Справа № 804/819/1603/17
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2018-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 квітня 2018 року Справа № 804/819/1603/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1,
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -
28 вересня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області про:
- визнання незаконним та скасування рішення Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 07.08.2017 за №Д-6869/0-2729/6-17 «Про відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Вірлівської сільської ради Зборівського району Тернопільської області ОСОБА_2І.» як такого, що не відповідає вимогам Закону та порушує охоронювані Законом інтереси позивача;
- зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області надати ОСОБА_2, учаснику АТО, дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства приблизно 1,5 га на території Вірлівської сільської ради Зборівського району Тернопільської області.
В обґрунтування позову позивач посилається на те, що у липні 2017 року реалізуючи своє право в порядку ст.118 Земельного кодексу України звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області із заявою про виділення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства приблизно 1,5 га на території Вірлівської сільської ради Зборівського району Тернопільської області. За результатами розгляду заяви позивача, відповідач листом від 07.08.2017 №Д-6869/0-2729/6-17 відмовив у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, пославшись на велику кількість надходження заяв від учасників АТО та проведенням заходів із резервування земельних масивів для подальшої передачі у власність земельних ділянок. Позивач зазначає, що жодною нормою чинного земельного законодавства не передбачена така підстава для відмови в наданні земельної ділянки як не резервування її для учасників АТО, а тому означене рішення від 07.08.2017 № Д-6869/0-2729/6-17 прийнято відповідачем без дотримання вимог ст.118 Земельного кодексу України, є протиправним та підлягає скасуванню судом.
Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2017 року відкрито провадження у справі №819/1603/17 та призначено її до розгляду на 21 листопада 2017 року.
Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2017 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області про визнання незаконним рішення, зобовязання вчинити дії, у звязку зі зміною територіальної підсудності передано на розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
За результатами розподілу справи автоматизованою системою документообігу, вказана справа передана на розгляд судді Царікової О.В..
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 січня 2018 року справа прийнята до провадження. Розгляд адміністративної справи призначено за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено 20 лютого 2018 на 09:30.
У судовому засіданні 20 лютого 2018 року відкладено розгляд справи на 20 березня 2018 року, у звязку з необхідністю витребування додаткових доказів від Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2018 року зобовязано Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області надати суду всі документи, на підставі яких відповідачем прийнято рішення від 07 серпня 2017 року за №Д-6869/0-2729/6-17 про відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Вірлівської сільської ради Зборівського району Тернопільської області ОСОБА_2
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 березня 2018 року закрито підготовче засідання у справі №804/819/1603/17 та призначено справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 26 квітня 2018 року.
Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (від 20.02.2018 вх. 8846/18), в якому відповідач заперечив проти позову та зазначив, що ОСОБА_2 07.07.2017 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області з письмовою заявою про надання йому як учаснику антитерористичної операції дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 1,5000 га, для ведення особистого селянського господарства на території Вірлівської сільської ради Зборівського району Тернопільської області, додавши до заяви копію паспорта, копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру, графічний матеріал, на якому зазначено бажане місце розташування земельної ділянки та документ, що підтверджує участь в антитерористичній операції. Листом від 07.08.2017 №Д-6869/0-2729/6-17 Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області повідомило позивача, що Головним управлінням на офіційному веб-сайті опублікований перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які можуть бути передані у власність громадянам у III кварталі 2017 року на території Тернопільської області. Також, у відповіді зазначено, що у зв'язку з великою кількістю надходжень заяв від учасників АТО в порядку черговості та з метою забезпечення права кожного з них на отримання земельної ділянки, Головним управлінням Держгеокадастру у Тернопільській області проводяться заходи по резервуванню земельних ділянок для подальшої передачі у приватну власність земельних ділянок у IV кварталі 2017 року на території Тернопільської області. Враховуючи вищенаведене, керуючись п.7 ст.118 Земельного кодексу України, Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області відмовило у задоволенні клопотання ОСОБА_2
