Справа № 414/864/18
Суддя: Панчук М. В.
Дата ухвалення: 2018-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2018 року Справа № 414/864/18

Провадження № 2-а/414/26/2018

м.Кремінна

Кремінський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Панчука М.В.,

секретар судового засідання Водолазська Т.Ю.,

за участі позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кремінна адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора ППНП Кремінського ВП лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора ППНП Кремінського ВП лейтенанта поліції ОСОБА_2, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, мотивуючи тим, що дана постанова є незаконною. Зазначивши, що він не скоював інкримінованого йому правопорушення, а обгін здійснив на початку підйому. При цьому справу відповідач розглянув на місці вчинення правопорушення, а не за місцем його вчинення, не забезпечив позивачу можливості скористатися в повному обсязі правами, передбаченими ст. 286 КУпАП, при розгляді справи відповідач порушив його право на захист та вимоги ст.ст. 278, 279 КУпАП.

Ухвалою судді від 20.04.2018 р. було відкрито провадження за вищевказаною позовною заявою і судове засідання призначено на 27.04.2018 р. на 10:00 годину, відповідачу направлено копію ухвали, позовної заяви з копіями доданих до неї документів та повістку про виклик до суду, одночасно витребувано з Кремінського ВП ГУНП в Луганській області матеріали, які стали підставою ухвалення оскаржуваної постанови.

Кремінським ВП ГУНП в Луганській області витребовувані ухвалою суду від 20.04.2018 р. матеріали, які стали підставою ухвалення оскаржуваної постанови, не надано, причин невиконання ухвали суду не повідомлено.

У відкритому судовому засіданні позивач у вступному слові підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив позов задовольнити.

Відповідач у відкрите судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, телефонограмами та звітом про отримання відправлення електронною поштою, відзиву на позов не надав.

Як вбачається із ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею; якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, а відтак суд вважає за можливе розглянути справу по суті за відсутності відповідача.

Суд, заслухавши вступне слово позивача, дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії БР № 941414 від 11.04.2018 р. (а.с. 7), винесеної інспектором ППНП Кремінського ВП лейтенантом поліції ОСОБА_2, ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом «ВАЗ 2170», номерний знак НОМЕР_1, 11.04.2018 р. о 14 год. 05 хв. в м. Кремінна, вул. Харківська, 96, здійснив обгін вантажного транспортного засобу у кінці підйому, поблизу будинку 78 по вул. Харківській, чим порушив п.п. 14.6 ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, за що до останнього застосовано адміністративне стягнення штраф у розмірі 425 грн.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП, встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, обовязковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і пятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається. Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Як вбачається із ч. 4 ст. 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу (рішення Рішенні Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року у справі №5-рп/2015).

Разом з тим, суд зазначає, що Законом України від 14 липня 2015 року № 596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» внесено зміни до ст. 258 КУпАП, зокрема, доповнено абзацом 4, зі змісту якого вбачається, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 283 КУпАП.

Отже, посилання на Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року у справі №5-рп/2015 з приводу невірності місця розгляду справи є помилковими, тому не заслуговують на увагу, та суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно було здійснено розгляд справи на місці вчинення правопорушення у скороченому провадженні, так як даний випадок передбачений КУпАП.

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 31.01.2018 р. в справі К/9901/5952/18 660/575/16-а (реєстраційний номер в Єдиному державному реєстрі судових рішень 71938564).

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, саме на відповідача покладено обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, однак відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів на спростування інших обставин, зазначених у позові та не подав відзиву на позовну заяву.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення субєкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови не надано, зокрема, відповідачем не надано суду та не долучено до оскаржуваної постанови пояснення свідків, фото-, відео-фіксації порушення позивачем правил дорожнього руху в здійснення обгону у невстановленому місці. Не надано жодного доказу, що відповідачем під час розгляду справи були розяснені та дотримані права позивача як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст.268 КпАП, зокрема, його права на захист.

Єдиним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.

Суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядати як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Оцінюючи усі докази, суд приходить до висновку про те, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідачем порушено права та законні інтереси позивача як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не забезпечено можливості реалізації права на захист. Зокрема, внаслідок вказаних порушень з боку відповідача позивач не мав змоги реалізувати право на захист, про яке вказує, що клопотався перед розглядом справи відповідачем та винесенням оскаржуваної постанови, чого не спростував відповідач. Таким чином, винесена відносно позивача постанова порушує його права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Поновлення порушених прав позивача можливе шляхом скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відносно нього.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на встановлені у справі обставини, за відсутності заперечень з боку відповідача, суд дійшов висновку, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності серії БР № 941414 від 11.04.2018 р. підлягає скасуванню із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 139 КАС судові витрати віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 77, 122, 139, 205, 242-246, 268-269, 271-272, 286 КАС України, на підставі ст. 55 Конституції України, суд

вирішив:

адміністративний позов ОСОБА_1 (92910, с. Новомикільське, вул. Тітова, 19 Кремінського району Луганської області, ідентифікаційний код: НОМЕР_2) до інспектора ППНП Кремінського ВП лейтенанта поліції ОСОБА_2 (92900, м. Кремінна, пл. Кооперативна, 12 Луганської област)про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії БР № 941414 від 11.04.2018 р. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного адміністративного суду через Кремінський районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 27 квітня 2018 року.

Суддя М.В. Панчук