Справа № 809/2184/15
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2018-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2018 рокуЛьвів№ 876/1116/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Іщук Л.П.,

суддів Обрізка І.М.,Онишкевича Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Джули В.М.,

представника відповідача Клапчука Р.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 січня 2018 року про відмову в ухваленні додаткового рішення, ухвалену головуючим суддею Скільським І.І., суддями: Чуприною О.В., Микитюком Р.В. о 09:50:48 у м. Івано - Франківську, повний текст складений 19.01.2018 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної міграційної служби України, управління Державної міграційної служби в Івано - Франківській області про визнання незаконним наказу, поновлення на роботі,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної міграційної служби України, управління Державної міграційної служби в Івано-Франківській області про визнання незаконним наказу «Про припинення державної служби» №365-к від 20.05.2015 року, поновлення на державній службі.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 січня 2018 року відмовлено в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

ОСОБА_2 оскаржив ухвалу суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції порушені норми процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції під час первинного розгляду справи не вирішена його позовна вимога про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, так як не прийнято судове рішення щодо його заяви про припинення позовних вимог в частині нарахування та виплати заробітної плати за час вимушеного прогулу. Крім того, судом не взято до уваги висновки Верховного Суду України про те, що суд при розгляді спору про поновлення на роботі зобов'язаний вирішити питання і про стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким задовольнити його клопотання про ухвалення додаткової постанови, якою стягнути та виплатити на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Державна міграційна служби України, управління Державної міграційної служби в Івано - Франківській області подали відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначають, що статтею 252 КАС України встановлено вичерпний перелік підстав для ухвалення додаткового рішення. Зазначають, що під час розгляду заяви судом першої інстанції не встановлено існування невирішених позовних вимог ОСОБА_2, з приводу яких досліджувалися докази. Зазначають, що суд першої інстанції вирішив клопотання позивача про відкликання позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і задовольнив її, хоч і не оформив це документально, що відповідає висновку Верховного Суду України у постанові від 12.04.2008 року у справі №21-319во07 про те, що та обставина, що інколи суди помилково оформляють свої процесуальні дії та рішення не ухвалами, а іншими за назвою, формою або викладом документами, не змінює суті таких документів.

В судовому засіданні представник відповідача заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді Львівського апеляційного адміністративного суду, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 28.05.2015 року ОСОБА_2 звернувся з адміністративним позовом у Івано-Франківський окружний адміністративний суд до Державної міграційної служби України, управління Державної міграційної служби в Івано-Франківській області про визнання незаконним наказу «Про припинення державної служби» №365-к від 20.05.2015 року, поновлення на роботі і зобов'язання нарахувати та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу.

13.08.2015 року в судовому засіданні ОСОБА_2 подав заяву, в якій просив суд розгляд позовної заяви в частині зобов'язання управління Державної міграційної служби в Івано-Франківській області нарахувати та виплатити заробітну плату за час вимушеного прогулу та витребування довідки про заробітну плату за час вимушеного прогулу - припинити. Судом ухвалено прийняти заяву та приєднати її до матеріалів справи (т.2 а.с. 28).

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.09.2015 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 про визнання незаконним наказу «Про припинення державної служби» №365-к від 20.05.2015 року, поновлення на роботі відмовлено (т.2 а.с.45-51).

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.10.2015 року, апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.09.2015 року у справі № 809/2184/15 - без змін (т.2 а.с.102-106).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19.01.2016 року, касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково : постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.09.2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.10.2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної міграційної служби України, управління Державної міграційної служби в Івано-Франківській області про визнання незаконним наказу «Про припинення державної служби»№365-к від 20.05.2015 року, поновлення на роботі скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (т.2 а.с.144-148).

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.03.2016 року адміністративний позов задоволений повністю : визнано незаконним та скасовано наказ Державної міграційної служби України «Про припинення державної служби»№365-к від 20.05.2015 року; поновлено ОСОБА_2 на державній службі на посаді завідувача Богородчанського районного сектору управління Державної міграційної служби в Івано-Франківській області з 20.05.2015 року і постанову в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді завідувача Богородчанського районного сектору управління Державної міграційної служби в Івано-Франківській області допущено до негайного виконання (т.2 а.с.210-213).

