Справа № П/811/467/18
Суддя: О.С. Петренко
Дата ухвалення: 2018-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2018 року справа № П/811/467/18

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Петренко О.С.

за участю секретаря Толстової О.І.

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому адміністративну справу

за позовом: фізичної особи підприємця ОСОБА_1

до відповідача: ГУ ДФС у Кіровоградській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_1 звернулася до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення від 18.10.2017 року № на суму 90367,35 грн., прийняте ГУ ДФС в Кіровоградській області.

Позивач не погоджується з висновками акту перевірки та прийнятими на його підставі податковими повідомленнями рішеннями, оскільки вони порушують його права, суперечать діючому законодавству, прийняті на основі необґрунтованих висновків перевіряючого податкового органу, а тому підлягають скасуванню.

Відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву. у відповідності до якого позовні вимоги ним не визнаються у повному обсязі, оскільки під час проведення перевірки встановлено порушення, внаслідок чого позивачу нараховано штрафні санкції.

На підставі ч.3 ст.243 КАС України в судовому засіданні 25.04.2018 р. проголошено вступну та резолютивну частини рішення Виготовлення рішення у повному обсязі відкладено, про що повідомлено сторонам після проголошення вступної та резолютивної частини в судовому засіданні.

Дослідивши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно з наказом від 30.08.2017 року №1068, посадовими особами ГУ ДФС у Кіровоградській області проведено виїзну позапланову перевірку ФОП ОСОБА_1 вимог податкового законодавства щодо своєчасності реєстрації платником податку на додану вартість, за результатом якої складено акт перевірки від 03.10.2017 року №348/11-28-13-03/НОМЕР_1 (а.с.10-26).

В акті перевірки податковим органом зафіксовано наступні порушення:

п.181.1 ст.181, п.п.183.1,183.2 ст.183, п.185.1 ст.185, п.188.1 ст.188, п.п. 201.1,201.10,201.14 ст.201 Податкового кодексу України в частині заниження податкового зобовязання податку на додану вартість на загальну суму 72293,88 грн.

На підставі висновків, викладених в акті перевірки, податковим органом прийнято:

- податкове повідомлення рішення від 18.10.2017 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 90 364,35 грн., в тому числі, за основним платежем 72293,88 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 18073,47 грн. (а.с.8).

Позивач, не погоджуючись з вказаним, зазначила, що в період з 01.08.2014р. по 31.07.2017р. не була зареєстрована платником податку на додану вартість.

Згідно наданих Книг обліку розрахункових операцій, на підставі даних Z звітів, перевіркою встановлено факт отримання ФОП ОСОБА_1В, через РРО готівкових коштів від реалізації підакцизної групи товарів (алкогольні напої та тютюнові вироби) кінцевому споживачу за період з жовтня 2015р. по вересень 2016р. включно на загальну суму 1002703,32 грн.

Так, позивач зазначає, що податковим органом неправомірно зараховано в якості виручки від реалізації підакцизних товарів фіскальний чек від 07.08.2016 року №00002 на суму 744267,00 грн. за реалізацію трьох пляшок горілки «Воздух» за ціною 248089,00 грн. кожна (а.с.27).

При цьому, в судовому засіданні встановлено, що вказана операція є технічною помилкою продавця магазину "Продукти", що розташований в с.Млинок.

За фактом допущеної помилки, 07.08.2016 р. продавцем складено пояснювальну записку на імя ФОП ОСОБА_1 та, згідно з положеннями п.4.8 "Порядку реєстрації, опломбування та застосування реєстраторів розрахункових операцій за товари (послуги)" від 01.12.2000 року №614 було складено акт про скасування помилково проведених через РРО сум, в якому зазначено дані про помилково проведену суму та реквізити розрахункового документу (а.с.28-29).

З огляду на викладені обставини, позивач вважає, що податковим органом зроблено помилковий висновок про необхідність обовязкової реєстрації ФОП ОСОБА_1 платником податку на додану вартість та, відповідно, застосування штрафних санкцій.

Судом встановлено, що за ФОП ОСОБА_1 в продуктовій крамничці "Продукти" за адресою Кіровоградська область, Онуфріїівський район, с. Млинок, вул. Леніна,1, зареєстрований реєстратор розрахункових операцій, фіскальний номер НОМЕР_2 (а.с.14).

