Справа № 826/6857/17
Суддя: Кобаль М.І.
Дата ухвалення: 2018-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/6857/17 Суддя (судді) першої інстанції: Огурцов О.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Кобаля М.І.,

Суддів: Епель О.В., Карпушової О.В.

при секретарі: Кривді В.І.

за участю:

представника позивача: Мисак О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Головного управління Національної поліції у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 січня 2018 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Національної поліції у місті Києві до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу, -

В С Т А Н О В И В :

Головне управління Національної поліції у місті Києві (далі по тексту - Позивач, ГУ НП у місті Києві) звернулося до суду із адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі - Відповідач, Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у місті Києві) в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову від 17.05.2017 у виконавчому провадженні № 53815213 (далі по тексту - ВП №53815213) про накладення штрафу в розмірі 5 100 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 січня 2018 року в задоволенні зазначеного адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (за текстом апеляційної скарги).

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши представника апелянта, яка прибула у судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.01.2017 у справі № 826/26753/15 за позовом ОСОБА_4 до Подільського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві, начальника відділу кадрового забезпечення Подільського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві Єрмашева В.В., заступника начальника Подільського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві Макаринського Я.М., начальника управління кадрового забезпечення Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві Думи Б.М., Міністерства внутрішніх справ України, заступника начальника відділу інспекції з особового складу управління кадрового забезпечення Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві Масовця П.С., начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві Терещука О.Д., Головного управління Національної поліції у місті Києві про визнання протиправними рішень та бездіяльності, зобов'язання вчинити дії - позов задоволено частково.

В пункті 7 вказаної постанови суду зазначено наступне: «Зобов'язати Головне управління Національної поліції у місті Києві розглянути питання щодо прийняття ОСОБА_4 на службу до поліції відповідно до пункту 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію».

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.01.2017 у справі № 826/26753/15 в частині пункту 7 резолютивної частини залишено без змін.

10.04.2017 Київським апеляційним адміністративним судом видано виконавчий лист на виконання пункту 7 резолютивної частини постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.01.2017 у справі № 826/26753/15.

24.04.2017 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у м. Києві Маховою Д.А. винесено постанову про відкриття ВП № 53815213 з примусового виконання виконавчого листа № 826/26753/15 виданого 10.04.2017 Київським апеляційним адміністративним судом.

В пункті 2 резолютивної частини вказаної постанови зазначено про те, що боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів та повідомити Відділ примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

24.04.2017 уповноваженими посадовими особами ГУ НП у місті Києві складено протокол розгляду пункту 7 резолютивної частини постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.01.2017 року № 826/26753/15 відповідно до пункту 1.2 резолютивної частини якого ухвалено наступне: «Ураховуючи те, що п. 9 Розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» втратив чинність 06.11.2015 року, а інших правових підстав законодавцем у розділі Прикінцевих та перехідних положень Закону не визначено, вирішити позитивно питання щодо прийняття ОСОБА_4 на службу до Головного управління Національної поліції у м. Києві немає».

12.05.2017 ГУ НП у місті Києві до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві подано заяву щодо закриття ВП № 53815213, у зв'язку з виконання вимог постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.01.2017, що підтверджується протоколом від 24.04.2017.

17.05.2017 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у м. Києві Маховою Д.А. винесено постанову ВП № 53815213 про накладення штрафу, якою за невиконання рішення суду накладено на боржника - ГУ НП в м. Києві штраф на користь держави у розмірі 5 100,00 грн. (далі по тексту - оскаржувана постанова).

Зазначене підтверджується документами наявними в матеріалах ВП №53815213, копія якого наявна в матеріалах справи.

Вважаючи протиправною оскаржувану постанову, позивач звернувся з даним позовом до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що якщо позивач вважав, що наявні обставини, які унеможливлюють виконання пункту 7 резолютивної частини постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.01.2017 у справі № 826/26753/15, він був наділений правом звернутися до суду щодо встановлення способу та порядку виконання рішення суду.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України та Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі по тексту - Закон № 1404-VIII) (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ст. 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 ч.1 ст. 3 Закону № 1404-VIII передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно із ч.1 та п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом

Відповідно до ч.5 ст. 26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню) (ч.6 ст. 26 Закону № 1404-VIII).

