Справа № 809/1406/17
Суддя: Панікар І.В.
Дата ухвалення: 2018-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" квітня 2018 р. Справа № 809/1406/17

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Панікара І.В.,

за участю секретаря судового засідання Подольської Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області до 417 Управління начальника робіт про стягнення заборгованості в сумі 803 846,23 гривень та за зустрічним позовом 417 Управління начальника робіт до Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області, Державної податкової інспекції у місті Івано-Франківську Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень за № від 23.05.2017 року та № від 04.11.2015 року, -

за участю представників:

позивача, за зустрічним позовом - відповідача - ОСОБА_1,

відповідача, за зустрічним позовом - позивача - ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

20.10.2018 року Головне управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області звернулося до суду з адміністративним позовом до 417 управління начальника робіт про стягнення заборгованості в сумі 864 658,93 гривень.

19.01.2018 року та 07.02.2018 року 417 Управління начальника робіт пред'явило зустрічні позовні заяви до Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування індивідуальних актів- податкових повідомлень-рішень за № НОМЕР_1 від 23.06.2017 року та № НОМЕР_2 від 04.11.2015 року.

19.02.2018 року судом винесено ухвалу про прийняття зустрічного позову 417 Управління началька робіт до Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування індивідуального акту № НОМЕР_1 від 23.06.2017 року та № НОМЕР_2 від 04.11.2015 року до спільного розгляду з позовом Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області до 417 Управління начальника робіт про стягнення заборгованості в сумі 864 658,93 гривень, об'єднавши вимоги за зустрічними позовними заявами в одне провадження з первісним позовом.

Враховуючи, що зустрічна позовна вимога про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення за № НОМЕР_2 від 04.11.2015 року, стосувалася прав і законних інтересів Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області, суд ухвалою у справі від 23.03.2018 року залучив останню до участі у справі в якості співвідповідача.

Позовні вимоги за первісним адміністративним позовом мотивовані наявністю у відповідача заборгованості по сплаті податку на додану вартість, який виник внаслідок несплати узгодженої суми податкового зобов'язання згідно поданих декларацій з податку на додану вартість на суму 241949 гривень, за період вересень-грудень 2014 року, лютий, квітень-жовтень, грудень 2015 року, лютий 2016 року, липень 2017 року, штрафних санкцій, нарахованих за несвоєчасну сплату узгодженої суми податкового зобов'язання згідно податкових повідомлень-рішень № НОМЕР_3 від 21.10.2014 року на суму 1020 гривень, № НОМЕР_4 від 04.11.2014 року на суму 1800 гривень, № НОМЕР_5 від 13.05.2015 року на суму 1020 гривень, № НОМЕР_2 від 04.11.2015 року на суму 22803,73 гривні, № НОМЕР_1 від 23.05.2017 року на суму 24558,22 гривні, № НОМЕР_6 від 24.05.2017 року на суму 1779,73 гривні, № НОМЕР_7 від 21.08.2017 року на суму 170 гривень, № НОМЕР_3 від 21.10.2014 року на суму 1020 гривень, № НОМЕР_3 від 21.10.2014 року на суму 1020 гривень, а також пені нарахованої в ІКП в сумі 569558,25 гривень.

У поданому від 12.03.2018 року клопотанні представник позивача зменшив розмір позовних вимог за рахунок зменшення розміру пені, що підлягає стягненню - з 569558,25 гривень до 508745,55 гривень.

Представник позивача за первісним та відповідачів за зустрічними позовами, в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав наведених у первісному адміністративному позові та заві про зменшення позовних вимог. Щодо задоволення вимог зустрічних позовних заяв заперечив з мотивів їх безпідставності, в обгрунтування чого зіслався на вимоги первинного адміністративного позову, які по своїй суті є взаємопов'язаними із зустрічними, оскільки випливають із одних правовідносин та є взаємновиключними.

Представник відповідача за первісним та позивача за зустрічними позовами, в судовому засіданні вимоги первісного адміністративного позову заперечила з мотивів наведених у письмовому запереченні, що надійшло на адресу суду 18.12.2017 року. Зокрема, щодо нарахування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату самостійно задекларованих сум з ПДВ, в судовому засіданні зазначила, що з урахуванням наявних у сторони та наданих суду платіжних доручень із зазначенням призначення платежу - в рахунок сплати задекларованих сум з ПДВ з вересня 2014 року по серпень 2017 року, зазначеного боргу не повинно було б існувати, а відповідно, нараховані штрафні санкції у зв'язку з його несплатою є протиправними. Щодо нарахування та стягнення пені, пояснила, що стягнення частини її розміру вже охоплено постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду у справі № 2а-3131/10/0970 від 18.03.2016 року, внаслідок чого не може повторно стягуватись. Наголосила на факті спливу 1095 денного терміну на стягнення податкового боргу та необхідності визнання його безнадійним. Зустрічні позовні заяви підтримала з підстав, що у них наведені.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.

