Справа № 810/16/18
Суддя: Виноградова О.І.
Дата ухвалення: 2018-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2018 року № 810/16/18

Суддя Київського окружного адміністративного суду Виноградова О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Броварської міської ради про визнання неправомірними дії та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

2 січня 2018 р. до Київського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Броварської міської ради про:

- визнання неправомірними дій відповідача щодо припинення позивачу виплат державної допомоги одинокій матері з 1 липня 2017 р.;

- зобов'язати відповідача сплатити заборгованість за липень-грудень 2017 р. у сумі 10 745 грн 00 коп.;

- зобов'язати відповідача виплачувати позивачу з 1 січня 2018 р. допомогу одинокій матері в розмірі прожиткового мінімуму для дітей від 6 до 18 років, що визначається Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік;

- зобов'язати відповідача перераховувати позивачу виплату одинокій матері до 10 числа кожного місяця без затримок.

Суд вважає за необхідне уточнити назву відповідача - Управління соціального захисту населення Броварської міської ради (далі - відповідач)

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем протиправно припинено позивачу виплату як одинокій матері, оскільки підстави, передбачені ст.. 18-4 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» від 21 листопада 1992 р. № 2811-XII (далі - Закон № 2811-XII), для припинення такої виплати відсутні.

Відповідач позов не визнав, подав до суду відзив, в якому у його задоволенні просив відмовити посилаючись на те, що постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 р. № 890 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» (далі - Постанова № 890) внесено зміни до Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 р. № 1751 (далі - Порядок № 1751). Зокрема, абз. 2 п. 36 Порядку № 1751 викладено в такій редакції: «Допомога виплачується протягом шести календарних місяців». У зв'язку з тим, що позивач не звернувся до відповідача із заявою та відповідними документами для призначення допомоги одинокій матері, такі виплати було припинено.

20 квітня 2018 р. позивач та представник відповідача подали до суду заяви про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Суд, дослідивши наявні матеріали справи, встановив таке.

Позивач є одинокою матір'ю відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.), яка сама виховує сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст. 135 СК України (а.с. 14-15).

Крім того, з листопада 2004 р. позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує допомогу на дитину як одинока матір.

З липня 2017 р. така виплата була припинена, у зв'язку з чим 6 грудня 2017 р. позивач звернулася до відповідача із відповідною заявою (вх. № 295/01-10).

Зокрема, у вказаній заяві позивач просила з 1 січня 2018 р. поновити виплати як одинокій матері в розмірі 1093 грн 26 коп. в місяць та сплатити борг за липень-грудень 2017 р. в сумі 6559 грн 56 коп (а.с. 17).

8 грудня 2017 р. відповідач листом «Щодо надання допомоги на дітей одиноким матерям» № 01-10.1/279 повідомив позивача, що повернення виплат з 1 липня 2017 р. неможливе, оскільки позивач з листопада 2004 р. перебуває на обліку у відповідача як одержувач допомоги на дітей одиноким матерям (на сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н.). 17 січня 2017 р. позивач зверталась до відповідача із заявою для продовження (з 1 січня 2017 р.) виплати допомоги, яку отримувала по 30 червня 2017 р. Для продовження виплати на наступні шість місяців позивачу потрібно було звернутися до відповідача із відповідною заявою та подати відповідні документи. Крім того, у листі зазначалося, що для призначення допомоги позивачу рекомендовано звернутися до відповідача для подання заяви і відповідних документів (далі - відмова № 01-10.1/279).

У зв'язку з тим, що позивач вважає такі дії та відмову відповідача протиправними, нею було подано даний позов до суду.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України № 2811-XII, Постановою № 890 та Порядком № 1751.

Згідно з вимогами ст. 3 Закону № 2811-XII відповідно до цього Закону призначаються такі види державної допомоги сім'ям з дітьми: 1) допомога у зв'язку з вагітністю та пологами; 2) допомога при народженні дитини; 2-1) допомога при усиновленні дитини; 4) допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування; 5) допомога на дітей одиноким матерям.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 18-1 названого Закону право на допомогу на дітей одиноким матерям мають одинокі матері (які не перебувають у шлюбі), одинокі усиновлювачі, якщо у свідоцтві про народження дитини або документі про народження дитини, виданому компетентними органами іноземної держави, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку (рішенні про усиновлення дитини), відсутній запис про батька (матір) або запис про батька (матір) проведено в установленому порядку органом державної реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері (батька, усиновлювача) дитини.

Як убачається зі ст. 18-2 Закону № 2811-XII, допомога на дітей одиноким матерям призначається за наявності витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження дитини, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану, або довідки про народження, виданої виконавчим органом сільської, селищної, міської (крім міст обласного значення) ради, із зазначенням підстави внесення відомостей про батька дитини до актового запису про народження дитини відповідно до абзацу першого частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, або документа про народження, виданого компетентним органом іноземної держави, в якому відсутні відомості про батька, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку. Допомога на дітей одиноким матерям призначається незалежно від одержання на дітей інших видів допомоги, передбачених цим Законом.

Вимогами ст. 18-3 названого Закону визначено розмір допомоги на дітей одиноким матерям.

