Справа № 805/3946/17-а
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2018-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2018 року справа №805/3946/17-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сухарька М.Г., при секретарі судового засідання Борисові А.А., за участю представника відповідача ОСОБА_1, розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Бахмутської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 січня 2018 року (повний текст складено 26 січня 2018 року в м. Словянськ) у справі № 805/3946/17-а (суддя І інстанції Логойда Т.В.) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Артемівський електротехнічний завод до Бахмутської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

07 листопада 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю Артемівський електротехнічний завод (далі ТОВ Артемівський електротехнічний завод, позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Бахмутської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області, в якому зазначало, що відповідно до ст. 6 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції є субєктом господарювання, який звільнений від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності за період з 14.04.2014 року до 08.06.2016 року.

13.02.2017 року, 15.02.2017 року та 16.02.2017 року ним з дотриманням строку до податкового органу подано уточнюючі податкові декларації з орендної плати за землю за 2014, 2015 та 2016 роки (тобто за період з 14.04.2014 року до 08.06.2016 року), в яких зменшено податкове зобов'язання.

Після цього дізнався, що за даними інтегрованих карток інформаційної системи ДФС України обліковується сума нарахованої пені в розмірі 112423,06 грн. (код бюджетної класифікації 18010600).

Позивач з урахуванням уточнення позовних вимог просив:

- визнати протиправними дії Бахмутської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області щодо нарахування в інтегрованій картці інформаційної системи Державної фіскальної служби України пені в розмірі 112423,06 грн. (код бюджетної класифікації 18010600).

- зобовязати Бахмутську обєднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Донецькій області внести зміни до інтегрованої картки позивача з земельного податку та орендної плати юридичних осіб шляхом виключення з неї відомостей про нараховану пеню в розмірі 112423,06 грн. (код бюджетної класифікації 18010600).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 24 січня 2018 року у справі № 805/3946/17-а позов задоволено. Визнано протиправними дії Бахмутської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області щодо нарахування в інтегрованій картці платника інформаційної системи Державної фіскальної служби України щодо товариства з обмеженою відповідальністю Артемівський електротехнічний завод пені в розмірі 112423,06 грн. (код бюджетної класифікації 18010600). Зобовязано Бахмутську обєднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Донецькій області внести зміни до інтегрованої картки платника інформаційної системи Державної фіскальної служби України щодо товариства з обмеженою відповідальністю Артемівський електротехнічний завод шляхом виключення з неї відомостей про нараховану пеню в розмірі 112423,06 грн. (код бюджетної класифікації 18010600).

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції, у звязку з порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не враховано, що відповідно до статті 5 Податкового Кодексу України у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечить поняттям, термінам, правилам та положенням Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення Податкового Кодексу.

Позивачем надано відзив на апеляційну скаргу у якому висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги.

Позивачем надано клопотання про розгляд справи за відсутності представника.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встанволено, що ТОВ Артемівський електротехнічний завод є платником, зокрема орендної плати за землю, який зареєстрований та здійснює господарську діяльність на території проведення антитерористичної операції (м. Бахмут Донецької обл.).

Перебуває на обліку в органі доходів і зборів, що розташований на території вказаного населеного пункту, включеного до переліку, що зазначений у статті 2 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції, де проводилася антитерористична операція, розпочата на підставі відповідного Указу Президента України.

09.08.2006 року між Артемівською міською радою як орендодавцем та ТОВ Артемівський електротехнічний завод як орендарем строком на 49 років укладений договір оренди земельної ділянки (кадастровий номер :00:016:0238) із земель промисловості, і підприємств іншої промисловості, загального площею 3,1289 га, для обслуговування виробничої бази, яка знаходиться за адресою: Донецька обл., м.Артемівськ, вул. Недогібченко, 17.

Відповідно до п. 9 договору орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі згідно з розрахунком орендної плати, який є невідємною частиною цього договору, та вноситься рівними частинами щомісячно. Розмір річної орендної плати складає: 37457,44 грн. Розмір місячної орендної плати складає: 3121,45 (грн.).

Строк дії договору 49 років з 04.09.2006 року по 04.09.2055 року.

Розмір орендної плати щороку збільшувався виходячи з нормативної грошової оцінки землі.

Позивачем в установлені строки подані податкові декларації з орендної плати за землю за 2014, 2015, 2016 роки з нарахуванням річної орендної плати у сумі 175750,38 грн., 219507,98 грн., 314554,93 грн., відповідно. Також своєчасно та в повному розмірі сплачено орендну плату за весь 2014 рік.

