Справа № 805/2080/18-а
Суддя: Аляб'єв І.Г.
Дата ухвалення: 2018-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2018 р. Справа№805/2080/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Алябєва І.Г., при секретарі судового засідання Козирєвій О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Красноармійського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання рішення протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

26 березня 2018 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Красноармійського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - Красноармійське ОУПФУ), у якому Позивач просить:

- визнати протиправним розпорядження Відповідача від 05 січня 2018 року в частині не зарахування до пільгового стажу при призначенні пенсії стажу роботи в періоди з 31 серпня 1989 року по 20 травня 1991 року та з 22 листопада 2004 року по 02 червня 2014 року;

- зобовязати Відповідача повторно розглянути заяву Позивача про призначення пенсії та врахувати до пільгового стажу відповідні періоди роботи.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішенням Красноармійського ОУПФУ йому відмовлено в зарахуванні пільгового стажу періодів роботи з 31 серпня 1989 року по 20 травня 1991 рік через не надання довідок, уточнюючих пільговий характер роботи та результатів проведення атестації робочих місць, та з 22 листопада 2004 року по 02 червня 2014 року через не надання довідок, уточнюючих пільговий характер роботи та результатів проведення атестації робочих місць, враховуючи, що підприємство перереєстровано в м. Київ. Вважає таке рішення протиправним та таким, що порушує його право на отримання пенсійного забезпечення відповідно до чинного законодавства.

Ухвалою суду від 02 квітня 2018 року у справі відкрито спрощене провадження та призначено засідання на 26 квітня 2018 року.

Відповідач надіслав до суду відзив на позов та просить у його задоволенні відмовити. Посилається на те, що Позивачем були надані довідки про підтвердження періодів роботи, але Управління ставить під сумнів дійсність зазначених довідок, оскільки вони підписані посадовими особами так званої «ДНР».

До судового засідання сторони не зявилися, про дату, час та місце засідання повідомлені належним чином.

На підставі статей 205, 229 Кодексу адміністративного судочинства України суд дійшов висновку про розгляд справи у відкритому судовому засіданні за відсутності представників сторін та без здійснення фіксування судового процесу.

Дослідивши докази, що містяться у матеріалах справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що вбачається з копії паспорта громадянина України Серії ВА №591315, виданого Красноармійським МВ ГУМВС України в Донецькій області від 21 грудня 1996 року.

Позивач звернувся до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах по списку 1 згідно пункту «а» статті 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення».

Із записів трудової книжки БТ-ІІ №2008399 позивача вбачається, що ОСОБА_1, зокрема:

- 31 серпня 1989 року прийнятий учнем прохідника з повним робочим днем у шахті (наказ №166к від 08 вересня 1989 року);

- 01 грудня 1989 року переведений підземним прохідником 4 розряду з повним робочим днем у шахті (наказ №189к від 01 грудня 1989 року);

- 20 травня 1991 року звільнений по переводу на шахту Красноармійська-Західна №1 (наказ №62к від 20 травня 1991 року);

- 22 листопада 2004 року прийнятий на посаду гірничого майстра підземного з повним робочим днем у шахті (наказ №123/к від 22 листопада 2004 року);

- 07 травня 2005 року переведений на посаду помічника начальника дільниці підземного з повним робочим днем у шахті (наказ №55/к від 07 травня 2005 року);

- 07 квітня 2011 року ВАТ «Укрвуглебуд» перейменовано в ПрАТ «Укрвуглебуд» (наказ №23 від 07 квітня 2011 року);

- 02 червня 2014 року Позивач звільнений за власним бажанням (наказ №153/к від 02 червня 2014 року).

Наведені записи трудової книжки про роботу позивача за вказані періоди свідчать про зайнятість останнього за відповідними посадами повний робочий день.

З довідки Шахтобудівельного управління №13 від 28 листопада 2014 року №05/389, яка підтверджує особливий характер або умов праці, необхідних для призначення пільгової пенсії вбачається, що ОСОБА_1 працював повний робочий день на Шахтобудівельному управлінні № 13 ГОАО «Трест Донецькшахтострой» з 31 серпня 1989 року по 30 листопада 1989 року на посаді учня прохідника підземного з повним робочим днем у шахті, з 01 грудня 1989 року по 20 травня 1991 року на посаді прохідника підземного з повним робочим днем у шахті.

Довідкою Приватного акціонерного товариства «Укрвуглебуд» (30556313) від 25 червня 2015 року №107-к про підтверджено наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлено, що ОСОБА_1 працював повний робочий день з 22 листопада 2004 року по 02 червня 2014 року на посаді гірничий майстер підземний, помічник начальника дільниці підземний на дільниці КТ, що передбачена Списком №1.

Підстава для видачі відповідної довідки особиста картка форми Т-2, накази про атестацію робочих місць від 27 травня 2004 року №34, від 26 травня 2009 року №13, від 26 травня 2014 року №15.

Як вбачається зі змісту довідок та записів в трудовій книжці - періоди роботи, номера наказів за якими позивач приймався на роботу, професія (посада), за якою позивач працював у спірні періоди, не мають розбіжностей.

У спірному рішенні зазначено, що до пільгового стажу не зараховано:

- період роботи з 31 серпня 1989 року по 30 листопада 1989 року у Шахтобудівельному управлінні № 13, так як заявником не надано довідок, уточнюючих пільгових характер роботи та результатів проведення атестації робочих місць;

- періоди роботи з 22 листопада 2004 року по 02 червня 2014 року у ПрАТ «Укрвуглебуд», так як заявником не надано довідок, уточнюючих пільгових характер роботи та результатів проведення атестації робочих місць, враховуючи що підприємство перереєстровано в м. Києві.