Як вбачається з п.3.1.2 Вимог щодо створення контрольної стрічки в електронній формі у реєстраторах розрахункових операцій та модемів для передачі даних та Порядку передачі електронних копій розрахункових документів і фіскальних звітних чеків реєстраторів розрахункових операцій дротовими або бездротовими каналами зв'язку до органів державної податкової служби, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 08.12.2012 року №1057, РРО з модемом повинен забезпечувати:

- автоматичну із заданою сервером обробки інформації періодичністю передачу контрольно-звiтної інформації до сервера обробки інформації за протоколом передачі інформації (для РРО з КСЕФ та ЕККР, у тому числі передачу інформації про кожен надрукований розрахунковий документ);

- на запит органів ДПС України передачу інформації (для РРО з КСЕФ та ЕККР, у тому числі передачу інформації про кожен надрукований розрахунковий документ);

- захист контрольно-звiтної інформації від підміни, модифікації та перегляду під час передачі засобами МБ SAM;

- збереження у контрольній стрічці дати та часу передачі контрольно-звiтної інформації до сервера;

- прийняття та збереження у контрольній стрічці повідомлення від сервера обробки інформації про отримання контрольно-звiтної інформації, дати та часу прийняття цього повідомлення сервером;

- проведення персоналізації МБ SAM, вбудованого в РРО або модем;

- проведення персоналізації РРО, друкування даних для підтвердження виконання процедури персоналізації;

- повторну передачу контрольно-звiтної інформації у разі, якщо отримане від сервера повідомлення буде містити таку вимогу;

- накопичення контрольно-звiтної інформації у разі неможливості передачі її через порушення зв'язку із сервером обробки інформації з будь-яких причин та автоматичну передачу накопиченої інформації до сервера обробки інформації після відновлення зв'язку;

- індикацію справного та несправного стану модема та каналу передачі інформації;

- блокування проведення розрахункових операцій у разі: технічної несправності модема, який до нього приєднаний, за винятком несправності каналу передачі інформації (тільки для РРО з КСЕФ); неможливості передачі контрольно-звiтної інформації до сервера обробки інформації протягом 72 годин; переповнення у модемі пам'яті для накопичення збереження контрольно-звiтної інформації (тільки для РРО, що друкують паперову контрольну стрічку).

Отже, формування та передача електронних копій розрахункових документів і фіскальних звітних чеків здійснюється автоматично.

При цьому, доказів блокування проведення розрахункових операцій і як наслідок неможливості передачі контрольно-звітної інформації до сервера обробки представниками відповідача суду надано не було.

З фіскального чеку №0002 від 07.08.2016 (11:26) встановлено, що в магазині "Продукти", який належить ФОП ОСОБА_1 здійснено реалізацію товару трьох пляшок горілки «Воздух», 0,7 л за роздрібною ціною 248 089,00 грн. на загальну суму 744267,00 грн.

Відповідно до пункту 5 глави 3 Порядку реєстрації та застосування реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для реєстрації розрахункових операцій за товари і (послуги) затверджений Наказом Міністерства фінансів України від 14.06.2016 року №547 реєстрація продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів через РРО проводиться одночасно з розрахунковою операцією. Розрахунковий документ на повну суму | проведеної операції видається особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї. Розрахункова операція вважається проведеною через РРО, якщо дані про її обсяги введені в режимі реєстрації.

Пунктом 7 даного положення передбачено, що реєстрація видачі коштів у разі повернення товару (відмови від послуги, прийняття цінностей під заставу, виплати виграшів у державні лотереї та в і інших випадках) або скасування помилково проведеної через РРО суми розрахунку здійснюється шляхом реєстрації від'ємної суми.

Якщо алгоритм роботи РРО не забезпечує окремого накопичення у фіскальній пам'яті від'ємних сум розрахунків:

- дозволяється реєструвати видачу коштів (скасування помилкової суми) за допомогою операції «службова видача»;

- забороняється реєструвати через РРО від'ємні суми з використанням операції «сторно».

Якщо сума коштів, виданих при поверненні товару чи рекомпенсації раніше оплаченої послуги, перевищує 100 гривень, матеріально відповідальна особа господарської одиниці або особа, яка безпосередньо здійснює розрахунки, повинна скласти акт про видачу коштів. В акті необхідно зазначити дані документа, що встановлює особу покупця, який повертає товар (відмовляється від послуги), відомості про товар (послугу), суму виданих коштів, номер, дату і час видачі розрахункового документа, який підтверджує купівлю товару (отримання послуги).

Такий самий акт складається при скасуванні помилково проведеної через РРО суми розрахунку. В акті вказуються дані про помилкову суму та реквізити розрахункового документа.

Акти про видачу коштів та акти про скасування помилково проведеної через РРО суми розрахунку передаються до бухгалтерії суб'єкта господарювання і зберігаються протягом трьох років. У разі відсутності у суб'єкта господарювання бухгалтерії зазначені акти підклеюються до останньої сторінки відповідної книги ОРО.

Судом встановлено, що продавцем про помилку повідомлено наступного дня після продажу.

За наслідками вказаних дій, продавцем надано пояснення (а.с.29), а ФОП ОСОБА_1 складено акт про скасування помилково проведеної через РРО суми розрахунків (а.с.28).

Суд зазначає, що ДФСУ в листі від 29.01.2016 р. № 1863/6/99-99-22-07-03-15 розглянула питання щодо проведення на РРО операції «службове внесення» та «службова видача».

