Справа № 335/14832/17(2-а/335/675/2017)
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2018-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 квітня 2018 року справа № 335/14832/17 (2-а/335/675/2017)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Юрко І.В.,

суддів: Чабаненко С.В. Чумака С.Ю. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у м.Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 08 грудня 2017 року у справі №335/14832/17 (головуючий 1-ї інстанції Шалагінова А.В., постанова складена 08.12.2017 року в приміщенні Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про зобовязання здійснити перерахунок пенсії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 30.11.2017 року звернувся до Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просив зобовязати відповідача здійснити йому з 01.11.2017 року перерахунок пенсії з урахуванням включення до складу грошового забезпечення, з якого призначається пенсія, одноразової грошової допомоги при звільненні та компенсації за невикористану відпустку, які нараховані за 24 місяці перед звільненням та з яких утримувався єдиний соціальний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, наслідком якого є відповідна виплата пенсії, та стягнути з відповідача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 640 грн..

Постановою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 08 грудня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Зобовязано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 01 листопада 2017 року з урахуванням включення до складу грошового забезпечення суми одноразової грошової допомоги при звільненні та компенсації за невикористані відпустки, які були йому нараховані за 24 місяці перед звільненням, та з яких нараховувались та сплачувались страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування та єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, зазначених у довідці від 10 жовтня 2017 року №274/14/28-10-05-02-55 про виплату додаткових видів грошового забезпечення при звільненні ОСОБА_1, виданій Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. Просив розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Позивач надіслав до апеляційного суду заяву, якою просив рішення суду першої інстанції залишити без змін та розглянути справу за його відсутності.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Постанова Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 08 грудня 2017 року прийнята в порядку скороченого провадження за результатом розгляду справи, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції до 15.12.2017 року), а тому суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути зазначену справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області з січня 2017 року та отримує пенсію за вислугу років, призначену на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі по тексту - Закон №2262).

Судом першої інстанції зазначено, що при розрахунку пенсії ОСОБА_1 не було враховано у складі грошового забезпечення для обчислення пенсії суми одноразової грошової допомоги при звільненні та компенсацію за невикористану відпустку, які були нараховані за 24 місяці перед звільненням ОСОБА_1, та з яких утримувався та був сплачений страховий внесок на загальнообовязкове пенсійне страхування.

У жовтні 2017 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою, в якій просив здійснити перерахунок та виплату пенсії шляхом включення до складу грошового забезпечення, з якого призначається пенсія, вищезазначених виплат. До заяви було додано довідку видану Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби за №274/14/28-10-05-02-55 від 10.10.2017 року (а.с. 10).

Листом від 08.11.2017 року ГУ Пенсійного фонду України в Запорізькій області повідомило ОСОБА_1, що врахування в розмір його грошового забезпечення для обчислення пенсії одноразової грошової допомоги при звільненні та компенсації за невикористані відпустки чинним законодавством не передбачено (а.с. 9).

Не погодившись з таким рішенням пенсійного органу, позивач оскаржив його до суду.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції зазначив, що компенсація за невикористану відпустку та одноразова грошова допомога при звільненні є такими видами грошового забезпечення, які відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців.

Колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до частини третьої статті 43 Закону №2262-XII пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, та у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Також, вказаною нормою передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» (зі змінами та доповненнями) пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ від 20 грудня 1991 року (далі по тексту - Закон №2011-ХІІ).

Частиною другою статті 9 Закону №2011-ХІІ визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Крім того, Законом №2011-ХІІ гарантовано право військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на щорічну основну відпустку із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

Вказана вище норма частини третьої статті 43 Закону №2262-XII не містить положень про включення до грошового забезпечення таких виплат, як одноразова грошова допомога при звільненні та компенсація за невикористану відпустку. Правові підстави для їх виплати встановлені статтею 15 Закону №2011, статтею 9 Закону №2262 та статтею 24 Закону України «Про відпустки», які повязані зі звільненням особи зі служби, роботи.

Таким чином, хоча вказані виплати й підпадають під ознаки одноразової допомоги, але мають інше правове призначення.

Тобто, одноразова грошова допомога при звільненні та компенсація за невикористану відпустку не входять до додаткового грошового забезпечення, яке повинно враховуватися при нарахуванні пенсії, оскільки відносяться до разових платежів і мають характер окремих гарантій держави щодо соціального захисту при звільненні громадян, зокрема військовослужбовців.

У справі, що розглядається, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що одноразова допомога при звільненні та компенсація за невикористану відпустку не повязані з виконанням позивачем своїх службових обовязків та отриманням за це грошової допомоги, а повязані саме з фактом звільнення зі служби.

Натомість у справі, що розглянута Верховним Судом України 10 березня 2015 року, на яку посилається суд першої інстанції, позивач оскаржував дії пенсійного органу щодо протиправного невключення до складу його грошового забезпечення, з якого призначається пенсія, фактично отриманих ним щорічних виплат, а саме: матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати у звязку зі сплатою страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування. У числі вказаних вимог називалася і одноразова грошова допомога при звільненні.

Водночас, як убачається з мотивувальної частини постанови від 10 березня 2015 року, Верховний Суд України не сформулював правового висновку щодо віднесення одноразової грошової допомоги при звільненні до грошового забезпечення, а констатував право позивача на її отримання при звільненні відповідно до частини другої статті 9 та статті 15 Закону №2011-ХІІ. Таким чином, суд послався на вказані норми Закону, але обґрунтування правового висновку не навів.

Зазначена правова позиція Верховного Суду України висловлена в постанові Верховного Суду України від 12.09.2017 року у справі № 21-1115а16.

Відтак, неврахування відповідачем цих виплат при обчисленні розміру пенсії позивачеві не суперечить чинному законодавству.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції не вірно встановлені обставини справи та постанова прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального права, що у відповідності до статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Вирішуючи питання про можливість касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до пункту 2 частини пятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.

За приписами пункту 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Керуючись статтями 12, 77, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 08 грудня 2017 року у справі № 335/14832/17 задовольнити.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 08 грудня 2017 року у справі № 335/14832/17 скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про зобовязання здійснити перерахунок пенсії відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя: І.В. Юрко

Суддя: С.В. Чабаненко

Суддя: С.Ю. Чумак