Згідно з ч. 1-2 ст. 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного ч.6 ст. 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст. 75 Закону № 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Отже, за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії виконавець наступного робочого дня після закінчення строку для добровільного виконання рішення перевіряє його виконання та у випадку якщо рішення за яким було відкрито виконавче провадження не було виконано виносить постанову про накладення на боржника - юридичну особу штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В якості доводів апеляційної скарги, скаржник посилається на факт того, що пункт 7 постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.01.2017 у справі № 826/26753/15, на виконання якого видано виконавчий лист та за яким відкрито ВП № 53815213, останнім було виконано у повному обсязі, а саме: складено протокол від 24.04.2017 про розгляд пункту 7 резолютивної частини постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 січня 2017 року № 826/26753/15, про що повідомлено належним чином державного виконавця.

На підтвердження зазначеного позивачем надано суду копію протоколу від 24.04.2017 розгляду пункту 7 резолютивної частини постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 січня 2017 року № 826/26753/15.

Як вбачається з вказаного протоколу від 24.04.2017, за результатами розгляду питання щодо прийняття ОСОБА_4 на службу до поліції відповідно до пункту 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» згідно з пунктом 7 резолютивної частини постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.01.2017 № 826/26753/15, ГУ НП у місті Києві ухвалено, що ураховуючи те, що пункт 9 Розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» втратив чинність 06.11.2015, а інших правових підстав законодавцем у розділі Прикінцевих та перехідних положень Закону не визначено, вирішити позитивно питання щодо прийняття ОСОБА_4 на службу до Головного управління Національної поліції у м. Києві не вбачається можливим (а.с.55-59).

Таким чином, відповідачем на підтвердження виконання рішення з примусового виконання якого відкрито виконавче провадження надано копію протоколу від 24.04.2017, відповідно до якого встановлено відсутність підстав для позитивного вирішення питання щодо прийняття ОСОБА_4 на службу до ГУ НП у м. Києві, у зв'язку з втратою чинності пункту 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» 06.11.2015.

Між тим, колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу позивача, що вказаним рішенням суду ГУ НП у місті Києві було зобов'язано розглянути питання щодо прийняття ОСОБА_4 на службу до поліції відповідно до пункту 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію», а не надати оцінку можливості вирішення відповідного питання.

Аналіз наведених правових положень та вищезазначених обставин справи дає підстави колегії суддів апеляційної інстанції для висновку, що ГУ НП у місті Києві, під час прийняття протоколу від 24.04.2017, встановлено факт відсутності можливості для позитивного вирішення питання щодо прийняття ОСОБА_4 на службу до ГУ НП у м. Києві, у зв'язку з втратою чинності пункту 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» 06.11.2015, а не розглянуто питання щодо прийняття ОСОБА_4 на службу до поліції відповідно до пункту 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію», як це передбачено рішенням суду.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що державним виконавцем законно та обґрунтовано прийнято оскаржувану постанову про накладення штрафу, адже боржником - ГУ НП у місті Києві, рішення суду виконано не було.

Правовими положеннями ч. 4 ст. 19 Закону № 1404-VIII передбачено, що сторони зобов'язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов'язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Тобто, законодавцем покладено на сторін виконавчого провадження зобов'язання письмово повідомити виконавцю, не пізніше наступного робочого дня, про виникнення певних обставин, які унеможливлюють виконання рішення суду.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, ГУ НП у місті Києві не зверталося до суду, в порядку встановленому чинним законодавством, із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення, у зв'язку зі зміною правових положень чинного законодавства. Також, ГУ НП у місті Києві не зверталося до суду із заявою про виникнення обставин, що обумовлюють обов'язкове зупинення вчинення виконавчих дій у ВП №53815213.

Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, доведено правомірність своїх дій та надано обґрунтовані доводи прийняття оскаржуваної постанови, відповідно до норм чинного законодавства.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Обставини, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

В зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у місті Києві - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 січня 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційну скаргу може бути подано безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст. 329 цього Кодексу - з дня складення постанови в повному обсязі.

Суддя-доповідач: М.І. Кобаль

Судді: О.В. Епель

О.В. Карпушова