Відповідач також вказав, що 07 червня 2017 року постановою Кабінету Міністрів України №413 «Деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними» затверджено Стратегію удосконалення механізму управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними. Відповідно до цього нормативно-правового акту, Держгеокадастр та його територіальні органи під час передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність в межах норм безоплатної приватизації повинні: формувати перелік земельних ділянок та визначати площу земельних ділянок, яка передається в межах норм безоплатної приватизації на території відповідної області, за такою формулою: Sбп = Sаук х 0,25, де Sбп - площа земельних ділянок, яку пропонується передати безоплатно у власність на території відповідної області; Sаук - площа земельних ділянок, право оренди на яку було продано на території відповідної області у кварталі, що передував поточному кварталу; щокварталу за 10 днів до закінчення поточного кварталу оприлюднювати перелік земельних ділянок, які пропонується передавати у наступному кварталі (розрахованих за зазначеною формулою), на офіційних веб-сайтах територіальних органів Держгеокадастру за місцем розташування земельних ділянок; надавати дозволи на розроблення документації із землеустрою та передавати земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у приватну власність в межах норм безоплатної приватизації відповідно до зазначених переліків, насамперед учасникам антитерористичної операції; враховувати позицію відповідної сільської та селищної ради під час надання (передачі) земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність громадян. 22 червня 2017 року на виконання постанови Кабінету Міністрів України Головним управлінням Держгеокадастру у Тернопільській області видано наказ №190 «Про затвердження переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які можуть бути передані у власність громадянам у III кварталі 2017 року на території Тернопільської області». Наказом Головного управління від 03.07.2017 №192 внесено зміни до даного Переліку. Вказана інформація оприлюднена на офіційному веб-сайті Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області. У сформованому Переліку земельних ділянок, які можуть передаватися в межах норм безоплатної приватизації на території Тернопільської області відсутні земельні ділянки в межах Вірлівської сільської ради Зборівського району. Тобто, у даному випадку місце розташування земельної ділянки, щодо якої звернувся позивач (на території Вірлівської сільської ради Зборівського району) не відповідає вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, оскільки зазначена земельна ділянка відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 №413 «Деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними» та наказу ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області від 22.06.2017 № 190 (із змінами, внесеними згідно наказу Головного управління від 03.07.2017 №192) не входить до переліку земельних ділянок, які можуть бути передані у власність громадянам у III кварталі 2017 року на території Тернопільської області. Отже, відмовляючи у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення, площею 1,5000 га, у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Вірлівської сільської ради Зборівського району Тернопільської області Головне управління діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений законодавством України. Відповідач зазначив, що постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2018 року №18 «Про внесення змін до Стратегії удосконалення механізму управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними», яка набрала чинності 23.01.2018, внесено зміни до Стратегії удосконалення механізму управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 7 червня 2017 року № 413 «Деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними». Зокрема, у розділі «Система організації процесу виконання Стратегії» абзац п'ятий викладено в такій редакції: «щокварталу за 10 днів до закінчення поточного кварталу оприлюднювати перелік земельних ділянок, які пропонується передавати громадянам у наступному кварталі (розрахованих за зазначеною формулою), на офіційних веб-сайтах територіальних органів Держгеокадастру за місцем розташування земельних ділянок. До зазначеного переліку не включаються земельні ділянки, які передбачається надати особам, на яких поширюється дія пунктів 19 і 20 частини першої статті 6, пунктів 11-14 частини другої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (учасникам антитерористичної операції)». Отже, на даний час земельні ділянки, які передаються учасникам АТО, не включаються до Переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які пропонується передавати громадянам у власність у відповідному кварталі. Тобто, передача земельних ділянок учасникам АТО проводиться поза таким Переліком. За таких обставин, позовні вимоги є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом.
Позивач в судовому засіданні 26 квітня 2018 року позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити адміністративний позов повністю, надав клопотання про здійснення розгляду справи в порядку письмового провадження.
Представник відповідача в судове засідання 26 квітня 2018 року не з'явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
Відповідно до ч.1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до частини 3 статті 194 КАС України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Згідно з ч. 9 статті 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін у порядку письмового провадження.
Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, з таких підстав.
Як встановлено судом та підтверджується наявними матеріалами справи, 07 липня 2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою (зареєстрована за №Д-6869/0/5-17 від 07.07.2017) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 1,5 га, за рахунок земель запасу (рілля), яка розташована на території Вірлівської сільської ради Зборівського району Тернопільської області. До вказаної заяви позивачем додано: копії особистих персональних даних, довідку сільської ради, картографічні матеріали із зазначенням бажаного місця розташування земельної ділянки, копію довідки про відсутність у ОСОБА_2 оформлених прав на земельні ділянки за запитуваним цільовим призначенням та копію посвідчення УБД.
За результатами розгляду заяви позивач отримав лист від відповідача від 07.08.2017 №Д-6869/0-2729/6-17, яким Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області відмовило йому у задоволенні заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 1,5 га, за рахунок земель запасу (рілля), яка розташована на території Вірлівської сільської ради Зборівського району Тернопільської області.