На підставі викладеного, Відповідачем не зараховані ці періоди роботи до пільгового стажу.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

За приписами пункту «а» частини першої статті 13 Закону № 1788-XII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі Порядок № 383), передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Комплексний аналіз норми дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «а» статті 13 Закону № 1788-ХІІ є перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 1, з урахуванням проведеної атестації робочих місць, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) та частини першої статті 48 Кодексу Законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

Згідно Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами (пункт 1 Порядку).

Пунктом 20 Порядку № 637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

Тобто, за приписами наведеної норми уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати лише в разі коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці.

З трудової книжки БТ-ІІ №2008399 на ім'я ОСОБА_1 вбачається, що позивач працював у спіні періоди у Шахтобудівельному управлінні № 13 та ПрАТ «Укрвуглебуд» на посадах з повним робочим днем у шахті.

Записи про спірний період роботи здійснені в 1989-2014 роках, засвідчені відповідною печаткою підприємств і дефектів їх вчинення не мають.

Наведені записи трудової книжки про роботу позивача за вказані періоди свідчать про зайнятість останнього за відповідними посадами повний робочий день.

Судом не приймаються до уваги та відхиляються доводи відповідача про те, дійсність наданих довідок про підтвердження періодів роботи є сумнівною, оскільки вони підписані посадовими особами так званої «ДНР» у звязку із необґрунтованістю та відсутністю доказів на підтвердження цієї обставини.

Суд зазначає, що Шахтобудівне управління №13 ДВАТ «Трест Донецькшахтобуд» та ПрАТ «Укрвуглебуд» були утворені в період, коли м. Донецьк знаходилось під контролем української влади, а отже утворено відповідно до законодавства України. Всі первинні документи, на підставі яких позивач отримав право на призначення пенсії, були створенні до проведення АТО і не можуть піддаватися сумніву та позбавляти позивача права на отримання пенсії, обрахованої із заробітку, який він отримував на законних підставах, тільки на тій підставі, що Україна тимчасово не здійснює контроль на території, де позивач набув пільговий стаж роботи.

За приписами статті 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини й громадянина безпосередньо на підставі Конституції України - гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

В рішенні від 08 липня 2004 року в справі «Ілашку та інші проти Молдови та Росії», ЄСПЛ, задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем «Молдавської Республіки Придністров'я». Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов'язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

Враховуючи, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов'язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов'язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі і рішення в справах «Пічкур проти України», «Ілашку та інші проти Молдови та Росії» як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Неприпустимість визнання деяких документів, які були видані на території, неконтрольованій законною Владою, недійсними та такими, що не набули законної сили, підтверджується практикою Європейського суду з прав людини, яка викладена в рішенні в справі «Лоізіду проти Туреччини».

Європейський Суд з прав людини дійшов до такого висновку: «За наявності фактично існуючих незаконних утворень на території неконтрольованій законною Владою міжнародне право визнає законність деяких юридичних домовленостей та дій, наприклад, реєстрація народження, смерті або шлюбу, наслідки яких можуть бути проігноровані лише на шкоду жителям тієї чи іншої території».

У зв'язку з цим суд зазначає, що в даному випадку позивач не може бути позбавлений свого права на зарахування пільгового стажу, що стосується предмету позову.

Інші доводи відповідачів, які наведені в письмових запереченнях, не є обґрунтованими з огляду на те, що Порядок, затверджений постановою КМУ №637 від 12 серпня 1993 року, було прийнято саме з метою створення юридичних механізмів підтвердження трудового стажу працівників з метою належної реалізації ними права на пенсійне забезпечення, в зв'язку з чим Порядком передбачено кілька альтернативних способів підтвердження трудового стажу, які можуть бути застосовані в різних ситуаціях (на підставі інших, ніж трудова книжка, документів або на підставі показань свідків).

За таких обставин та з урахуванням відомостей, які містяться у трудовій книжці Позивача за період роботи з 31 серпня 1989 року по 30 листопада 1989 року та з 22 листопада 2004 року по 02 червня 2014 року, вбачається, що в трудовій книжці містяться всі необхідні оформлені належним чином відомості про займану посаду і період виконуваної роботи для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці.

Відповідно до частини першої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі «Ковач проти України» від 7 лютого 2008 року, п.59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19 жовтня 2004 року, п.50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13 січня 2011 року, п.54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30 жовтня 2014 року тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Таким чином, суд вбачає належним захистом прав Позивача визнання протиправним розпорядження Красноармійського ОУПФУ в частині не зарахування до пільгового стажу періодів роботи з 31 серпня 1989 року по 30 листопада 1989 року та з 22 листопада 2004 року по 02 червня 2014 року та зобовязання Красноармійського ОУПФУ повторно розглянути заяву про призначення пенсії від 28 грудня 2017 року з урахуванням встановлених судом обставин у справі.

За вимогами частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 2, 139, 242-246, 250, 256 Кодексу адміністративного судочинства,

в и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (85307, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Красноармійського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (85302, Донецька область, м. Покровськ, вул. Центральна, 154, код ЄДРОПОУ 37869345) про визнання рішення протиправними та зобовязання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним розпорядження Красноармійського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 05 січня 2018 року в частині не зарахування до пільгового стажу при призначенні пенсії стажу роботи в періоди з 31 серпня 1989 року по 20 травня 1991 року в Шахтобудівному управлінні №13 ДВАТ «Трест Донецькшахтобуд» та з 22 листопада 2004 року по 02 червня 2014 року в ПрАТ «Укрвуглебуд».

Зобовязати Красноармійське обєднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28 грудня 2017 року, з урахуванням встановлених судом обставин у справі.

Стягнути з Красноармійського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати з судового збору у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами Кодексу адміністративного судочинства в редакції, що діяла до 15 грудня 2017 року.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 02 травня 2018 року.

Суддя Аляб'єв І.Г.