Справа № 812/1771/17
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2018-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2018 року справа № 812/1771/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Гайдара А.В., суддів: Василенко Л.А., Сухарька М.Г., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2018 року у справі № 812/1771/17 (головуючий І інстанції Ірметова О.В.), складене в повному обсязі 07 березня 2018 року в м. Сєвєродонецьк Луганської області за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім «Євротрубпласт» до Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3, визнання протиправним та часткове скасування акту,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім «Євротрубпласт» (далі позивач) звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Луганській області (далі відповідач), в якому просив: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 11 серпня 2017 року № НОМЕР_1 Головного управління ДФС у Луганській області, яким збільшено суму грошового зобовязання за платежем мито на товари, що ввозяться на територію України субєктами господарювання на загальну суму 17604,48 грн., в сумі 14083,58 грн. за податковим зобовязанням та 3520,90 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями частково в сумі 12980,80 грн. за податковим зобовязанням, як таке, що не відповідає вимогам Митного кодексу України, Податкового кодексу України та іншим актам законодавства; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 11 серпня 2017 року № НОМЕР_2 Головного управління ДФС у Луганській області, яким збільшено суму грошового зобовязання за платежем додатковий імпортний збір на товари, що ввозяться на територію України субєктами господарювання на загальну суму 31731,06 грн., в сумі 25384,85 грн. за податковим зобовязанням та 6346,21 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями в повному обсязі, як таке, що не відповідає вимогам Митного кодексу України, Податкового кодексу України та іншим актам законодавства; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 11 серпня 2017 року № НОМЕР_3 Головного управління ДФС у Луганській області, яким збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість з товарів, ввезених на територію України субєктами господарювання на загальну суму 232659,22 грн., в сумі 186127,38 грн. за податковим зобовязанням та 46531,84 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями частково в сумі 180482,11 грн. за податковим зобовязанням, як таке, що не відповідає вимогам Митного кодексу України, Податкового кодексу України та іншим актам законодавства; визнати протиправним та скасувати Рішення ДФС України від 27.10.2017 № 24375/6/99-99-11-03-03-25; визнати протиправним та частково скасувати ОСОБА_1 про результати документальної позапланової виїзної перевірки від 13.07.2017 № 187/12-32-14-08/33090871, за винятком плати (роялті) за використання торгівельної марки, що призвело до несплати митних платежів в сумі 1021,37 грн., в тому числі ввізне мито 1,49 грн., ПДВ 1019,88 грн. та витрат на транспортування до місця ввезення на митну територію України товару, оформленого за митною декларацією від 12.10.2016 № 805120000/2016/027278, що призвело до несплати митних платежів на суму 5726,68 грн., в тому числі ввізне мито 1101,29 грн. та ПДВ 4625,39 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що в період з 17 травня 2017 року по 29 червня 2017 року проводилась документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Торгівельний дім «Євротрубпласт» з питань дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, щодо правильного визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів за окремими митними деклараціями згідно з додатком, за результатами якої складено ОСОБА_1 про результати документальної позапланової виїзної перевірки від 13.07.2017 № 187/12-32-14-08/33090871 (далі - ОСОБА_1).

За наслідками проведеної перевірки контролюючий орган дійшов висновку про порушення ТОВ «Торгівельний дім «Євротрубпласт»: ч. 1 ст. 49, п. 2 ч. 2 ст. 52, ч. 4, ч. 5, п. З, п. 5 ч. 10, ч. 11 ст. 58, п. 1 ч. 1 ст. 279 Митного кодексу України, п. 4 Порядку включення сум роялті та інших ліцензійних платежів до ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, під час визначення їх митної вартості, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 № 446, в результаті чого занижено податкове зобов'язання по сплаті ввізного мита на загальну суму 14831,09 грн. та завищено податкове зобов'язання по сплаті ввізного мита на загальну суму 2139,38 грн.; ч. 1 ст. 49, п. 2 ч. 2 ст. 52, ч. 4, п. 5 ч. 10, ч. 11 ст. 58 Митного кодексу України, ст. 1, ст. 2, ст. З, ст. 4 Закону України від 28.12.2014 № 73-УІІІ «Про заходи щодо стабілізації платіжного балансу України відповідно до статті XII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року», в результаті чого занижено податкове зобов'язання по сплаті додаткового імпортного збору на загальну суму 25 384,85 грн.; ч. 1 ст. 49, п. 2 ч. 2 ст. 52, ч. 4, ч. 5, п. З, п. 5 ч. 10, ч. 11 ст. 58, п. 1 ч. 1 ст. 279 Митного кодексу України, пп. «в» п. 185.1 ст. 185, п. 187.8 ст. 187, п. 190.1 ст. 190 Податкового кодексу України, п. 4 Порядку включення сум роялті та інших ліцензійних платежів до ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, під час визначення їх митної вартості, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 № 446, в результаті чого занижено податкове зобов'язання і: сплаті податку на додану вартість на загальну суму 193904,65 грн. та завищено податкове зобов'язання по сплаті податку на додану вартість на загальну суму 13191,66 грн.; п. 2 ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України в частині подання органу доходів і зборів достовірних відомостей про зазначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Тобто, працівниками фіскальної служби, начебто виявлені «порушення», які нібито то підлягають у не включенні до митної вартості імпортованих товарів повної суми транспортних витрат, що призвело до заниження податкових зобов'язань та несплати у повному обсязі до державного бюджету ввізного мита, додаткового імпортного збору та податку на додану вартість у періоді, який перевірявся.

Із висновками, викладеними в ОСОБА_1, позивач категорично не погодився, адже вважає їх незаконними на підставі не обґрунтованості та недоведеності.

Не погоджуючись з висновками контролюючого органу, Товариство надало свої Заперечення вих. № 217/2017 від 27.07.17 проти ОСОБА_1 про результати документальної позапланової виїзної перевірки від 13.07.2017 № 187/12-32-14-08/33090871.

Листом від 08.08.2017 № 2207/10/12-32-14-08-16 Головне управління ДФС у Луганській області повідомило про результати розгляду заперечення, не взявши до уваги викладені у ньому аргументи, та прийняло рішення залишити висновки щодо результатів перевірки, викладені в ОСОБА_1 перевірки без змін.

Із висновками, викладеними у Листі від 08.08.2017 № 2207/10/12-32-14-08-16, а також і з самим Рішенням ТОВ «ТД «Євротрубпласт» не погодилось.

Однак, не зважаючи на вищезазначене, Головним Управлінням ДФС у Луганській області прийняті: податкове повідомлення-рішення від 11.08.2017 № НОМЕР_1 в зв'язку з чим, збільшено суму грошового зобов'язання за платежем мито на товари, що ввозяться на територію України суб'єктами господарювання на загальну суму 17 604,48 грн., в сумі 14083,58 грн. за податковим зобов'язанням та 3520,90 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями; податкове повідомлення-рішення від 11.08.2017 № НОМЕР_2 в зв'язку з чим, збільшено суму грошового зобов'язання за платежем додатковий імпортний збір на товари, що ввозяться на територію України суб'єктами господарювання на загальну суму 31731,06 грн., в сумі 25384,85 грн. за податковим зобов'язанням та 6346,21 грн. за штрафними фінансовими) санкціями; податкове повідомлення-рішення від 11.08.2017 № НОМЕР_3 в зв'язку з чим, збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість з товарів ввезених на територію України суб'єктами господарювання на загальну суму 232659,22 грн., в сумі 186127,38 грн. за податковим зобов'язанням та 46531,84 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями, до яких додавався розрахунок фінансових санкцій та розрахунки орієнтовної суми пені, нарахованої станом на 17.08.2017.

Як наслідок своєї незгоди з винесенням ППР, ТОВ «ТД «Євротрубпласт», подало скаргу від 23 серпня 2017 року вих. № 241/2017 до Державної Фіскальної Служби України на податкові повідомлення-рішення від 11.08.2017 № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № 000951408 Головного Управлінням ДФС у Луганській області, в якій просило скасувати оскаржувані ППР, не погоджуючись із зазначеними в ОСОБА_1 перевірки висновками контролюючого органу щодо заниження митної вартості товарів, ввезених товариством на митну територію України за митними деклараціями (надалі - МД), що були предметом перевірки, у зв'язку із не включенням до її складу плати за транспортно - експедиторські послуги.

За результатами адміністративного оскарження Рішенням про результати розгляду скарги від 27.10.2017 № 24375/6/99-99-11-03-03-25 Державної Фіскальної Служби України оскаржувані податкові повідомлення - рішення від 11.08.2017 № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3 ГУ ДФС у Луганській обл. залишені без змін, а скаргу ТОВ ТД «Євротрубпласт» від 23.08.2017 № 241/2017 залишено без задоволення.

ТОВ «ТД «Євротрубпласт» не заперечує проти встановлення при перевірці порушень невключення до складових митної вартості товарів плати (роялті) за використання торгівельної марки, що призвело до несплати митних платежів в сумі 1 021,37 грн., в тому числі ввізне мито 1,49 грн., ПДВ 1 019,88 грн. та витрат на транспортування до місця ввезення на митну територію України товару, оформленого за МД від 12.10.2016 № 805120000/2016/027278, що призвело до несплати митних платежів на суму 5726,68 грн. в тому числі ввізне мито 1101,29 грн. та ПДВ 4625,39 грн..

У всьому іншому ТОВ «ТД «Євротрубпласт», не погоджується з вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями, ОСОБА_1 перевірки, Рішенням ДФС України про результати розгляду скарги за нижченаведеними підставами.

Основна частина описової частини ОСОБА_1 перевірки, як і основна сума буцімто виявленого заниження податкових зобов'язань, стосується витрат позивача на послуги ПП «Ростимир». Як вбачається зі змісту ОСОБА_1 перевірки, на думку працівників фіскального органу, вказані послуги повинні були включатися до митної вартості на підставі п. 5 ч. 10 ст. 58 МК України. Товариство не погоджується з такими висновками, оскільки, на думку позивача, вони не випливають зі змісту МК України, договірного оформлення взаємовідносин та фактичних обставин справи. На думку позивача, плата експедитору не є частиною витрат на транспортування товару. Зі змісту ч. 10 ст. 58 МК України вбачається, що до ціни товару повинні додаватися саме витрати на транспортування товарів до місця їх ввезення на митну територію України.

Позивач, посилаючись на норми Господарського кодексу та норми закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність», стверджував, що транспортно-експедиторські послуги не можуть охоплюватися поняттям «транспортування», яке охоплює виключно перевезення вантажу. Транспортно-експедиторські послуги хоча й пов'язані з транспортуванням, але не є складовою частиною транспортування.

А відтак, на думку позивача, твердження в ОСОБА_1 перевірки про те, що плата експедитору за послуги з організації та забезпечення перевезень є частиною загальних витрат на транспортування, є помилковим та таким, що не базується на положеннях чинного законодавства та загальноприйнятих правилах тлумачення правових норм.

ТОВ «ТД «Євротрубпласт» здійснював зовнішньоекономічну діяльність, а саме імпорт товарів, на підставі договорів на транспортне-експедиційне обслуговування, якими регламентувались істотні умови договору, зокрема порядок проведення розрахунків, при цьому вартість кожної партії перевезеного товару визначалась окремо.

Так, до складу митної вартості товарів пред'явлених до митного оформлення з Товариство включало вартість транспортних витрат до місця перетину митного кордону на і підставі довідок про транспортно-експедиційні витрати, які надавались Виконавцем, зокрема мова йде про ПП «Ростимир». Правовідносини між ТОВ «ТД «Євротрубпласт» та виконавцем ПП «Ростимир» врегульовані договорами про надання транспортно-експедиційних послуг Договір № 11-МД від 13.01.2014, Договір № 8-МД від 04.01.2016, Договір № 17-МД від 03.01.2017, інформація про які знаходиться в додатку 4 до ОСОБА_1 перевірки.

