Справа № 177/516/18
Суддя: Суботіна С. А.
Дата ухвалення: 2018-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 177/516/18
Провадження № 2-а/177/13/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23 квітня 2018 року

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Суботіної С. А.

за участі: секретаря Ференц Я. З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області, старшого державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Дніпропетровській області заступником начальника відділу контролю здійснення державного контролю за додержанням земельного законодавства та оперативного реагування управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області ОСОБА_2, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття справи про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

З указаним позовом позивач звернувся до суду та просив скасувати постанову № 61-ДК/0034По/08/01/-18 про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення за ст. 53-1 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн., а також закрити справу у звязку з відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення.

Позовну заяву мотивовано тим, що 15.03.2018 старшим державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Дніпропетровській області заступником начальника відділу контролю здійснення державного контролю за додержанням земельного законодавства та оперативного реагування управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області ОСОБА_2 прийнято постанову № 61-ДК/0034По/08/01-18 в справі про адміністративне правопорушення за ст. 53-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн., з якою позивач категорично не згоден та вважає її такою, що винесена всупереч вимогам законодавства України, зокрема ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України, без всебічного та повного з'ясування всіх обставин справи, які потрібні для її обєктивного розгляду, оскільки ТОВ «АФ «Зарічний» на законних підставах використовує земельну ділянку площею 7,2321 га, відповідно до цільового призначення.

Крім того, як зазначає позивач, 11.11.2013 ТОВ «АФ «Зарічний» зверталося до Головного Держземагенства в Дніпропетровській області з заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості, з наданням відповідного пакету документів, однак дотепер дозволу товариству не надано, причини відмови не повідомлено. Також товариством за земельну ділянку площею 7,2321 га сплачується земельний податок. З урахуванням наведеного, позивач вважає, що в його діях відсутній склад будь-якого адміністративного правопорушення та штраф на нього накладено безпідставно.

Позивач правом на участь у судовому розгляді не скористався. Повідомлений належним чином. Причини неявки не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи до суду не подав.

Відповідачі до суду не з?явилися, представників не направили, відзиву на позовну заяву не подали. Від Головного управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області 18.04.2018 та 23.04.2018 до суду надійшли клопотання про відкладення розгляду справи. Як на поважність причин неявки в судове засідання представники зазначили про зайнятість в іншому судовому процесі та перебування у відпустці.

Разом з тим, суд не визнає вказані причини поважними та вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого належним чином, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 9 ст. 206 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. При цьому, згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється.

Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов до наступного висновку.

Частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як видно з оскаржуваної постанови № 61-ДК/0034По/08/01/-18, 15.03.2018 старшим державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Дніпропетровській області заступником начальника відділу контролю здійснення державного контролю за додержанням земельного законодавства та оперативного реагування управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області ОСОБА_2, до позивача застосовано адміністративне стягнення, штраф у розмірі 340,00 грн., за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КУпАП.

Відповідно до цієї постанови ОСОБА_1, який є директором ТОВ «Агрофірма «Зарічний», самовільно займає земельну ділянку загальною площею 7,2321 га, що по вул. Нова, 30 в с. Лозуватка Криворізького району Дніпропетровської області для розміщення комплексу будівель та споруд (а.с.14).

Дана постанова прийнята на підставі протоколу про адміністративне правопорушення № 61-ДК/АП/07/001/-18 від 12.03.2018, складеного головним спеціалістом відділу контролю за використанням та охороною земель в Апостолівському, Криворізькому, Софіївському, Широківському районах правління контролю за використанням та охороною земель ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області ОСОБА_3, за результатами проведення 12.03.2018 відповідно до вимог ст. 6, ст. 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», згідно з наказу Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 12.02.2018 № 61-ДК, перевірки стосовно земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які не надані у власність, користування, зокрема, земельної ділянки загальною площею 7,2321 га, для розміщення комплексу будівель та споруд, що по вул. Нова, 30 в с. Лозуватка Криворізького району Дніпропетровської області. (а.с.15)

Як встановлено перевіркою, земельні ділянки, загальною площею 7, 2321 га, які на праві власності належать ТОВ «Агрофірма «Зарічний», а саме: комплекс будівель та споруд в с. Лозуватка Криворізького району Дніпропетровської області по вул. Нова, 30, пров. Леніна ІІ, 26, пров. Степовий, використовуються товариством за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування про їх передачу у власність або надання у користування, а отже товариством самовільно зайняті ці земельні ділянки, за що передбачена відповідальність за ст. 53-1 КУпАП.