13.02.2017 року, 15.02.2017 року та 16.02.2017 року позивачем до податкового органу подані уточнюючі податкові декларації з орендної плати за землю за 2014, 2015 та 2016 роки (за період з 14.04.2014 року до 08.06.2016 року), в яких зменшено податкове зобов'язання:

- № від 13.02.2017 року (уточнююча податкова декларація за 2014 рік (помилкова, невірно внесені дані у рядки уточнюючої декларації; зменшено податкове зобов'язання на загальну суму 250932,46 грн. за періоди квітень (частково) грудень));

- № від 15.02.2017 року (уточнююча податкова декларація за 2014 рік (помилкова, невірно внесені дані у рядки уточнюючої декларації); збільшено податкове зобов'язання на загальну суму 125466,23 грн. за періоди квітень (частково) - грудень; зменшено податкове зобов'язання на загальну суму 125466,23 грн. за періоди квітень (частково) - грудень));

- № від 16.02.2017 року (уточнююча податкова декларація за 2014 рік; виправлена помилка, яка була допущена в уточнюючих деклараціях - № від 13.02.2017 року та № від 15.02.2017 року; збільшено податкове зобов'язання на суму 125466,23 грн. за періоди квітень (частково) - грудень);

- № від 13.02.2017 року (уточнююча податкова декларація за 2015 рік; зменшено податкове зобов'язання на суму 219507,98 грн.);

- № від 13.02.2017 року (уточнююча податкова декларація за 2016 рік; зменшено податкове зобов'язання на суму 137180,90 грн. за періоди січень червень (частково)).

Вказані уточнюючі податкові декларації прийняті відповідачем без заперечень, що підтверджується відповідними квитанціями (квитанції №2).

Після подання уточнюючих податкових декларацій компютерна база податкового органу сприйняла кожну уточнюючу податкову декларацію позивача як таку, що подана з порушенням строку, у звязку з чим на підставі п.129.9 ст. 129 Податкового кодексу України на 91-ий календарний день за останнім днем граничного строку сплати грошового зобовязання з орендної плати за землю в інтегрованій картці платника (код бюджетної класифікації 18010600) в автоматичному режимі почала нараховувати пеню.

Кошти ж, які були сплачені позивачем в рахунок погашення основного платежу, через наявну в інтегрованій картці пеню, в автоматичному режимі були спрямовані на її погашення, після чого нарахування пені припинилося, що також відображено в інтегрованій картці платника.

Загальна сума нарахованої в інтегрованій картці платника податків (код бюджетної класифікації 18010600) в автоматичному режимі пені становила 112423,06 грн.

У звязку з наведеними обставинами податкове повідомлення-рішення щодо пені контролюючим органом не виносилося. Вказані обставини визнаються учасниками справи, і у суду немає обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, що відповідно до ч. 1 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства є підставою для звільнення від доказування.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Податковим обов'язком є обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи (п. 36.1 ст. 36 вказаного Кодексу).

Відповідно до п. в ч. 1 ст. 96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов'язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

Підпунктом 14.1.147 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що плата за землю - обовязковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності;

Згідно з пп. 14.1.136 п.14.1 ст. 14 вказаного Кодексу орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (далі у розділі XII - орендна плата).

Згідно ст. 288 вказаного Кодексу підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем. Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу: не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки (до 01.01.2017 року); не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки. Податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.

14.04.2014 року набрав чинності Указ Президента України від 14.04.2014 року №405/2014, яким уведено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької і Луганської областей.

15.10.2014 року набрав чинності Закон України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції (Закон від 02.09.2014 року № 1669-VII), який визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Статтею 2 вказаного Закону на час проведення антитерористичної операції встановлено мораторій на виконання договірних зобовязань та на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними та іншими договірними зобовязаннями, зокрема юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Статтею 6 вказаного Закону під час проведення антитерористичної операції звільнено субєктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Статтею 7 вказаного Закону скасовано на період проведення антитерористичної операції орендну плату за користування державним та комунальним майном субєктам господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.

08.06.2016 року набрав чинності Закон України Про внесення змін до Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" щодо безперешкодної діяльності органів місцевого самоврядування (Закон України №1365), яким

Тексти статей 6 і 7 викладено в такій редакції:

"Звільнити субєктів господарювання від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності в населених пунктах згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону";

"Скасувати субєктам господарювання орендну плату за користування державним та комунальним майном, розташованим в населених пунктах, згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону".

Відповідно до ч.ч. 1 3 ст. 11 Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції цей Закон, зокрема втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 статті 11 Прикінцеві та перехідні положення цього Закону.

Дія цього Закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення.

Закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Статтею 1 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції надано визначення термінів:

територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України від 14 квітня 2014 року № 405/2014;

період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, був затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.09.2014 року №1053-р, дію якого зупинено розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року №1079-р.

Вказаний Перелік втратив чинність у звязку з набранням чинності Переліком населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, що затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року №1275-р.

До вказаних Переліків внесено, зокрема м. Артемівськ (перейменовано в Бахмут постановою Верховної Ради України від 4.02.2016 року № 984-VIII) Донецької області, де зареєстрований та здійснює свою господарську діяльність позивач.

На час вирішення справи Указ про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України Президент України не приймав, тобто, період проведення антитерористичної операції ще триває.

Відповідно до ст. 10 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Сертифікати щодо форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) згідно зі ст. 14-1 Закону України Про торгово-промислові палати України Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати видають за зверненнями субєктів господарювання, якими відповідно до ст. 55 Господарського кодексу України є юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку, а також громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Законодавство не містить вимог щодо дати отримання сертифікату про настання обставин непереборної сили, а чітко визначає, що такий сертифікат є підставою для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобов'язань протягом терміну дії Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції.

Між тим, отримання сертифікату про настання обставин непереборної сили в спірних правовідносинах не є необхідним, оскільки субєкт господарювання (позивач) в силу закону звільнений від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності і орендної плати за користування державним та комунальним майном, що автоматично звільняє його від відповідальності за невиконання вказаних зобов'язань протягом терміну дії Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції.

Позивачем в установлені строки подані податкові декларації з орендної плати за землю за 2014, 2015, 2016 роки з нарахуванням річної орендної плати. Також своєчасно та в повному розмірі сплачено орендну плату за весь 2014 рік.

Відповідно до п. 50.1 ст. 50 Податкового кодексу України, яка регулює питання внесення змін до податкової звітності, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, тобто протягом 1095 днів) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Враховуючи наведене, юридична особа - платник податків (земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності) має право надіслати уточнюючий розрахунок для самостійного виправлення помилок у показниках раніше поданої податкової декларації протягом 1095 днів наступних за останнім днем граничного строку подання такої податкової декларації.

Оскільки позивач звільнений від плати за користування земельними ділянками, тому 13.02.2017 року, 15.02.2017 року та 16.02.2017 року, тобто з дотриманням строку, що встановлений ст. 102 Податкового кодексу України, він подав уточнюючі податкові декларації з орендної плати за землю, в яких зменшив податкові зобов'язання за 2014, 2015 та 2016 роки (за період з 14.04.2014 року до 08.06.2016 року).

Після подання уточнюючих податкових декларацій відповідачем в інтегрованій картці платника (код бюджетної класифікації 18010600) в автоматичному режимі була нарахована пеня в розмірі 112423,06 грн.

Відповідно до пп. 19-1.1.10 п. 19-1.1 ст. 19-1 Податкового кодексу України однією з функцій контролюючих органів є забезпечення ведення обліку податків, зборів, платежів.

Відповідно до наведених вимог Податкового кодексу України, з метою реалізації пп.19-1.1.10 п. 19-1.1 ст. 19-1 вказаного Кодексу та з метою удосконалення оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджету та єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 року №422 затверджено Порядок ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. (До 10.06.2016 року вказане питання регулювалося Порядком ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів, затвердженим наказом Міністерства доходів і зборів України від 05.12.2013 року №765).

Згідно з п. 3 розд. І вказаного Порядку оперативний облік податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску здійснюється органами ДФС в інформаційній системі органів ДФС.

Відповідно до п. 2 розд. І вказаного Порядку:

інформаційна система органів ДФС - інтегрована структура, що складається з одного чи більшої кількості процесів, компонентів апаратного та програмного забезпечення, засобів та персоналу, що забезпечує можливість задоволення встановленої потреби або цільової функції;

інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами;

оперативний облік - процес відображення, систематизації та узагальнення первинних показників через їх перетворення в облікові показники в ІКП.

Відповідно до п. 1 розд. ІІ вказаного Порядку з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками.

ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу.

Спеціальне кодування всіх операцій, що використовуються для відображення в ІКП облікових показників, забезпечує автоматизоване ведення ІКП.