Підставою для проведення розрахунків слугували надані заявки, рахунки-фактур, довідки про транспортно - експедиційні витрати, акти здачі-прийняття робіт.

Позивач звертав увагу, що довідками про транспортно-експедиційні витрати, визначено вартість перевезення вантажу з розмежуванням до митного кордону, та, відповідно, від митного кордону до місця митного оформлення на території України.

За таких підстав, на думку позивача, ТОВ «ТД «Євротрубпласт» цілком діяло в межах правового поля регламентованого п. 5. ч. 10 ст. 58 МК України. Адже будь-які інші дії Товариства, могли б призвести до порушення п. 2 ч. 11 ст. 58 МК України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у вказаних вище статтях Митного кодексу України. До митної вартості не включаються витрати за умови виділення їх з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, що документально підтверджені та які піддаються обчисленню.

А тому, на думку позивача, висновки ОСОБА_1 перевірки прямо суперечать ч. 11 ст. 58 МК України.

Транспортно-експедиторські послуги є окремим об'єктом ПДВ. Додавання їх і ціни призводить до подвійного оподаткування ПДВ цих послуг.

Винагорода за послуги з організації та забезпечення перевезень (транспортно-експедиційні послуги) виставлялися до оплати Товариству з нарахуванням ПДВ за ставкою 20% як на послуги з місцем постачання на митній території України, не говорячи вже про те, що послуга замовлена резидентом України.

Так, підпунктом «ж» п. 186.3 ст. 186 Кодексу визначено, що місцем постачання транспортно-експедиторських послуг вважається місце, в якому отримувач послуг зареєстрований як суб'єкт господарювання або - у разі відсутності такого місця місце постійного чи переважного його проживання.

Таким чином, якщо транспортно-експедиторські послуги надаються отримувачу послуг (замовнику)-резиденту, то такі послуги підлягають оподаткуванню податком на додану вартість на загальних підставах за основною ставкою (незалежно від того, резидентом чи нерезидентом надаються такі послуги).

Відповідний ПДВ в повному обсязі перераховувався ПП «Ростимир», яке відобразило таке ПДВ в складі податкових зобов'язань.

Адже, ПП «РОСТИМИР» є юридичною особою за законодавством України і здійснює свою господарську діяльність в сфері надання транспортно - експедиторських послуг на території України.

Окрім цього, вимоги підпункту «б» пункту 185.1 статті 185 та підпункту «ж» статті 186 Кодексу у випадку, якщо замовник перевезення вантажів митною територією України є резидентом України, транспортно-експедиторські послуги, які надаються експедитором (незалежно від того, резидентом чи нерезидентом), є об'єктом оподаткування ПДВ та підлягають оподаткуванню податком на додану вартість на загальних підставах за основною ставкою.

Отже, як вбачає ТОВ «ТД «Євротрубпласт» зі змісту вищевказаного оподаткування податком на додану вартість транспортно - експедиторських послуг здійснюється на загальних підставах.

А тому, на думку позивача, спонукання до необхідності розмежування вартості транспортно-експедиційних витрат на транспортування вантажу: до митного кордону, та відповідно від митного кордону до місця митного оформлення вантажу на території України в рахунку та довідці про транспортно - експедиційні витрати, особливо враховуючи той факт, що місцем постачання транспортно-експедиторських послуг є Україна, а замовником послуг є резидент, є неправомірним.

Позиція ДФС про необхідність включення плати транспортно-експедиційних послуг до складу митної вартості призводить до того, що відповідний елемент витрат оподатковується ПДВ двічі: під час надання власне експедиторських послуг та під час митного оформлення товару.

Таким чином, на думку позивача, висновки ОСОБА_1 перевірки в частині транспортно-експедиційних послуг суперечать принципам оподаткування та фактично призводять до свавільного підвищення фіскальним органом ставки ПДВ на такі послуги до 40%.

Також в ОСОБА_1 перевірки на обґрунтування висновків працівники фіскальної служби посилаються на пп. 8 п. 29 Методичних рекомендацій з формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 05.02.2001 № 65 (надалі - «Методичні рекомендації»).

Позивач зазначав, що дані Методичні рекомендації, по-перше, не є нормативно-правовим актом, носять рекомендаційний характер та стосуються виключно питань бухгалтерського обліку на підприємствах транспорту. Тобто ці Методичні рекомендації стосуються виключно питань обліку витрат, понесених підприємствами, що за плату здійснюють перевезення (інші роботи й послуги, пов'язані з перевезеннями) іншим особам. Жодним чином не адресують питання визначення митної вартості товарів. Тому посилання на вказані Методичні рекомендації в даному випадку є необґрунтованим та некоректним.

Більше того, зміст Методичних рекомендацій не дозволяє дійти до висновків, зроблених працівниками фіскальної служби, а навпаки свідчить про правомірність невключення плати експедитора до митної вартості.

Так, пп. 8 п. 29 Методичних рекомендацій визначає витрати, пов'язані з реалізацією перевезень (робіт, послуг): «оплата послуг транспортно-експедиційних, страхових та посередницьких організацій (включаючи комісійну винагороду), вартість яких включається до вартості перевезень (робіт, послуг);».

Зі змісту ОСОБА_1 перевірки можна зробити висновок, що ДФС робить акцент на витратах, пов'язаних з реалізацією перевезень. Але чомусь забувають, що в Методичних рекомендаціях адресовані питання формування собівартості не лише перевезень, а й інших робіт, послуг.

Тому цілком очевидно, що в даному випадку виділена окремо оплата послуг транспортно-експедиційних організацій, яка й включається до вартості відповідних робіт послуг) на транспорті.

При цьому зі змісту норми цілком очевидно, що вона стосується випадку придбання транспортними організаціями послуг сторонніх організацій. І, відповідно, жодним чином не стосується взаємовідносин Товариства з ПП «Ростимир». Для Товариства всі витрати на доставку товарів будуть обліковуватися як транспортно-заготівельні витрати.