Відповідно до приписів КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, із застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини перша, друга статті 7 КУпАП)); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245 КУпАП).

За статтею251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 293 КУпАП і роз'яснень, викладених в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 15 «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення», орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом'якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Разом з тим, виходячи із закріпленого в частині 4 статті 129 Конституції України принципу змагальності і рівності сторін у судочинстві, обов'язок доказування законності застосування адміністративного стягнення при розгляді скарги громадянина в суді покладається на орган (посадову особу), яким винесено оскаржувану постанову.

Отже, у наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Разом з тим, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що вони не містять, та відповідачем не надано доказів наявності у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КУпАП.

Так, ст. 53-1 КУпАП передбачено відповідальність за самовільне зайняття земельної ділянки у виді штрафу на громадян від десяти до п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двадцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням і охороною земель», самовільне зайняття земельної ділянки - це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутністю вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Частинами 1, 2 ст. 120 Земельного кодексу України, ст. 377 ЦК України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Таким чином, право на земельну ділянку в набувача будинку, будівлі або споруди виникає з моменту набуття права на будинок, будівлю або споруду незалежно від будь-яких подальших дій набувача щодо оформлення права на земельну ділянку.

Згідно з витягами про державну реєстрацію прав, що видано КП «Криворізьке бюро технічної інвентаризації», ТОВ «Агрофірма «Зарічний» на праві приватної власності належить комплекс будівель та споруд (а.с.21-30), що розташовані на земельних ділянках, загальною площею 7,2321 га (Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Лозуватка, вул. Нова, 30 (3,2 га), пров. Леніна ІІ, 26 (2,5321 га), пров. Степовий (1,5 га).

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Закону України «Про землеустрій», встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Як передбачено ч. 1 ст. 79-1 ЗК України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Відповідно до ч. ч. 3, 4, 7, 9 ст. 79-1 ЗК України, сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.

Земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

У 11.11.2013 директор ТОВ «Агрофірма «Зарічний» ОСОБА_1 звернувся з заявою до Головного Держземагенства у Дніпропетровській області про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) під зазначеним обєктами нерухомості.

Однак, дотепер будь-якої інформації за вказаною заявою товариство не отримувало. Отже, товариством було вчинено всі залежні від нього дії, спрямовані на оформлення іншого речового права на землю. Доводи позивача в цій частині відповідачем не спростовано, доказів протилежного не надано.

У постанові Верховного Суду від 15.02.2018, в справі № 910/5702/17 зазначено, що покупець нерухомого майна вправі вимагати оформлення відповідних прав на земельну ділянку, зайняту нерухомістю, з моменту державної реєстрації переходу права власності на нерухоме майно. Таким чином, з виникненням прав власності на будівлю чи споруду у юридичної особи виникає право оформити земельну ділянку в користування, а розглянути таке питання та прийняти відповідне рішення в строки, встановлені законом, зобов'язаний відповідний повноважний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. У разі ж встановлення того, що суб'єкт господарювання вживав необхідних заходів до оформлення свого права землекористування, то відсутність у нього переоформлених на його ім'я правовстановлюючих документів на земельну ділянку не може розцінюватися як правопорушення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів правомірності винесення постанови в справі про адміністративне правопорушення щодо директора ТОВ «Агрофірма «Зарічний» ОСОБА_1

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги позивача про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження в справі є обґрунтованими, та, відповідно, такими, що підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. 241-246, 250, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області, старшого державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Дніпропетровській області заступника начальника відділу контролю здійснення державного контролю за додержанням земельного законодавства та оперативного реагування управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області ОСОБА_2, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття справи про адміністративне правопорушення, - задовольнити.

Скасувати постанову старшого державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Дніпропетровській області заступника начальника відділу контролю здійснення державного контролю за додержанням земельного законодавства та оперативного реагування управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області ОСОБА_2 від 15.03.2018 № 61-ДК/0034По/08/01-18 про накладення адміністративного стягнення на директора ТОВ «Агрофірма «Зарічний» ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до пп. 15.5) п. 15 розділу VІІ Перехідних положень КАС України в редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Криворізький районний суд Дніпропетровської області.

Суддя: