Справа № 826/6111/18
Суддя: Васильченко І.П.
Дата ухвалення: 2018-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

23 квітня 2018 року м. Київ № 826/6111/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Васильченко І.П., ознайомившись із позовною заявою і доданими до неї матеріалами

за позовомОСОБА_1
доЦентрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м.Києві
прозобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м.Києві про зобов'язання вчинити дії.

Ознайомившись із позовною заявою позивача, суд встановив, що вона не відповідає вимогам ст. ст. 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України з огляду на наступне.

Положеннями ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України визначено основні вимоги до оформлення позовної заяви, яка подається до адміністративного суду.

Так, відповідно до п. 11 ч. 5 цієї статті в позовній заяві зазначається власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору (ч. 8 цієї ж статті).

Позивачем не виконано вимоги даної норми та не вказано відомостей про відсутність аналогічного спору, підстав звільнення його від сплати судового збору.

Пунктами 5, 9 ч. 5 ст. 160 цього ж Кодексу визначено, що в позовній заяві зазначається виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб'єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

Вищевказаними положеннями визначено, що позивач, звертаючись до суду, повинен нормативно обґрунтувати, якими самими діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушено його права, зокрема, із посиланням на норму закону, порушення якої було останнім допущено.

Позивачем не надано жодного обґрунтування, які положення Закону було порушено відповідачем.

Позивач зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів) (ч. 4 ст. 161 цього ж Кодексу).

Позивачу на обґрунтування позову необхідно надати докази, якими він обґрунтовує свої вимоги, зокрема, повний текст рішення Печерського районного суду м.Києва від 12.10.2017 р. справа № 757/39020/16-ц із відміткою про набрання рішенням законної сили, докази звернення до відповідача із заявою від 08.11.2017 р. (в додатках до позову відсутня вказана заява).

Окрім того, суд звертає увагу позивача на те, що документи, які додаються до позову мають бути належним чином завірені, а саме: його підписом із відміткою «з оригіналом згідно».

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначається зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Завданням адміністративного судочинства згідно ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Аналіз наведених норм дає підстави стверджувати, що до адміністративного суду може звернутися фізична або юридична особа, права, свободи чи інтереси якої порушено суб'єктом владних повноважень у зв'язку із винесенням останнім рішення (нормативно-правового акта чи правового акта індивідуальної дії), вчиненням дій або не вчинення дій, які повинні бути вчинені в межах повноважень органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхньої посадової чи службової особи, іншого суб'єкта при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Вимоги позивача повинні стосуватися захисту або відновлення його прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єкта владних повноважень.

При вирішенні питання щодо прийняття до розгляду в порядку адміністративного судочинства позову суду слід визначитись, зокрема, з такими питаннями: які саме права, свободи чи інтереси позивача порушені, в чому саме вони полягають і якими саме рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень вони порушені; чи відносяться спірні правовідносини до публічно-правових; чи не підлягає порушене право, свобода чи інтереси фізичної або юридичної особи захисту в порядку іншого провадження.

Зміст ухвалених судових рішень повинен відповідати приписам статей 243, 244, 245, 246 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду повинно бути гранично повним, зрозумілим, чітким.

Зрозумілість судового рішення полягає в логічному, чіткому, переконливому викладенні змісту рішення.

Чіткість викладення передбачає, зокрема, що: терміни, вжиті у судовому рішенні, відповідають тому змісту, який вони мають за законодавством України; такі терміни чітко співвідносяться з поняттями, які вони позначають; текст правової норми, застосованої судом, відтворюється без перефразовування і при цьому зрозуміло, де наводиться правова норма, а де суд дає своє тлумачення її змісту. Судове рішення не повинно містити положень, які б суперечили або виключали одне одного, ускладнювали чи унеможливлювали його виконання.

Відповідно до п. 10.3 Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 р. № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» у разі визнання судом неправомірними дій чи бездіяльності відповідача, суд може зобов'язати його вчинити чи утриматися від вчинення певних дій у спосіб, визначений чинним законодавством, яким може бути захищено/відновлено порушене право.

Резолютивна частина рішення не повинна містити приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача та зобов'язання його до вчинення чи утримання від вчинення дій на майбутнє.

Суд може ухвалити постанову про зобов'язання відповідача прийняти рішення певного змісту, за винятком випадків, коли суб'єкт владних повноважень під час адміністративних процедур відповідно до закону приймає рішення на основі адміністративного розсуду.

Виходячи із наведеного вище, слід дійти висновку, що позовні вимоги мають бути викладені максимально чітко та зрозуміло та мають містити визначений спосіб захисту прав позивача.

Позивачем заявлена позовна вимога, в якій він просить зобов'язати відповідний підрозділ ПФУ зробити перерахунок його пенсії з виплатою наявної різниці з 08.11.2017 р.

Проте з вказаної вимоги та змісту позову не можливо встановити, який підрозділ ПФУ має суд зобов'язати здійснити перерахунок пенсії та, що таке "наявна різниця в пенсії з 08.11.2017 р.".

Також позивач просить відповідний підрозділ ПФУ надати йому офіційно оформлену роздруківку зазначеного розрахунку на випадок будь-яких нових рішень, законодавчої, судової влади щодо змін у методиці таких розрахунків.

В той же час знову таки не зрозуміло, що суд повинен розуміти під поняттями «зазначеного розрахунку» та, який саме підрозділ УПФ має, з точки зору позивача, надати йому останній.

Таким чином, з огляду на неповність, нечіткість викладених позовних вимог останні мають бути уточнені позивачем з метою прийняття зрозумілого та законного рішення, яке найбільш максимально зможе захистити його права та законні інтереси.

Таким чином, позивачу на усунення недоліків позовної заяви необхідно привести позовну заяву у відповідність до приписів ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства (зазначити відомості про відсутність аналогічного спору, підстави звільнення від сплати судового збору), зазначити нормативне обґрунтування позову, уточнити позовні вимоги шляхом подання уточнюючого позову. Також позивачу необхідно надати докази, яким він обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити) (ч. 2 цієї ж статті).

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне залишити позовну заяву без руху з наданням позивачеві часу для усунення недоліків.

Документи на усунення недоліків позовної заяви позивачу слід подати через канцелярію Окружного адміністративного суду м.Києва, яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 81-А.

Керуючись статтями 160, 161, 169 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Залишити позовну заяву без руху.

2. Встановити позивачу п'ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання даної ухвали.

3. Попередити позивача про наслідки недотримання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, передбачені п. 1 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя І.П. Васильченко