Так внесення чи видача готівки з місця проведення розрахунків повинні реєструватись через РРО з використанням операцій «службове внесення» та «службова видача», якщо таке внесення чи видача не повязані зі здійсненням розрахункових операцій (п. 6 р. III Порядку реєстрації та застосування реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для реєстрації розрахункових операцій за товари (послуги), затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 28.08.2013 р. № 417, далі Порядок № 417).

Тож непроведення через РРО суми готівки, яка зберігається на місці проведення розрахунків із використанням операції «службове внесення», може призвести до невідповідності суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, зазначеній у денному звіті.

Зважаючи на вказане, якщо операцію «службова видача» не здійснено в кінці дня, при цьому для реєстрації суми готівки, яка зберігається на місці проведення розрахунків на момент реєстрації першої розрахункової операції, що проводиться після виконання «Z-звіту», було здійснено операцію «службове внесення», то невідповідності суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, зазначеній у денному звіті, не виникає.

Окрім того, операція «службове внесення» використовується для реєстрації суми готівки, яка зберігається на місці проведення розрахунків на момент реєстрації першої розрахункової операції, що проводиться після виконання «Z-звіту». Таким чином, операцію «службове внесення» необхідно зробити на момент реєстрації першої розрахункової операції, після виконання «Z-звіту».

З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що операцію «службова видача» продавець мав зробити 07.08.2016 року.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України (далі по тексту ПК України).

Порядок реєстрації особи як платника ПДВ регулюється ст.ст.180-183 розділу V ПК України.

Відповідно до пп. 1) та пп. 2) п. 180.1 ст. 180 ПК України для цілей оподаткування податком на додану вартість платником податку є, зокрема:

1) будь-яка особа, що провадить або планує провадити господарську діяльність і реєструється за своїм добровільним рішенням як платник податку у порядку, визначеному ст.183 цього розділу;

2) будь-яка особа, що зареєстрована або підлягає реєстрації як платник податку.

Вимоги щодо обов'язкової реєстрації особи як платника ПДВ передбачені у ст.181 Податкового кодексу України.

За правилами п.181.1. ст. 181 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент спірних відносин), у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов'язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.

При цьому, у разі переходу осіб із спрощеної системи оподаткування, що не передбачає сплати податку, на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом, у випадках, визначених главою 1 розділу XIV цього Кодексу, за умови, що такі особи відповідають вимогам, визначеним пунктом 181.1 статті 181 цього Кодексу, реєстраційна заява подається не пізніше 10 числа першого календарного місяця, в якому здійснено перехід на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом. (п. 183.4 ст. 183 Податкового кодексу України)

Будь-яка особа, яка підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до контролюючого органу реєстраційну заяву, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування (п.п.183.10 ст. 183 ПК України).

Законодавець чітко визначив, що у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000грн., така особа зобов'язана зареєструватися як платник податку ПДВ в органі державної податкової служби за своїм місцезнаходженням (місцем проживання), крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи. У разі переходу такої особи із спрощеної системи оподаткування, що не передбачає сплати податку, на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом, реєстраційна заява про реєстрацію платником ПДВ подається не пізніше 10 числа першого календарного місяця, в якому здійснено перехід на сплату інших податків і зборів.

Отже, обовязковій реєстрації платником ПДВ підлягають особи, які, по-перше, мають сукупний дохід протягом останніх 12 календарних місяців більше 1000000 грн. (без урахування ПДВ), по-друге, які не є платниками єдиного податку першої - третьої групи. Водночас, в разі переходу таких осіб із спрощеної системи оподаткування на загальну, вони зобовязані не пізніше 10 числа календарного місяця, в якому відбувся перехід, ініціювати реєстрацію платником ПДВ з відповідними зобовязаннями як платника в розумінні положень п.46.1. ст. 46, п.49.2 ст. 49 ПК України.

За таких обставин, враховуючи, що обсяг доходу позивача протягом останніх 12 календарних місяців перевищував 1 000 000,00 грн., позивач в силу п. 183.4 ст. 183 ПК України зобовязана була ініціювати реєстрацію платником ПДВ, подавши відповідну реєстраційну заяву до органу доходів і зборів за своїм місцезнаходженням (місцем проживання), протягом 10-ти днів календарного місяця, в якому відбувся перехід, тобто до 08 жовтня 2016 р. включно.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України: органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України: завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України: у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України: в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому, суд вважає за потрібне наголосити на необхідності дотримуватися й позиції, висловленої у рішенні Європейського Суду з прав людини у п. 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Позивач не надав суду належних та достатніх доказів на підтвердження своїх позовних вимог.

За наслідками розгляду справи суд дійшов висновку, що відповідач як суб'єкт владних повноважень, надав суду достатні та допустимі докази на спростування вищенаведених у позові обставин, у зв'язку з чим суд відмовляє у задоволенні позову у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 243-246 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 255КАС України.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного тексту.

Повний текст рішення складено 25.04.2018 року.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду ОСОБА_4