), ухвалену в місті Запоріжжя, за позовом Приватного акціонерного товариства "Індустріальний парк "Весна" до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 05 грудня 2017 року задоволено позов ПрАТ "Індустріальний парк "Весна", яке є правонаступником ВАТ «Весна». Визнано протиправним та скасовано Рішення № 184 про застосування до ВАТ «Весна» фінансових санкцій у вигляді штрафу у розмірі 24773,96 грн. та нарахування пені за несвоєчасну сплату страхових внесків в розмірі 6713,03 грн. за період з 20.01.2006 року по 22.01.2008 року, у тому числі, донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду від 20.02.2008 року, прийняте Управлінням Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м. Запоріжжя, правонаступником якого є Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя.

В апеляційній скарзі Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення спору, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Скаржник вказує на те, що наявними у справі доказами підтверджується обставина сплати позивачем страхових внесків з простроченням строку, встановленого ч. 6 ст. 20 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Пеня та фінансові санкції, що застосовані спірним Рішенням № 184, нараховані на суму боргу в розмірі 15000 грн., яка сплачена позивачем до 23.01.2006 року (до введення мораторію) та на суму боргу, строк сплати яких настав після 20.02.2006 року (поточна заборгованість). Оскільки Рішення № 184 не включає в себе конкурсні суми боргу, нарахування ним штрафних санкцій та пені ґрунтується на законі.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив залишити оскаржену постанову суду першої інстанції без змін.

Відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини:

Відкрите акціонерне товариство «Весна» було зареєстроване в Управлінні Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м. Запоріжжя як платник страхових внесків. 25 січня 2006 року ухвалою Господарського суду Запорізької області порушено провадження у справі №21/21/06 про банкрутство ВАТ «Весна», введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. В газеті «Голос України» № 38 від 28.02.2006 опубліковано оголошення про порушення справи про банкрутство ВАТ «Весна». 28 березня 2006 року УПФУ в Хортицькому районі м. Запоріжжя подано до господарського суду Запорізької області заяву (вх. №210) про визнанням кредитором у справі про банкрутство ВАТ «Весна» з майновими вимогами до боржника на суму 356 344,47 грн., із яких недоїмка зі сплати страхових внесків 47 689,93 грн., відшкодування сум пенсій, призначених на пільгових умовах (Список №1 і Список №2) 4 008,16 грн. та 192 400,54 грн., відповідно, а також штрафна санкція і пеня на суму 12 245,84 грн. За наслідками розгляду вимог до боржника, до відповідача надійшло повідомлення від розпорядника майна боржника №12/04/06-9 від 12.04.2006, в якому зазначено, що боржником заявлені вимоги не визнані у повному обсязі.

Таким чином, судом встановлено, що станом на 25 січня 2006 року заборгованість із сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування ВАТ «Весна» складала 47 689,93 грн. та 12 245,84 грн. борг із сплати штрафних санкцій та пені, застосованих за несвоєчасну сплату страхових внесків. Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 14.11.2007 затверджено мирову угоду між кредиторами та боржником ВАТ «Весна», провадження у справі про банкрутство припинено.

На підставі пункту 2 частини дев'ятої статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» 20 лютого 2008 року в.о. начальника Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м. Запоріжжя прийнято Рішення № 184 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені, яким за несвоєчасну сплату страхувальником страхових внесків на позивача накладено штраф у розмірі 24 773,96 грн. та нарахована пеня у розмірі 6 713,03 грн. за період з 20 січня 2006 року по 22 січня 2008 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про їх обґрунтованість, зазначивши, що суми, сплачені позивачем після порушення провадження у справі про банкрутство та спрямовані на сплату страхових внесків саме за поточний період, були зараховані управлінням на погашення боргу зі штрафних санкцій та пені, який виник до порушення провадження у справі про банкрутство.