Згідно з вимогами ст. 18-4 Закону № 2811-XII виплата допомоги на дітей одиноким матерям (батькам) припиняється у разі: позбавлення отримувача допомоги батьківських прав; позбавлення отримувача допомоги волі за вироком суду; скасування рішення про усиновлення дитини або визнання його недійсним; реєстрації дитиною шлюбу до досягнення нею 18-річного віку; надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності у випадках, передбачених законом; смерті дитини; смерті отримувача допомоги.

Виплата допомоги на дітей одиноким матерям (батькам) призупиняється у разі: тимчасового влаштування дитини на повне державне утримання; відібрання дитини в отримувача допомоги без позбавлення батьківських прав; тимчасового працевлаштування дитини. У разі припинення дії обставин, передбачених частиною другою цієї статті, виплата допомоги поновлюється за письмовою заявою отримувача допомоги до органу, який призначає допомогу, з місяця, що настає за місяцем, в якому припинилася дія зазначених обставин.

Припинення або призупинення виплати допомоги здійснюється на підставі відомостей про обставини, зазначені у частинах першій та другій цієї статті, з місяця, що настає за місяцем, в якому було виявлено зазначені обставини, за рішенням органу, який призначив допомогу.

Відповідно до вимог абз. 1 п. 36 Порядку № 1751 допомога на дітей одиноким матерям призначається з місяця, в якому було подано заяву з усіма необхідними документами, та виплачується щомісяця по місяць досягнення дитиною 18-річного віку (якщо діти навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах I-IV рівня акредитації, - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років) включно.

Водночас, Постановою № 890 доповнено п. 36 Порядку № 1751 абз. 2 такого змісту: допомога виплачується протягом шести календарних місяців.

Судом всебічно, повно та об'єктивно дослідженні всі фактичні обставини справи і встановлено таке.

Як вже зазначалося, з листопада 2004 р. позивач перебуває на обліку у відповідача як одинока матір та отримувала допомогу одинокій матері.

17 січня 2017 р. позивач звернулася до відповідача із самостійно складеною заявою про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг, в якій просила призначити їй, як одинокій матері, допомогу на дітей (розділ 1 заяви) (вх. № 209/5).

Бланк заяви було заповнено та підписано позивачем власноручно, що було підтверджено учасниками справи в судовому засіданні.

Крім того, з тексту заяви убачається, що вона містить власноручно вчинений позивачем напис «з умовою призначення допомоги ознайомлена», який підтверджений її особистм підписом.

Як вже зазначалося, абз. 2 п. 36 Порядку № 1751 (в редакції, яка діяла на дату подачі позивачем заяви) передбачено виплату допомоги протягом шести календарних місяців.

Наведене свідчить, що станом на 17 січня 2017 р. позивачу було достеменно відомо про порядок та термін, протягом якого виплачується допомога на дітей одинокій матері (протягом шести календарних місяців).

Як убачається з довідки відповідача від 16 серпня 2017 р. № 04-14/2742, позивачу у період з січня по червень 2017 р. включно було виплачено допомогу на дітей одинокій матері на загальну суму 6207 грн 56 коп. (а.с. 16).

Наведене свідчить, що відповідачем було дотримано вимоги абз. 2 п. 36 Порядку № 1751 виплати позивачу допомоги на дітей одинокій матері.

Отже позивач діяв в межах своєї компетенції та у спосіб, встановлений названим порядком.

Водночас, при вирішенні справи судом не може бути взято до уваги посилання позивача на протиправне припинення відповідачем виплати допомоги на дітей одинокій матері, оскільки такі виплати не припинялися, а були призначені на строк - протягом шести календарних місяців (з січня по червень 2017 р.).

Крім того, судом також не може бути взято до уваги посилання позивача на те, що вимоги абз. 2 п. 36 Порядку № 1751 на неї не розповсюджуються, оскільки позивачу призначена допомога на дітей одинокій матері ще в листопаді 2004 р. (тобто, до набрання чинності змін, внесених Постановою № 890), оскільки заява про призначення їй допомоги була подана нею особисто 17 січня 2017 р. (тобто, в період дії цієї норми).

З урахуванням системного аналізу правових норм, наведених вище, безпосередньо досліджених судом доказів та правових позицій судів вищих інстанцій, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, чого не було зроблено позивачем.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, що і було зроблено відповідачем.

Крім того, підлягає вирішенню питання щодо прозподілу судових витрат.

Ухвалою судді Київського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2018 р. було відстрочено сплату позивачем судового збору до розгляду судом справи по суті.

Як убачається з прохальної частини позовної заяви, вона містить 4 вимоги, з яких 3 немайнового характеру, 1 - майнового.

При зверненні до суду п озивачем було сплачено судовий збір в сумі 640 грн 00 коп.

Отже, до Державного бюджету України підлягає стягненню з позивача судовий збір у сумі 1920 грн 00 коп. (за 3 вимоги немайнового характеру по 640 грн 00 коп.).

Керуючись ст.ст. 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державного бюджету України судовий збір у сумі 1920 (одна тисяча дев'ятсот двадцять) грн 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Виноградова О.І.