Справа № 804/247/18
Суддя: Барановський Роман Анатолійович
Дата ухвалення: 2018-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2018 року Справа № 804/247/18

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу №804/247/18 за позовом Дніпропетровської митниці ДФС до Дніпровського відділу Державної виконавчої служби м.Кам`янське Головного управління територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування повідомлення, -

ВСТАНОВИВ:

Дніпропетровська митниця ДФС звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Дніпровського відділу Державної виконавчої служби м.Кам`янське Головного управління територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, у якому просить визнати протиправним та скасувати повідомлення державного виконавця Дніпровського відділу Державної виконавчої служби м.Кам`янське Головного управління територіального управління юстиції ОСОБА_2 про повернення виконавчого документу від 22.12.2017р.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю оскаржуваного повідомлення державного виконавця.

Адміністративний позов поданий позивачем з підстави порушення його прав відповідачем, однак не відповідав вимогам ст.ст. 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України, тому ухвалою суду від 09 січня 2018 р. був залишений без руху, з встановленням позивачу терміну для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної зави без руху.

На виконання ухвали суду від 09.01.2018р. позивач виправив вказані недоліки позовної заяви.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.02.2018 р. відкрито провадження по справі №804/247/18 за вищезазначеним позовом та ухвалено здійснювати розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження згідно ч. 2 ст. 257 та ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України у письмовому провадженні.

Згідно ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України сторони були належним чином повідомлені про розгляд справи №804/247/18 у спрощеному провадженні з урахуванням положень ст. 269 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою від 07.02.2018р. суд зобов'язав Дніпровський відділ Державної виконавчої служби м.Кам`янське Головного управління територіального управління юстиції у Дніпропетровській області надати до суду у строк до 16.02.2018р. належним чином завірену копію матеріалів виконавчого провадження, на підставі яких державним виконавцем Дніпровського відділу Державної виконавчої служби м.Кам`янське Головного управління територіального управління юстиції ОСОБА_2 винесено повідомлення про повернення виконавчого документу від 22.12.2017р.

Окрім того, суд в ухвалі від 07.02.2018р. встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов (у разі заперечення проти позову), разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача до 16.02.2018р.

Натомість відповідачем вимоги ухвали суду від 07.02.2018р. не виконано та не надано до суду витребувані документи.

Станом на 19.02.2018р. відповідачем до суду не надано відзив на позовну заяву.

Згідно із ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Частиною ч. 4 ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання субєктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

08.10.2012р. постановою першого заступника начальника Дніпропетровської митниці у справі №0323/110000001/12 ОСОБА_3 притягнуто до відповідальності за порушення митних правил, передбачене ч. 2 ст. 469 Митного кодексу України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 8500,00 грн.

Слід зауважити, що постанова №0323/110000001/12 неодноразово пред'являлась для примусового виконання, про що свідчать відбитки печаток державних виконавців на виконавчому документі.

Згідно постанови № ВП 35501188 в ході проведення виконавчих дій було здійснено реалізацію майна боржника. Борг погашено частково в сумі 2 553, 04 грн. Іншого майна за боржником не виявлено, згідно відомостей з податкового та пенсійного органів банківських рахунків та місця роботи не виявлено, пенсіонером боржник не являється.

Постановою державного виконавця № ВП 53693232 від 23.05.2017р. зазначена постанова митниці в черговий раз була повернута стягувачу у зв'язку з відсутністю майна у боржника, встановивши стягувачу строк для повторного предявлення даного виконавчого документа до виконання

Надалі, листом митниці № 1380/10/04-50-20-02 від 10.08.2017р. вищезазначена постанова була повторно направлена відповідачу для примусового виконання.

23.08.2017р. до митниці надійшло повідомлення державного виконавця Гусар Я.М. від 16.08.2017р. про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання у зв'язку з пропущенням строку для пред'явлення виконавчого документу, встановленого ст.12 Закону України «Про виконавче провадження».

У подальшому, 31.08.2017р. Дніпропетровська митниця ДФС звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом про визнання не законним та скасування повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачеві без прийняття до виконання, від 16.08.2017р.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.09.2017р. у справі №804/5628/17 вищезазначений адміністративний позов митниці залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви про надання суду оригіналу документу щодо сплати судового збору у розмірі 3200 грн. Оскільки відповідно до вимог чинного законодавства за розгляд вказаного адміністративного позову судовий збір складає 1600 грн. на ухвалу окружного адміністративного суду була подана апеляційна скарга.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07.11.2017р. апеляційна скарга Дніпропетровської митниці ДФС була повернута скаржнику.