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 09.06.2016 року скасовано постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.03.2016 та прийнято нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання незаконним наказу «Про припинення державної служби» №365-к від 20.05.2015 року, поновлення на роботі відмовлено (т.3 а.с.44-50).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25.10.2016 року постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 09.06.2016 року скасовано, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.03.2016 року залишено в силі (т.3 а.с.96-98).

Ухвалою від 26.12.2016 року колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України відмовлено у допуску до провадження справи за заявою Державної міграційної служби України про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 25.10.2016 року (т.3 а.с.105).

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, виходив з того, що підстав для винесення додаткової постанови у зв'язку з невирішенням однієї з позовних вимог, немає, так як позивач добровільно розпорядився своїм правом на відкликання позовної вимоги про стягнення заробітку за час вимушеного прогулу і більше таких вимог, ні під час розгляду справи в судах першої, ні в судах апеляційної чи касаційної інстанцій, не заявляв.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення і зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази чи одного з клопотань не ухвалено рішення.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 51 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час провадження у судах першої, апеляційної, касаційної інстанції та судового розгляду ) позивач має право в будь-який час до закінчення судового розгляду збільшити або зменшити розмір позовних вимог або відмовитися від адміністративного позову.

Суд першої інстанції вірно встановив, що враховуючи подану позивачем заяву від 13.08.2015 року, подальший розгляд позовних вимог ОСОБА_2 здійснювався в межах заявлених вимог про визнання незаконним наказу «Про припинення державної служби» №365-к від 20.05.2015 року та поновлення на державній службі.

Покликання апелянта на те, що судом першої інстанції не вирішене його клопотання про припинення позовних вимог в частині нарахування та виплати заробітної плати за час вимушеного прогулу, оскільки не винесено відповідної ухвали, до уваги апеляційним судом не береться, оскільки як встановлено апеляційним судом з журналу судового засідання від 13.08.2015 року ( а.с.30-33, том ІІ ) клопотання позивача задоволене.

Крім того, апеляційний суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази про те, що позивач ОСОБА_2 під час судового розгляду, який тривав протягом майже двох років судами різних інстанцій не заявляв про те, що не розглянута та не вирішена його позовна вимога про стягнення заробітку за час вимушеного прогулу.

Так само, у своїх апеляційних та касаційних скаргах ( а.с.57-60 том ІІ та а.с.112-116 том ІІ ), ОСОБА_2 просив відповідний суд вищестоящої інстанції ухвалити рішення про визнання незаконним наказу та поновлення на роботі і не просив про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Тому, апеляційний суд прийшов до висновку про те, що апелянт вважав таку позовну вимогу відкликаною ним і не бажав знову її заявляти, хоч мав таке право відповідно до статті 51 КАС України ( в редакції до 14.12.2017 року ).

Слід зазначити також, що позивачем не оскаржувалась ні постанова Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.03.2016 року, якою визнано незаконним та скасовано наказ Державної міграційної служби України «Про припинення державної служби» №365-к від 20.05.2015 року та поновлено ОСОБА_2 на державній службі, ні ухвала Вищого адміністративного суду України від 25.10.2016 року (справа № К/800/17939/16), якою постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.03.2016 року залишено в силі. Тому апеляційний суд вважає, що немає підстав вважати невирішеною позовну вимогу ОСОБА_2 про стягнення заробітку за час вимушеного прогулу і роз'яснює, що порушення судом процесуальних норм є підставою для оскарження судового рішення по суті, однак не є підставою для ухвалення додаткового судового рішення.

Апеляційний суд також звертає увагу, що відповідно до частини 1 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення, а строк виконання судового рішення збіг. Крім того, відповідно до ст. 371 КАС України рішення про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконується негайно.

Зважаючи на вищевикладене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 252, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 січня 2018 року про відмову в ухваленні додаткового рішення у справі № 809/2184/15 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Т. В. Онишкевич
Повне судове рішення складене 26.04.2018 року