24.02.1997 року 417 Управління начальника робіт зареєстроване як юридична особа, що підтверджується довідкою з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України за № 1314, та перебуває на обліку в Державній податковій інспекції у місті Івано-Франківську Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області як платник податків (а.с. 100).

Згідно частини 1 статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Підпунктом 9.1.3. пункту 9.1. статті 9 Податкового кодексу України податок на додану вартість віднесений до загальнодержавних податків і зборів.

417 Управління начальника робіт є платником податку на додану вартість та у відповідності до вимог пункту 16.1.4 статті 16 Податкового кодексу України несе обовязок по сплаті податків та зборів у строки та розмірах встановлених цим Кодексом.

Статтею 16 Податкового кодексу України визначені обов'язки платника податків, згідно положень якої платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів (підпункт 16.1.3.), сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи (підпункт 16.1.4).

Згідно пункту 203.1. статті 203 Податкового кодексу України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач самостійно визначив податкове зобовязання по податку на додану вартість за період вересень-грудень 2014 року, лютий, квітень-жовтень, грудень 2015 року, лютий 2016 року, липень 2017 року на загальну суму 241 949,00 гривень, що підтверджується податковими деклараціями з податку на додану вартість (а.с.10-53). Однак зазначене податкове зобовязання відповідачем не сплачене.

Згідно пункту 56.11 статті 56 Податкового кодексу України самостійно визначене платником податків податкове зобовязання оскарженню не підлягає.

Таким чином, суд приходить до висновку, що самостійно обраховані податкові зобов'язання відповідача, визначені ним в податкових деклараціях з податку на додану вартість в загальній сумі 241949 гривень є узгодженими з дня подання таких декларацій та є податковим боргом відповідача.

Окрім того, судом встановлено, що на підставі актів камеральної перевірки податкової звітності з податку на додану вартість: за № 8705/1501/07816704 від 21.10.2014 року, № 9143/15-01/07816704 від 04.11.2014, № 2051/1501/07816704 від 13.05.2015 року, №3272/12-01/07816704 від 23.05.2017, № 8484/12-08/07816704 від 21.08.2017 (а.с. 54, 57,59, 70,74), позивачем винесено податкові повідомлення-рішення: за № НОМЕР_3 від 21.10.2014 року на суму 1020 гривень, за № НОМЕР_4 від 04.11.2014 року на суму 1800 гривень, за № НОМЕР_5 від 13.05.2015 року на суму 1020 гривень за № НОМЕР_6 від 24.05.2017 року на суму 1779,73 гривні, за № НОМЕР_7 від 21.08.2017 року на суму 170 гривень, якими відповідачу визначено суму штрафів у зв'язку з несвоєчасним поданням податкової звітності з податку на додану вартість.

Вказані податкові повідомлення-рішення отримані представником 417 Управління начальника робіт, що підтверджується підписом уповноваженої особи відповідача на корінці даних податкових повідомлень-рішень.

Оскільки, відповідачем у відповідності до вимог статті 56 Податкового кодексу України не була порушена процедура апеляційного (адміністративного) узгодження податкових зобов'язань визначених податковим повідомленням-рішенням, в судовому порядку зазначені рішення не скасовані, суд приходить до висновку, що визначена сума податкового зобовязання з податку на додану вартість за штрафною (фінансовою) санкцією в розмірі 6809,73 гривень є узгодженою.

Щодо оскаржуваних за зустрічними позовними заявами податкових повідомлень рішень суд зазначає, що як встановлено в ході розгляду справи на підставі актів камеральної перевірки податкової звітності з податку на додану вартість: за № 9143/15-01/07816704 від 04.11.2015 та за № 3271/12-01/07816704 від 23.05.2017 (а.с. 61.66), позивачем винесено податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 04.11.2015 року на суму 22803,73 гривні та за № НОМЕР_1 від 23.05.2017 року на суму 24558,22 гривні, якими відповідачу визначено суму штрафу грошового зобовязання з податку на додану вартість, погашеного з затримкою.