15.11.2017р. митниця звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачеві без прийняття до виконання, від 16.08.2017р.

23.11.2017р. ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду матеріали адміністративного позову до Дніпровського ВДВС м. Кам'янське повернено у Дніпропетровську митницю ДФС.

Листом №2309/10/04-50-20-02 від 12.12.2017р. постанова Дніпропетровської митниці ДФС у справі № 0323/1 10000001/12 була в черговий раз направлена відповідачу для примусового виконання.

22.12.2017р. державним виконавцем Дніпровського відділу Державної виконавчої служби м.Кам`янське Головного управління територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 було винесено повідомлення про повернення виконавчого документу - постанови заступника начальника Дніпропетровської митниці ДФС за №0323/110000001/12 від 08.10.2012р. у відношенні ОСОБА_3, яке отримано митницею - 29.12.2017р., у якому зазначено про порушення стягувачем строку для пред'явлення виконавчого документу, встановленого статею 12 Закону України «Про виконавче провадження».

Не погодившись із вищезазначеним повідомленням державного виконавця, Дніпропетровська митниця ДФС звернулась до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про виконавче провадження" в редакції від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон).

Відповідно до ч.6 ст.3 Закону, виконавчим документом є постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Отже, постанова у справі про порушення митних правил №0323/110000001/12 від 08.10.2012р., виданої Дніпропетровською митницею ДФС, є виконавчим документом.

Судом безспірно встановлено, що копія вказана постанова набрала законної сили 19.10.2012р. Зазначена у постанові сума штрафу в добровільному порядку не сплачена.

Статтею 10 Закону визначено перелік заходів примусового виконання рішень. Зокрема, звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Відповідно до ст. 13 Закону, під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом, зокрема, винесення постанов. Арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.

За порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавці несуть відповідальність в порядку, встановленому законом. Порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Стаття 24 Закону зазначено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувану.

Частиною 4 статті 24 Закону передбачено право державного виконавець вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 1 стаття 28 Закону встановлено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Статтею 12 Закону визначено строки пред'явлення виконавчих документів до виконання. Зокрема, виконавчі документи, за якими стягувачем є держава або державний орган, можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

У разі пред'явлення виконавчого документа до виконання строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються (п.1 ч.4 ст.12 ЗУ "Про виконавче провадження").

Зокрема, частиною 5 статті 12 Закону передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Суд звертає увагу, що у постанові про повернення виконавчого документу стягувачу ВП № 53693232 від 23.05.2017р. зазначено строк пред'явлення до виконання виконавчого документу - до 28.08.2017р., тобто протягом трьох місяців з дня повернення, як це і передбачено частиною 5 статті 12 Закону України "Про виконавче провадження".

Як слідує із наступного повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу від 16.08.2017р. Дніпропетровською митницею ДФС зверталась із відповідним виконавчим документом до Дніпровського відділу Державної виконавчої служби м.Кам`янське Головного управління територіального управління юстиції у Дніпропетровській області для виконання у термін, встановлений у повідомленні державного виконавця ВП № 53693232 від 23.05.2017р., натомість доказів того, що митнецею порушено при зверненні до відповідача строків, встановлених частиною 5 статті 12 Закону України "Про виконавче провадження", що стало підставою для винесення спірного повідомлення відповідачем, як субєктом владних повноважень, до суду не надано.

Надаючи оцінку оскаржуваному рішенню, суд зазначає, згідно з ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, безсторонньо, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення неупереджено, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст.ст. 73-76 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що відповідачем, як субєктом владних повноважень, не доведено правомірність оскаржуваного рішення та його відповідність нормам діючого законодавства України.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням відсутності відзиву або заперечень на позов відповідача (субєкт владних повноважень), з огляду на положення ч. 4 ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, суд доходить висновку, що позов Дніпропетровської митниці ДФС до Дніпровського відділу Державної виконавчої служби м.Кам`янське Головного управління територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування повідомлення - підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Дніпропетровської митниці ДФС (місцезнаходження: 49038, м.Дніпро, вул. Княгині Ольги, 22; код ЄДРПОУ ) до Дніпровського відділу Державної виконавчої служби м.Кам`янське Головного управління територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (місцезнаходження: 51937, Дніпропетровська область, м.Кам'няське, пр. Перемоги, 63) про визнання протиправним та скасування повідомлення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати повідомлення державного виконавця Дніпровського відділу Державної виконавчої служби м.Кам`янське Головного управління територіального управління юстиції ОСОБА_2 про повернення виконавчого документу від 22.12.2017р.

Копію рішення суду направити учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1