В обґрунтування свого рішення відповідач зазначив, що на сторінці офіційного веб-сайту Головного управління Держгеокадастру опубліковано перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які можуть бути передані у власність громадянам у III кварталі 2017 року на території Тернопільської області. У зв'язку з великою кількістю надходження заяв від учасників АТО в порядку черговості та з метою забезпечення права кожного з них на отримання земельної ділянки, Головним управлінням Держгеокадастру у Тернопільській області проводяться заходи стосовно резервування земельних масивів для подальшої передачі у приватну власність земельних ділянок у IV кварталі 2017 року на території Тернопільської області.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії АБ №233634, виданого 23.10.2015 та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Частиною 2 статті 22 Земельного кодексу України (далі ЗК України) визначено, що до земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги).
При цьому, п.«а» ч.3 ст.22 ЗК України визначено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Відповідно до ст. 33 ЗК України земельні ділянки, призначені для ведення особистого селянського господарства, можуть передаватися громадянами у користування юридичним особам України і використовуватися ними для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства без зміни цільового призначення цих земельних ділянок.
Згідно з частиною 1 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.
Земельні ділянки можуть бути надані військовослужбовцям у власність у межах норм безоплатної приватизації, визначених ст. 121 ЗК України, а саме у таких розмірах:
- для ведення садівництва не більше 0,12 га;
- для ведення особистого селянського господарства не більше 2,0 га;
- для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах не більше 0,25 га, в селищах не більше 0,15 га, в містах - не більше 0,10 га;
- для індивідуального дачного будівництва не більше 0,10 гектара.
Конституцією України закріплено, що держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки; усі суб'єкти права власності рівні перед законом (ч. 4 ст. 13); право власності на землю гарантується, воно набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (ч.2 ст.14).
За приписами ст.118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної або комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_3 Міністрів Автономної Республіки Крим, ОСОБА_3 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею (ч.6 ст.118 Земельного кодексу України).
За приписами ч.7 ст.118 Земельного кодексу України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою та техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки - абзац 3 ч.7 ст.118 Земельного кодексу України.
Таким чином, за результатами розгляду заяви позивача про надання дозволу на розроблення документації землеустрою, відповідач повинен був прийняти одне з таких рішень: про надання дозволу на розроблення відповідної документації із землеустрою, або про відмову у наданні відповідного дозволу із зазначенням причин відмови.
Підставою для відмови у наданні дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Зазначений перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства є вичерпним.
У той же час, відповідач листом від 07.08.2017 №Д-6869/0-2729/6-17 повідомив позивача, що запитувана земельна ділянка не зарезервована для надання учасникам АТО, оскільки дані про неї відсутні на офіційному веб - сайті відповідача, що стало підставою для відмови у задоволенні заяви ОСОБА_2 від 07.07.2017.
Згідно з п.13 ч.4 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 №333, Головне управління відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством.
Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що відмовляючи позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, він керувався постановою Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 №413 «Деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними». З цього приводу суд зазначає, що означеною постановою не передбачено такої підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою як не резервування земельної ділянки для учасників АТО, навпаки за положеннями цієї постанови передбачено надавання дозволів на розроблення документації із землеустрою та передача земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у приватну власність в межах норм безоплатної приватизації відповідно до зазначених переліків, насамперед учасникам АТО.
Окрім того, відповідно до п.2 розпорядження Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 №898-р «Питання забезпечення учасників антитерористичної операції та сімей загиблих учасників антитерористичної операції земельними ділянками» саме на Держгеокадастр покладений обов'язок по визначенню переліку земельних ділянок, які можуть бути передані у власність учасникам АТО та обов'язок по розміщенню на власних офіційних веб-сайтах інформації про місце розташування, цільове призначення та площу земельних ділянок, які можуть бути відведені для учасників АТО.
Таким чином, суд приходить до висновку, що не внесення саме відповідачем земельної ділянки, зазначеної у заяві позивача до переліку земельних ділянок, які можуть бути передані у власність учасникам АТО, не може бути підставою для відмови позивачеві у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 1,5 га, за рахунок земель запасу (рілля), яка розташована на території Вірлівської сільської ради Зборівського району Тернопільської області на підставі вказаної вище постанови Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 №413, оскільки зазначена постанова є підзаконним нормативно-правовим актом, яка у доповнення до норм чинного земельного законодавства врегульовує питання саме надання земельних ділянок насамперед у першочерговому порядку учасникам АТО, при цьому, її зміст не врегульовує питання надання відповідного дозволу на розробку проекту землеустрою, не визначає підстави для відмови у наданні такого дозволу та у даному випадку означені правовідносини регулюються саме ч.7 ст.118 Земельного кодексу України, який має вищу юридичну силу і підлягає застосуванню до вказаних правовідносин, з урахуванням вищенаведеної постанови від 07.06.2017 №413 щодо надання земельних ділянок у власність насамперед учасникам АТО.