Також на користь безпідставності посилань на Методичні рекомендації свідчить і згадка у наведеному в ОСОБА_1 перевірки положенні вартості послуг страхових організацій, тоді як витрати на страхування (на відміну від винагороди експедитора) окремо вказані в ч. 10 ст. 58 МК України.

ОСОБА_1 перевірки фактично означають, що транспортно-експедиторські послуги підлягають оподаткуванню ПДВ за ставкою 0%.

Товариство звертає увагу, що наведені в ОСОБА_1 перевірки твердження фактично означають, що транспортно-експедиторські послуги є частиною послуг з міжнародного перевезення вантажів.

А це автоматично означає, що в такому разі ці послуги є окремим об'єктом ПДВ (пп. «е» п.185.1 ст. 185 ПК України), який оподатковується ПДВ за ставкою 0% абз. «а» пп. 195.1.3 ст. 195 ПК України.

Як встановлено ДФС в ОСОБА_1 перевірки, за певними операціями в документах транспортно-експедиторські послуги розподілялися на проміжки по території України й закордоном. Відповідно, частина вартості транспортно-експедиторських послуг, що стосувалася частини перевезення закордоном, була додана до ціни.

Стосовно цього Товариство наголошувало, що такий підхід застосовувався Товариством як результат тиску з боку митниці. Відповідний розподіл був здійснений ПП «Ростимир» на прохання Товариства, хоча як ПП «Ростимир», так і Товариство не погоджується з таким підходом.

Як наслідок, Товариство надмірно сплатило податкові платежі, нараховані на частину митної вартості, яка припадала на транспортно-експедиторські послуги.

Щодо подання Товариством начебто недостовірних відомостей про транспортні витрати, включені до митної вартості, позивач зазначав наступне.

На сторінках 28 - 30 ОСОБА_1 перевірки ДФС зазначає про начебто надання позивачем недостовірних відомостей щодо визначення митної вартості товарів. Таке твердження обґрунтовується розбіжностями у наданих до перевірки документах з документами ПП «Ростимир», наданими при митному оформленні товарів до митниць ДФС на підтвердження транспортних витрат. Перелік митних декларацій, за якими виявлено такі розбіжності, наведено у Додатку 6 до ОСОБА_1 перевірки.

Стосовно цього твердження ОСОБА_1 перевірки позивач наголошував, що всі дані в документах є достовірними, а наявні розбіжності були пояснені під час перевірки.

Зокрема, відповідно до наданих ТОВ «ТД «Євротрубпласт» та ПП «Ростимир» пояснень, безпосередньо під час перевезення вантажу автотранспортом для підтвердження складових заявленої митної вартості надається довідка про транспортно-експедиційні витрати та рахунок. Оскільки на момент подачі таких довідок про транспортно-експедиційні витрати та рахунку рейс ще не завершено, можуть виникати додаткові витрати, пов'язані, наприклад, з простоєм автомобіля при перетині кордону тощо, на що є відповідний Лист роз'яснення № б/н від 15.06.2017 ПП «Ростимир», наданий за усним запитом перевіряючих під час проведення перевірки.

Позивач наголошував, що навіть у випадку виникнення додаткових витрат сума фрахту до кордону та частина суми транспортно-експедиторських послуг, яка в рахунках позначена як та, що стосується організації частини перевезень за межами України, залишаються без змін. Може змінюватись лише сума фрахту по території України та сума транспортно-експедиторських послуг за організацію перевезень в частині шляху по Україні.

Дані щодо начебто виявлених розбіжностей, наведені в Додатку 6 до ОСОБА_1 перевірки, свідчать, що за зазначеним переліком митних декларацій сума фрахту за кордоном, яка була задекларована під час митного оформлення товарів (434769,70 грн.), є більшою, ніж сума фрахту за кордоном, встановлена перевіркою (431769,70 грн.).

Аналогічною є і ситуація з транспортно-експедиторськими послугами. Так, під час митного оформлення товарів було задекларовано транспортно-експедиторських послуг за організацію перевезень по шляху за межами України на суму 13150,00 грн (в т.ч. ПДВ), у той час як перевіркою встановлено, що сума транспортно-експедиторських послуг за кордоном відповідно до даних перевірки мала б становити 3130,00 грн (в т.ч ПДВ).

Таким чином, розбіжності у зазначених у Додатку 6 до ОСОБА_1 перевірки митних деклараціях полягають лише у заниженні при митному оформленні виключно витрат, які, відповідно до п. 2 ч. 11 ст. 58 МК України, не включаються до митної вартості товарів.

Відповідно, такі розбіжності не впливають на розмір податкового зобов'язання по сплаті ввізного мита, по сплаті додаткового імпортного збору та по сплаті податку на додану вартість.

Таким чином, на думку позивача, ТОВ «ТД «Євротрубпласт» було надано достовірні відомості щодо транспортних витрат, понесених за кордоном, як складових митної вартості товарів, які не спричинили заниження бази оподаткування - митної вартості товарів, які було імпортовано.

Позивач вважає, що ДФС винесено податкові повідомлення-рішення, які не відповідають вимогам чинного законодавства України, а тому як наслідок - незаконні, висновки, що викладені у ОСОБА_1 не доведені, а тому підлягають скасуванню.