Згідно зі статтями 14, 15 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійні страхування» від 09.07.2003 №1058 (у редакції, чинній на час виникнення спірна правовідносин, далі - Закон №1058) страхувальниками та відповідно, платниками страхових внесків до Пенсійного фонду є роботодавці, підприємства, установи і організації, створено відповідно до законодавства України, незалежно від форм власності, виду діяльності т: господарювання, об'єднання громадян профспілки, політичні партії, фізичні особи - суб'єкт, підприємницької діяльності та інші особи, включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування, як

використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору або на інших умовах, передбачених законодавством або за договорами цивільно-правового характеру. Права те обов'язки страхувальників передбачені підпунктом 6 частини другої статті 17 зазначеного Закону №1058, в якій, зокрема, встановлено обов'язок страхувальника нараховувати обчислювати та сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески. А відповідно до статті 18 Закону №1058 страхові внески є цільовим загальнообов'язковим платежем, який справляється на всій території України в порядку, встановленим цим Законом.

Пунктом 7 частини першої статті 64 Закону №1058 визначено, що виконавча дирекцій Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право стягувати з платників страхових внесків несплачені суми страхових внесків. Таким чином, на підставі частини п'ятої статі 106 Закону №1058 за рахунок сум, що надходять від страхувальника або від державні' виконавчої служби в рахунок сплати недоїмки, погашаються суми недоїмки, пені та фінансових санкцій у порядку календарної черговості їх виникнення.

Суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальникам; у строки, визначені ст. 20 Закону №1058 вважаються простроченою заборгованістю із сплат; страхових внесків і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Разом з тим, з 25 січня 2006 року відповідно до частини четвертої статті 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14.05.1992 № 2343-ХІІ ( в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) введено мораторій на нарахування штрафу і пені. Дія мораторію поширюється на задоволення вимог конкурсних кредиторів, є засобом забезпечення вимог кредиторів та відновлення платоспроможності боржника. Однак, мораторій не зупиняє виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), які виникли після його введення, то не припиняє і заходів, спрямованих на їх забезпечення.

Судом першої інстанції встановлено, що за період з дня порушення провадження у справі про банкрутство з 25.01.2006 року по 21.04.2006 рік ВАТ «Весна» сплатило суму збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 89 524,63 грн. За рахунок цієї суми УПФУ в Хортицькому районі м. Запоріжжя 59 935,77 грн. спрямувало на сплату недоїмки, пені та фінансових санкцій, відповідно до частини п'ятої статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Решта суми зарахована в рахунок сплати недоїмки зі сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, яка виникла після порушення провадження у справі про банкрутство.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що Рішення 20.02.2008 № 184 УПФУ у Хортицькому районі м. Запоріжжя про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків суперечить діючому законодавству, ґрунтується на повно встановлених обставинах справи та правильному застосуванні норм матеріального права.

Скаржник не заперечує ту обставину, що страхові внески, які були сплачені позивачем після порушення провадження у справі про банкрутство, були спрямовані Управлінням в рахунок погашення недоїмки, яка виникла до процедури банкрутства. Суд першої інстанції, враховуючи вказівки Вищого адміністративного суду України, викладені в ухвалі від 20.12.2016 року, якою скасовані постанова Запорізького окружного адміністративного суду від 02.07.2012 року про відмову у задоволенні позову ВАТ «Весна» та ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.03.2013 року, зазначив, що зобов'язання, строк виконання яких настав на 25 січня 2006 року можуть виконуватись лише в процедурі провадження у справі про банкрутство в порядку господарського судочинства (конкурсні зобов'язання). Їх погашення за рахунок поточних платежів і, як наслідок, нарахування штрафу та пені за несвоєчасну сплату страхових внесків, не може вважатись правомірним.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, зо доводи скаржника не впливають на правильність висновків суду першої інстанції і не можуть бути підставами для його скасування, апеляційна скарга відповідача підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду Запорізького окружного адміністративного суду від 05 грудня 2017 року в адміністративній справі № 0870/2773/12(СН/808/3/17) - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Постанова складена у повному обсязі 24 квітня 2018 року.

Головуючий суддя: А.В. Шлай

Суддя: О.О. Круговий

Суддя: Т.С. Прокопчук

З оригіналом згідно

Головний спеціаліст А.Г. Кодаченко