Правила відображення в ІКП нарахування та погашення пені за несвоєчасно сплачені суми платежів, що контролюються органами ДФС, визначені п. 7 розд. ІІІ вказаного Порядку, який регулює питання обліку надходжень сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску.

Відповідно до пп.14.1.162 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми грошових зобовязань у встановлених цим Кодексом випадках та не сплачена у встановлені законодавством строки.

Згідно з п. 111.2 ст. 111 вказаного Кодексу пеня є одним із видів фінансової відповідальності за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, яка встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом та іншими законами.

Правила нарахування пені встановлені ст. 129 Податкового кодексу України, які повязують початок нарахування пені з останнім днем граничного строку сплати податкового зобовязання.

Нарахування пені відбулося в інтегрованій картці платника автоматично на підставі п. 129.9 ст. 129 Податкового кодексу України, відповідно до якого у разі внесення змін до податкової звітності внаслідок самостійного виявлення платником податку помилок відповідно до статті 50 цього Кодексу пеня, передбачена цією статтею, не нараховується, якщо зміни до податкової звітності внесені протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати грошового зобовязання, визначеного цим Кодексом.

В той же час, про обов'язок платника податків сплатити суму грошового зобов'язання (зокрема, пеню), визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, такий орган приймає податкове повідомлення-рішення (пп.14.1.157 п. 14.1 ст. 14 вказаного Кодексу).

Податкове повідомлення-рішення щодо пені контролюючим органом не виносилося.

Вказані обставини відображені в інтегрованій картці платника.

Отже, інтегрована картка платника є єдиним можливим документом щодо позивача, в якому відображено факт нарахування контролюючим органом в автоматичному режимі пені.

Оскільки протягом спірного періоду позивач був звільнений від орендної плати за користування державним та комунальним майном, і від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності, тому це автоматично звільняло його від відповідальності (в даному випадку - від фінансової відповідальності у виді пені) за невиконання вказаних зобов'язань.

Між тим, в інтегрованій картці платника в автоматичному режимі була нарахована пеня, що потягло за собою порушення прав платника податків - спрямування коштів, які були сплачені позивачем в рахунок погашення основного платежу, на погашення цієї пені.

У звязку з наведеним дії відповідача щодо нарахування в інтегрованій картці платника податків пені в розмірі 112423,06 грн. підлягають визнанню протиправними.

Щодо позовних вимог про зобовязання відповідача внести зміни до інтегрованої картки платника шляхом виключення з неї відомостей про нараховану пеню.

Відповідно до ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України, яка визначає повноваження суду при вирішенні справи, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд першої інстанції застосував принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенцію) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини).

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право на ефективний засіб юридичного захисту, та визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 в справі Чуйкіна проти України (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE, заява №28924/04) констатував: 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обовязків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює право на суд, в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (рішення від 21 лютого 1975 року у справі Голдер проти Сполученого Королівства (Golder v. the United Kingdom, пп. 2836, Series A № 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (рішення у справах Мултіплекс проти Хорватії (Multiplex v. Croatia), заява № 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та Кутіч проти Хорватії (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II).

Судом першої інстанції встановлено неправомірне нарахування в інтегрованій картці платника податків пені потягло за собою спрямування коштів, які були сплачені позивачем в рахунок погашення основного платежу, на погашення цієї пені, що також відображено в інтегрованій картці платника.

Згідно з п. 5 розд. І Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що затверджений наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 року №422, при виявленні некоректних базових записів структурними підрозділами за напрямами роботи готується коригуючий документ з обовязковим посиланням на первинний документ, показники якого виправляються. Коригування даних в інформаційній системі органів ДФС здійснюється підрозділами, відповідальними за введення таких даних з первинних документів, за поточною датою.

У разі необхідності коригування облікових показників ІКП у ручному режимі таке коригування здійснюється виключно за рішенням керівника (заступника керівника) органу ДФС, підготовленим відповідним структурним підрозділом за напрямом роботи.

Таким чином в разі необхідності контролюючий орган має можливість здійснювати коригування облікових показників інтегрованої картки платника, в тому числі в ручному режимі.

З метою відновлення прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, та з метою дотримання судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, виходячи з наведених вимог законодавства суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність зобовязання відповідача відкоригувати облікові показники інтегрованої картки платника шляхом внесення до неї змін - виключення відомостей про нараховану пеню в розмірі 112423,06 грн.

При викладених обставинах, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про задоволення позову.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У звязку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Бахмутської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 січня 2018 року у справі № 805/3946/17-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 січня 2018 року у справі № 805/3946/17-а - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 26 квітня 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

ОСОБА_2