Зважаючи на незаконність, повну відсутність обґрунтувань визначення податкових зобов'язань та штрафних (фінансових) санкцій в податкових повідомленнях - рішеннях та ОСОБА_1 перевірки, невизначеність в доказах начебто здійснених порушень, ТОВ «ТД «Євротрубпласт» категорично та повністю не погоджується з: податковими повідомленнями - рішеннями від 11 серпня 2017 року № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3 Головного управління ДФС у Луганській області, ОСОБА_1 про результати документальної позапланової виїзної перевірки від 13.07.2017 № 187/12-32-14-08/33090871, Листом від 08.08.2017 № 2207/10/12-32-14-08-16 Головного управління ДФС у Луганській області, а також з висновками ДФС в частині порушення Товариством податкового та митного законодавства України, вказаними в ОСОБА_1 про результати документальної позапланової виїзної перевірки від 13.07.2017 № 187/12-32-14-08/33090871, Рішенням ДФС України від 27.10.2017 № 24375/6/99-99-11-03-03-25 про результати розгляду Скарги, адже позивач вважає, що вищезазначені документи не відповідають дійсним обставинам справи та прийняті з порушенням норм чинного законодавства України.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 23 січня 2018 року клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім «Євротрубпласт» про відкликання частини позовних вимог задоволено. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім «Євротрубпласт» до ДФС України про визнання протиправним та скасування рішення ДФС України від 27.10.2017 № 34375/6/99-99-11-03-03-25 були залишені без розгляду.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2018 року у справі № 812/1771/17 позовні вимоги задоволено частково, внаслідок чого: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Луганській області від 11 серпня 2017 року № НОМЕР_1, яким збільшено суму грошового зобовязання за платежем мито на товари, що ввозяться на територію України субєктами господарювання, в частині нарахування податкового зобовязання у сумі 12980,00 грн.; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Луганській області від 11 серпня 2017 року № НОМЕР_2, яким збільшено суму грошового зобовязання за платежем додатковий імпортний збір на товари, що ввозяться на територію України субєктами господарювання на загальну суму 31731,06 грн, в тому числі за податковим зобовязанням у сумі 25384,85 грн та за штрафними санкціями 6346,21 грн.; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Луганській області від 11 серпня 2017 року № НОМЕР_3, яким збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість з товарів, ввезених на територію України субєктами господарювання, в частині нарахування податкового зобовязання у сумі 180482,11 грн.; в решті позовних вимог відмовлено. (т.4 арк. справи 11-20)

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення місцевого суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Наказом Головного управління ДФС у Луганській області від 28.04.2017 № 268 призначено проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Торгівельний дім «Євротрубпласт» дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів за окремими митними деклараціями згідно з додатком. Встановлено строк проведення перевірки з 17.05.2017 по 29.06.2017 тривалістю 30 робочих днів (том 1 арк.справи 20-21).

Додатком до наказу Головного управління ДФС у Луганській області від 28.04.2017 № 268 зазначено перелік окремих митних декларацій ТОВ «ТД «Євротрубпласт» у кількості 826 штук за період митного оформлення з 19.05.2014 по 21.03.2017 (том 1 арк.справи 23-42).

Листом від 28.04.2017 №854/10/12-32-14-08-16 Головне управління ДФС у Луганській області повідомило ТОВ «Торгівельний дім «Євротрубпласт» про проведення документальної позапланової виїзної перевірки (том 1 арк.справи 18-19).

За наслідками проведеної перевірки складено ОСОБА_1 від 13.07.2017 № 187/12-32-14-08/33090871 про результати документальної позапланової виїзної перевірки (том 1 арк.справи 44-81).

За наслідками проведеної перевірки контролюючий орган дійшов висновку про порушення ТОВ «Торгівельний дім «Євротрубпласт»: ч. 1 ст. 49, п. 2 ч. 2 ст. 52, ч. 4, ч. 5, п. З, п. 5 ч. 10, ч. 11 ст. 58, п. 1 ч. 1 ст. 279 Митного кодексу України, п. 4 Порядку включення сум роялті та інших ліцензійних платежів до ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, під час визначення їх митної вартості, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 № 446, в результаті чого занижено податкове зобов'язання по сплаті ввізного мита на загальну суму 14831,09 грн. та завищено податкове зобов'язання по сплаті ввізного мита на загальну суму 2139,38 грн.; ч. 1 ст. 49, п. 2 ч. 2 ст. 52, ч. 4, п. 5 ч. 10, ч. 11 ст. 58 Митного кодексу України, ст.1, ст. 2, ст. З, ст. 4 Закону України від 28.12.2014 № 73-УІІІ «Про заходи щодо стабілізації платіжного балансу України відповідно до статті XII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року», в результаті чого занижено податкове зобов'язання по сплаті додаткового імпортного збору на загальну суму 25 384,85 грн.; ч. 1 ст. 49, п. 2 ч. 2 ст. 52, ч. 4, ч. 5, п. З, п. 5 ч. 10, ч. 11 ст. 58, п. 1 ч. 1 ст. 279 Митного кодексу України, пп. «в» п. 185.1 ст. 185, п. 187.8 ст. 187, п. 190.1 ст. 190 Податкового кодексу України, п. 4 Порядку включення сум роялті та інших ліцензійних платежів до ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, під час визначення їх митної вартості, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 № 446, в результаті чого занижено податкове зобов'язання і: сплаті податку на додану вартість на загальну суму 193904,65 грн. та завищено податкове зобов'язання по сплаті податку на додану вартість на загальну суму 13191,66 грн.; п. 2 ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України в частині подання органу доходів і зборів достовірних відомостей про зазначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Товариство надало свої Заперечення вих. № 217/2017 від 27.07.2017 проти ОСОБА_1 про результати документальної позапланової виїзної перевірки від 13.07.2017 № 187/12-32-14-08/33090871 (том 1 арк.справи 173-181).

Листом від 08.08.2017 № 2207/10/12-32-14-08-16 Головне управління ДФС у Луганській області повідомило про результати розгляду заперечення, не взявши до уваги викладені у ньому аргументи, та прийняло рішення залишити висновки щодо результатів перевірки, викладені в ОСОБА_1 перевірки без змін (том 1 арк.справи 182-185).