У відповідності до пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобовязання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобовязання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Як встановлено з вищевказаних актів камеральної перевірки, відповідачем допущено затримку сплати сум грошових зобовязань з ПДВ за податковими деклараціями 2008 року в розмірі 114018 гривень та за податковими деклараціями 2009-2011 років в розмірі 122791,1 грн. Зазначене, на думку суду, мало наслідком правомірне застосування до відповідача штрафних санкцій в розмірі 20 відсотків від сплачених сум.

Суд не бере до уваги позицію відповідача, щодо необхідності зарахування сплачених грошових сум в рахунок погашення заборгованості з ПДВ із урахуванням призначення платежу на підставі платіжних доручень 2015-2017 років, оскільки у відповідності до пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України при наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобовязані зарахувати кошти, що сплачує платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Також суд не може погодитися із фактом «безнадійності» податкового боргу, скільки як визнання такого зобов'язання «безнадійним» так і його списання визначається Порядком списання безнадійного податкового боргу платників податків та вимагає дотримання певної процедури, яка відповідачем попередньо витримана не була.

Згідно підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобовязання на суму податкового боргу нараховується пеня. Нарахування пені розпочинається: а) при самостійному нарахуванні суми грошового зобов'язання платником податків - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного цим Кодексом; б) при нарахуванні суми грошового зобов'язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного у податковому повідомленні - рішенні згідно із цим Кодексом. Нарахування пені закінчується у випадках, визначених пунктом 129.3. статті 129 Податкового кодексу України. Відповідно до пункту 131.1. статті 131 Податкового кодексу України нараховані контролюючим органом суми пені самостійно сплачуються платником податків. Відповідно до пункту 129.4. статті 129 Податкового кодексу України пеня, визначена підпунктом 129.1.1. пункту 129.1. цієї статті, нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідачу нараховано пеню за несвоєчасну сплату податкових зобовязань з податку на додану вартість в загальному розмірі 569 558,25 гривень, що підтверджується зворотнім боком облікової картки платника (а.с.76-78).

Як вже зазначалося, з урахуванням доводів відповідача щодо надмірного нарахування пені, в судовому засіданні позивачем зменшено розмір позовних вимог за рахунок зменшення розміру пені, що підлягає стягненню - з 569558,25 гривень до 508745,55 гривень.

Суд погоджується з такими діями сторони, саме в аспекті неприпустимості подвійного стягнення сум розрахованої пені, а саме в розмірі 60812,7 гривень, оскільки постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду у справі № 2а-3131/10/0970 від 18.03.2016 року такі кошти з відповідача вже були стягнуті.

Суд зазначає, що позивачем надсилалася 417 Управлінню начальника робіт перша податкова вимога форми за № 1/1880 від 30.01.2002 року та друга податкова вимога за № 2/2828 від 05.03.2002 року, яка відповідачем не оскаржена та невідкликана.

Відповідно пункту 59.5 статті 59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Сума узгодженого грошового зобовязання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобовязання утворює податковий борг (пункт 14.1.175 статті 14 Податкового кодексу України).

Доказів, які б свідчили про погашення заборгованості у повному обсязі відповідачем суду не надано.

Пунктом 95.1 статті 95 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Пунктом 95.2 статті 95 Податкового Кодексу передбачено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадиться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податків вимоги.

Відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до пункту 95.4. статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області до 417 Управління начальника робіт про стягнення заборгованості в сумі 803 846,23 гривень - задоволити.

Стягнути з розрахункових рахунків у банках, що обслуговують 417 Управління начальника робіт (код ЄДРПОУ 7816704, вул. Довженка 5-А, місто Івано-Франківськ, Івано-Франківська область, 76018) та за рахунок готівки, що йому належить в дохід бюджету податковий борг в розмірі 803 846 (вісімсот три тисячі вісімсот сорок шість) гривень двадцять три копійки.

В задоволенні позовних вимог 417 Управління начальника робіт за зустрічним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області та Державної податкової інспекції у місті Івано-Франківську Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень за № від 23.05.2017 року та № від 04.11.2015 року - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Львівського апеляційного адміністративного суду або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головне управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області (код ЄДРПОУ - 39394463) - вул. Незалежності 20, м. Івано-Франківськ, 76018;

Державна податкова інспекція у місті Івано-Франківську Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області () - вул. Незалежності 20, місто Івано-Франківськ, 76018;

417 Управління начальника робіт (код ЄДРПОУ 7816704) - вул. Довженка 5-А, місто Івано-Франківськ, Івано-Франківська область, 76018.

Суддя Панікар І.В.

Рішення складене в повному обсязі 30 квітня 2018 р.