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
За приписами ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
На підставі викладеного, суд, перевіривши оскаржуване рішення на відповідність вимогам частини 2 статті 2 КАС України, доходить висновку, що Головним управлінням Держгеокадастру у Тернопільській області відмова ОСОБА_2 у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою, оформлена листом від 07.08.2017 № Д-6869/0-2729/6-17, прийнята необґрунтовано, а тому є протиправною та підлягає скасуванню, а позовні вимоги підлягають задоволенню в цій частині.
Щодо позовної вимоги про зобовязання Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області надати ОСОБА_2, учаснику АТО, дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства приблизно 1,5 га на території Вірлівської сільської ради Зборівського району Тернопільської області, суд зазначає таке.
Конституцією України закріплено, що держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки; усі суб'єкти права власності рівні перед законом (ч. 4 ст.13); право власності на землю гарантується, воно набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (ч.2 ст.14).
Відповідно до положень п. 14 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасникам бойових дій надаються такі пільги: першочергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов, та першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва, першочерговий ремонт жилих будинків і квартир цих осіб та забезпечення їх паливом.
Згідно з п. 2 Розпорядження Кабінету Міністрів України від 19 серпня 2015 року №898-р «Про питання забезпечення учасників антитерористичної операції та сімей загиблих учасників антитерористичної операції земельними ділянками» учасник АТО має пріоритет у розгляді поданого ним клопотання, оскільки цим рішенням Урядом зобов'язано Державну службу з питань геодезії, картографії та кадастру, обласні та Київську міську державну адміністрацію забезпечити розгляд у першочерговому порядку звернень учасників антитерористичної операції та сімей загиблих учасників антитерористичної операції щодо відведення їм земельних ділянок.
У відповідності по пункту 10.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», у разі визнання судом неправомірними дій чи бездіяльності відповідача суд може зобов'язати його вчинити чи утриматися від вчинення певних дій у спосіб, визначений чинним законодавством, яким може бути захищено/відновлено порушене право. Суд може ухвалити постанову про зобов'язання відповідача прийняти рішення певного змісту, за винятком випадків, коли суб'єкт владних повноважень під час адміністративних процедур відповідно до закону приймає рішення на основі адміністративного розсуду.
До повноважень адміністративного суду відноситься визначення порядку захисту порушеного права, проте суд не може перебирати на себе функції інших органів, оскільки надання таких дозволів є виключною компетенцією відповідача, суд не вправі своєю компетенцією підміняти компетенцію Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області та прямо вказувати відповідачу на те, яке саме рішення останній повинен прийняти.
З огляду на викладене, вимога позивача про зобовязання Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області надати ОСОБА_2, учаснику АТО, дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства приблизно 1,5 га на території Вірлівської сільської ради Зборівського району Тернопільської області не підлягає задоволенню.
У той же час, для належного захисту прав позивача суд вважає за необхідне зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2, зареєстровану за №Д-6869/0/5-17 від 07.07.2017, про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 1,5 га, за рахунок земель запасу (рілля), яка розташована на території Вірлівської сільської ради Зборівського району Тернопільської області та прийняти обґрунтоване рішення у відповідності до ст.118 Земельного кодексу України, з урахуванням висновків суду.
У відповідності до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що повязані із прибуттям до суду; повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; повязані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; повязані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати з відповідача не стягуються. Витрати, повязані з розглядом справи, позивачем не заявлялися, а тому не стягуються.
Керуючись ст. ст. 132, 139, 194, 205, 242 - 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 07.08.2017 за №Д-6869/0-2729/6-17 «Щодо розгляду клопотання про прийняття наказу», за яким відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Вірлівської сільської ради Зборівського району Тернопільської області ОСОБА_2
Зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 07 липня 2017 року (зареєстровану за №Д-6869/0/5-17 від 07.07.2017) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 1,5 га, за рахунок земель запасу (рілля), яка розташована на території Вірлівської сільської ради Зборівського району Тернопільської області та прийняти обґрунтоване рішення у відповідності до ст.118 Земельного кодексу України, з урахуванням висновків суду.
У задоволенні позовної вимоги про зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області надати ОСОБА_2, учаснику АТО, дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, приблизно 1,5 га, на території Вірлівської сільської ради Зборівського району Тернопільської області відмовити повністю.
Розподіл судових витрат не здійснюється.
Відповідно до ст. 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295-297, пп.15.5 пп.15 п.1 розділу VI КАС України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України, датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 26 квітня 2018 року.

Суддя ОСОБА_1