Головним Управлінням ДФС у Луганській області прийняті: податкове повідомлення-рішення від 11.08.2017 № НОМЕР_1 в зв'язку з чим, збільшено суму грошового зобов'язання за платежем мито на товари, що ввозяться на територію України суб'єктами господарювання на загальну суму 17 604,48 грн., в сумі 14083,58 грн. за податковим зобов'язанням та 3520,90 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (том 1 арк.справи 186); податкове повідомлення-рішення від 11.08.2017 № НОМЕР_2 в зв'язку з чим, збільшено суму грошового зобов'язання за платежем додатковий імпортний збір на товари, що ввозяться на територію України суб'єктами господарювання на загальну суму 31731,06 грн., в сумі 25384,85 грн. за податковим зобов'язанням та 6346,21 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (том 1 арк.справи 187); податкове повідомлення-рішення від 11.08.2017 № НОМЕР_3 в зв'язку з чим, збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість з товарів ввезених на територію України суб'єктами господарювання на загальну суму 232659,22 грн., в сумі 186127,38 грн. за податковим зобов'язанням та 46531,84 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями, до яких додавався розрахунок фінансових санкцій та розрахунки орієнтовної суми пені, нарахованої станом на 17.08.2017 (том 1 арк.справи 188).

Товариство звернулося до Державної фіскальної служби України із скаргою на зазначені податкові повідомлення-рішення (том 1 арк.справи 220-231).

Дана скарга була розглянута Державною фіскальною службою України та рішенням від 27.10.2017 № 24375/6/99-99-11-03-03-25 в задоволенні скарги було відмовлено (том 1 арк.справи 232-235).

Колегія суддів зазначає, що в наказі Головне управління ДФС у Луганській області від 28.04.2017 № 268 як підставу для проведення документальної позапланової виїзної перевірки зазначено п.1 ч.3 ст.345, п.2 ч.7 ст.346 Митного кодексу України.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.345 Митного кодексу України органи доходів і зборів мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи щодо правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Відповідно до п.2 ч.7 ст.346 Митного кодексу України документальною позаплановою виїзною перевіркою вважається перевірка підприємства, яка не передбачена планами роботи органу доходів і зборів і може проводитися за наявності хоча б однієї з таких обставин, зокрема, виявлено факти або отримано документальну інформацію, які свідчать про порушення підприємством вимог законодавства з питань державної митної справи, якщо підприємство не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обовязковий письмовий запит органу доходів і зборів протягом 10 робочих днів з дня отримання такого запиту.

З аналізу зазначених норм вбачається, що органи доходів і зборів мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальної позапланової виїзної перевірки за наявності хоча б однієї з таких обставин, зокрема, виявлено факти або отримано документальну інформацію, які свідчать про порушення підприємством вимог законодавства з питань державної митної справи, якщо підприємство не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обовязковий письмовий запит органу доходів і зборів протягом 10 робочих днів з дня отримання такого запиту.

Зі змісту листа Головного управління ДФС у Луганській області від 28.04.2017 №854/10/12-32-14-08-16 вбачається, що саме цим листом було запитано у ТОВ «Торгівельний дім «Євротрубпласт» документи, у тому числі в електронній формі, що належать до предмета перевірки або повязані з ним.

З огляду на зазначене колегія суддів дійшла висновку, по відповідачем не дотримано вимоги п.2 ч.7 ст.346 Митного кодексу України в частині підстав для призначення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Торгівельний дім «Євротрубпласт».

Спірне питання полягає у включенні до митної вартості товару витрат ТОВ «Торгівельний дім «Євротрубпласт» на транспортно-експедиційні послуги по Україні, надані ПП «Ростимир».

Як зазначено в акті перевірки, в ході перевірки встановлено, що за 826 МД, які перевірялися, в 824 випадках перевезення імпортного товару на умовах FCA здійснювалося автомобільним транспортом на підставі договорів на транспортно-експедиційне обслуговування від 13.01.2014 № 11-МД, від 29.12.2014 № 25-МД, від 04.01.2016 № 8-МД, від 03.01.2107 № 17-МД, укладених між ТОВ «Торгівельний дім «Євротрубпласт» та ПП «Ростимир».

Згідно із вищевказаними договорами (том 1 арк.справи 235-245), які є тотожними за змістом, ПП «Ростимир» (Виконавець) приймає на себе зобовязання забезпечити подачу автомобіля під завантаження, своєчасну доставку вантажу в повній цілісності до пункту призначення, а також передачу його вантажоодержувачу, а ТОВ «Торгівельний дім «Євротрубпласт» (Замовник) зобовязується оплатити встановлену за транспортно-експедиційне обслуговування плату.

Пунктом 1.2 Договору визначено, що в рамках цього договору Замовник діє від свого імені, а Виконавець від свого імені від імені перевізників.

Відповідно до п.1.3 Договору Виконавець у разі залучення до перевезення вантажу третіх осіб (далі - перевізників):

1.3.1 зобовязаний укласти з ними договір перевезення з обовязковим включенням для перевізника всіх обовязків, які передбачені цим договором для Виконавця;

1.3.2 у відповідності до ст.553 ЦК України доручається за виконання перевізниками всіх передбачених п.1.3.1 цього договору обовязків у повному обсязі. Надання поруки входить в загальну вартість транспортних послуг за цим договором.

Відповідно до розділу 2 «Обовязки сторін» Виконавець зобовязаний:

2.2.1 забезпечити подачу під завантаження транспортного засобу, придатного, технічно справного та повністю готового до перевезення обумовленого вантажу, та в обумовлений заявкою час та місце;

2.2.2 доставити ввірений йому Замовником вантаж в пункт призначення по заявці згідно з вимогами законодавства та видати його отримувачу, зазначеному в товарно-транспортній накладній;

2.2.3 забезпечити збереження вантажу при його транспортуванні від вантажовідправника до вантажеотримувача;

2.2.4 негайно не пізніше 2-х годин інформувати Замовника щодо любих затримок з доставкою вантажу;

2.2.5 забезпечити проведення інструктажу водіїв щодо правил перевезення та забезпечення безпеки руху;

2.2.6 не пізніше чим через 14 днів після здійснення перевезення надати Замовнику оригінал рахунку на оплату, акт виконаних робіт, податкову накладну, товарно-транспортну накладну, акт здачі-приймання вантажу.

Також умовами Договорів визначено, що Виконавець забезпечує перевезення вантажів перевізниками, що мають відповідні ліцензії на надання послуг по перевезенням, та відповідає за це самостійно. Сторони у відповідності з п.10.10 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні визначили, що водій перевізника, що здійснює перевезення вантажів, є експедитором та уповноважений здійснювати фактичне та документальне приймання вантажу від вантажовідправника, з оформленням відповідного акту про приймання вантажу до перевезення (п. 3.3 Договору).

Відповідно до п.3.6 Договорів підставою для вантажоперевезення є оформлена певним чином заявка Замовника. Заявка є невідємною частиною договору та оформлюється на кожний рейс.

Згідно з п.5.1 договорів взаємовідносини сторін, що стосуються зберігання вантажу під час транспортування, навантаження-вивантаження, зберігання на проміжних складах та інших операцій регулюється у відповідності з чинним законодавством та міжнародними конвенціями, регулюючими транспортне експедирування вантажу та автомобільні перевезення вантажів.

Пунктом 5.2 Договорів передбачено, що Виконавець несе відповідальність перед Замовником за будь-які порушення, припущені залученням до перевезення вантажів перевізниками, як за свої власні. За збереження вантажу з моменту передачі перевізнику до моменту передачі вантажеотримувача Виконавець несе майнову відповідальність в розмірі повної вартості вантажу.

З огляду на ці пункти договорів контролюючий орган дійшов висновку, що плата експедитору за надання ним послуг з організації та забезпечення перевезень вантажів ТОВ «ТД «Євротрубпласт» є частиною загальних витрат на транспортування таких товарів та здійснюється протягом всього маршруту руху товару, як за межами митного кордону України так і по території України, та відповідно до вимог законодавства України з питань державної митної справи є обовязковою для включення до бази оподаткування імпортованих товарів.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, наступне.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частиною другою статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Відповідно до частини першої статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно із частиною другою статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною першою статті 54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до частини четвертої статті 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця (частина четверта статті 58 Митного кодексу України).

Підпунктом «в» пункту 1 та пунктом 5 частини 10 статті 58 Митного кодексу України передбачено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості): вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов'язаних із пакуванням; витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частина друга статті 54 Митного кодексу України).

Відповідно до Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» від 01.07.2004 року № 1955-ІУ(далі - Закон № 1955-ІV), ст. 929 Цивільного кодексу України та ст. 316 Господарського кодексу України транспортно-експедиторська діяльність визначена, як підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів.

Експедитор (транспортний експедитор) - суб'єкт господарювання, який за дорученням клієнта та за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно-експедиторських послуг, визначених договором транспортного експедирування.

Клієнт - споживач послуг експедитора (юридична або фізична особа), який за договором транспортного експедирування самостійно або через представника, що діє від його імені, доручає експедитору виконати чи організувати або забезпечити виконання визначених договором транспортного експедирування послуг та оплачує їх, включаючи плату експедитору.

Перевізник - юридична або фізична особа, яка взяла на себе зобов'язання і відповідальність за договором перевезення вантажу за доставку до місця призначення довіреного їй вантажу, перевезення вантажів та їх видачу (передачу) вантажоодержувачу або іншій особі, зазначеній у документі, що регулює відносини між експедитором та перевізником.

Учасники транспортно-експедиторської діяльності - клієнти, перевізники, експедитори, транспортні агенти, порти, залізничні станції, об'єднання та спеціалізовані підприємства залізничного, авіаційного, автомобільного, річкового та морського транспорту, митні брокери та інші особи, що виконують роботи (надають послуги) при перевезенні вантажів.

Транспортно-експедиторські послуги надаються клієнту при експорті з України, Імпорті в Україну, транзиті територією України чи іншими державами, внутрішніх перевезеннях територією України.

За договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Платою експедитору вважаються кошти, сплачені клієнтом експедитору за належне виконання договору транспортного експедирування.

При цьому, відповідно до статті 4 Закону № 1955-IV експедитори для виконання доручень клієнтів можуть укладати договори з перевізниками, портами, авіапідприємствами, судноплавними компаніями тощо, які є резидентами або нерезидентами України.

Так, згідно з частинами першою, другою статті 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо). Положення цієї глави поширюються також на випадки, коли обов'язки експедитора виконуються перевізником.

Таким чином, законодавець, визначаючи предмет договору експедирування, передбачає, що експедитор може фактично виконати послуги, пов'язані з перевезенням вантажу, або лише визначити, узгодити та проконтролювати виконання заходів, спрямованих на вирішення передбачених договором завдань. Діяльність експедитора має подвійну природу, позаяк він діє і як посередник, і як безпосередній надавач послуг з організації перевезення.

У той же час, хоча договір транспортного експедирування може включати окремі елементи договору доручення або договору комісії, його правова конструкція не є тотожною цим договорам, у зв'язку з цим чинним законодавством передбачено окреме правове регулювання правовідносин за договором експедирування.

За змістом частин 1 та 2 статті 929 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням.

Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Положення цієї глави поширюються також на випадки, коли обов'язки експедитора виконуються перевізником.

Колегія суддів зауважує, що з аналізу наведених норм слідує, що експедитор може фактично виконати послуги, пов'язані з перевезенням вантажу, або лише визначити, узгодити та проконтролювати виконання заходів, спрямованих на вирішення передбачених договором завдань.

При цьому, діяльність експедитора має подвійну природу, оскільки він діє і як посередник, і як безпосередній надавач послуг з організації перевезення. І хоча договір транспортного експедирування може включати окремі елементи договору доручення або договору комісії, його правова конструкція не є тотожною цим договорам, у зв'язку з чим чинним законодавством передбачено окреме правове регулювання правовідносин за договором транспортного експедирування.

Разом з тим, експедитор може самостійно здійснювати дії із доставки вантажу перевізнику та/або вантажоодержувачу або організувати виконання таких дій, уклавши відповідні договори з іншими особами.

Договори транспортного експедирування можуть укладатися також у тих випадках, коли у клієнта виникає потреба виконати окремі фактичні дії для забезпечення процесу перевезення.

Стосовно обов'язків клієнта за договором транспортного експедирування, то відповідно до вказаної статті ЦК України ними є сплата винагороди експедитору, а також оплата усіх витрат, пов'язаних з організацією та виконанням послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Крім того, відповідно до положень ч.1 ст. 933 ЦК України, клієнт зобов'язаний надати експедитору документи та іншу інформацію про властивості вантажу, про умови перевезення, а також іншу інформацію, необхідну для виконання експедитором обов'язків, передбачених договором.

Колегія суддів зауважує, що з аналізу норм Господарського кодексу України, щодо договору транспортного експедирування, а також норм Закону України «Про транзит вантажів» від 20.10.1999 року № 1172, Закону України «Про транспорт» від 10.11.1994 року № 232, Кодексу торговельного мореплавства від 23.05.1995 року, Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 року № 2344, Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року № 363, Закону України «Про залізничний транспорт» від 04.07.1996 року, Статуту залізниць України, затвердженого постановою КМУ від 06.04.1998 року № 457 та нормативно-правових актів, що видані відповідно до Статуту залізниць, іншими нормативно-правовими актами, якими врегульовано окремі питання, які виникають в ході здійснення транспортно-експедиторської діяльності випливає, що окремі правила здійснення експедирування визначаються локальними актами перевізника.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем в ході проведення перевірки та дослідження первинних бухгалтерських документів та податкової звітності позивача не було враховано особливості правового регулювання договору транспортного експедирування.

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів зазначає, що витрати на транспортування після ввезення не включаються позивачем до митної вартості за умови дотримання ним вимог виділення з ціни документального підтвердження та можливості обчислення.

Відповідно акту перевірки, висновки про заниження позивачем митної вартості імпортованих товарів обґрунтовані неподанням відомостей при митному оформленні даних про витрати на їх транспортування, які виразились у недекларуванні вартості транспортно-експедиційних послуг.

В ході перевірки документів Товариства, які підтверджують факт оплати послуг з перевезення товару встановлено, що перераховані позивачем суми на транспортно-експедиційні послуги, відрізняються від витрат, заявлених позивачем під час митного оформлення імпортних товарів.

Щодо невключення транспортно-експедиційних послуг до митної вартості товару під час митного оформлення, колегією суддів встановлено наступне.

Відповідач, в обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що згідно пункту 4 статті 306 Господарського кодексу України транспортно-експедиторські послуги є прямими витратами на транспортування оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України, так як транспортна експедиція є допоміжним видом діяльності, пов'язаним з перевезенням вантажу.

Відповідно до статті 1 Закону України від 01 липня 2004 року № 1995-IV «Про транспортну-експедиторську діяльність» транспортна-експедиторська послуга - це робота, що безпосередньо пов'язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування.

Тобто, транспортно-експедиторські послуги безпосередньо пов'язані з організацією та забезпеченням перевезень та є прямими витратами на транспортування оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України.

Як встановлено колегією суддів та зазначено в акті перевірки: в рахунках транспортно-експедиційні послуги відокремленні та піддаються обчисленню.

Таким чином, ТОВ «Торгівельний дім «Євротрубпласт» правомірно не враховувались при визначенні митної вартості товару транспортно-експедиційні послуги по Україні, а з червня 2016 року включило до розрахунку митної вартості суму транспортно-експедиційних послуг за кордоном.

Крім того, контролюючим органом не враховано, те що в вартість послуг експедитора включено податок на додану вартість. Сторонами не заперечувалось, що ці послуги були сплачені позивачем у повному обсязі. Як зазначає позивач, враховуючи вимоги податкового повідомлення-рішення відповідача, позивач у друге повинен сплатити податок на додану вартість, що суперечить вимогам чинного законодавства.

Колегія суддів зазначає, що відповідач дійшов висновку про порушення п.п. «в» п. 185.1 ст.185, п.187.8 ст.187, п.190.1 ст.190 Податкового кодексу, статей 1, 2, 3, 4 Закону України «Про заходи щодо стабілізації платіжного балансу України відповідно до статті ХІІ Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року» з огляду невключення до митної вартості товару плати за товарно-експедиційні послуги, надані ПП «Ростимир». Оскільки колегія суддів дійшла висновку про правомірність не врахування при визначенні митної вартості товару транспортно-експедиційних послуг по Україні, а з червня 2016 року включення до розрахунку митної вартості сум транспортно-експедиційних послуг за кордоном, як наслідок податкове повідомлення-рішення рішення від 11 серпня 2017 року № НОМЕР_2 Головного управління ДФС у Луганській області, яким збільшено суму грошового зобовязання за платежем додатковий імпортний збір на товари, що ввозяться на територію України субєктами господарювання на загальну 31731,06 грн., в сумі 25384,85 грн. за податковим зобовязанням та 6346,21 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями, підлягає скасуванню в повному обсязі; податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Луганській області від 11 серпня 2017 року № НОМЕР_1, яким збільшено суму грошового зобовязання за платежем мито на товари, що ввозяться на територію України субєктами господарювання на загальну суму 17604,48 грн., в тому числі 3520,90 грн. штрафні (фінансові) санкції, підлягає скасуванню в частині нарахування податкового зобовязання у сумі 12980,00 грн.; податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Луганській області від 11 серпня 2017 року № НОМЕР_3, яким збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість з товарів, ввезених на територію України субєктами господарювання на загальну суму 232659,22 грн., в тому числі 46531,84 грн. штрафні (фінансові) санкції, підлягає скасуванню в частині нарахування податкового зобовязання у сумі 180482,11 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У звязку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 23, 33, 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2018 року у справі № 812/1771/17 залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2018 року у справі № 812/1771/17 залишити без змін.

Повне судове рішення складено 24 квітня 2018 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.В. Гайдар

Судді Л.А. Василенко

ОСОБА_2