Справа № 826/6437/18
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2018-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

30 квітня 2018 року м. Київ № 826/6437/18

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Бояринцева М.А., розглянувши позовну заяву і додані до неї матеріали

за позовом ОСОБА_7
до 1)Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Черняка Андрія Леонідовича, 2) Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького Ігоря Вікторовича, 3) Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Левінець Валентини Юріївни, 4) Державного реєстратора Комунального підприємства "Бюро державної реєстрації" Пекара Андрія Львовича, 5) Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чернокур Олени Михайлівни
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом про визнання протиправними та скасування рішень про державну реєстрацію прав:

- рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Черняка Андрія Леонідовича від 11.10.2017 про реєстрацію права власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_8, індексний номер: 37529809;

- рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького Ігоря Вікторовича від 23.11.2017 про реєстрацію права власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 за Компанією "Глоунер Трейд ЛП", індексний номер: 38302963;

- рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Левінець Валентини Юріївни про реєстрацію права власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 за Товариством з обмеженою відповідальністю "Лайтс Компані", індексний номер: 40069178;

- рішення державного реєстратора КП "Бюро державної реєстрації" Пекаря Андрія Львовича про скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_8, Компанією "Глоунер Трейд ЛП", Товариством з обмеженою відповідальністю "Лайтс Компані" та скасування відкриття розділу 000 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на дану земельну ділянку, індексний номер: 40342123;

- рішення державного реєстратора КП "Бюро державної реєстрації" Пекаря Андрія Львовича про відкриття в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно розділу 000 на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 та реєстрацію права власності на дану земельну ділянку за ОСОБА_7, індексний номер 40342032;

- рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чернокур Олени Михайлівни про реєстрацію іпотеки земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, індексний номер: 40582010;

- рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чернокур Олени Михайлівни про реєстрацію заборони земельної ділянки за адресою: м. Київ, Печерський район, вул.Землянська, 13, індексний номер: 25673358.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він 13.04.2006 придбав земельну ділянку загальною площею 0,07 га, кодастровий номер НОМЕР_1, що розташована по АДРЕСА_1 в Печерському районі м. Києва. 27.02.2007 позивачу видано державний акт на право власності на землю.

Проте, у жовтні 2017 року належна ОСОБА_7 земельна ділянка незаконно захоплена рейдерами, подальша реєстрація права власності на земельну ділянку здійснена на підставі підроблених документів.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Абзацом 3 пункту 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у цьому Кодексі термін публічно - правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг.

Під суб'єктом владних повноважень розуміється орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частиною першою статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України визначено справи у публічно - правових спорах, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Так, згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно - правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Разом з тим суд звертає увагу, що законодавцем також врегульоване питання, коли у спорах між фізичною особою та суб'єктом владних повноважень не поширюється юрисдикція адміністративного суду, а саме: частиною третьою статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що адміністративними судами можуть розглядатися вимоги про визнання дій приватного нотаріусу, як державного реєстратора, щодо внесення змін до відомостей про юридичних осіб, лише у випадку, якщо такі позовні вимоги не є похідними від вимог у приватно-правовому спорі.

Разом з тим, як вбачається з позовної заяви, позивач в позовній заяві, як на підставу для скасування реєстраційних дій посилається на порушення його права власності на земельну ділянку внаслідок незаконного захоплення рейдерами.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що правовідносини, які виникли між сторонами, випливають виключно із приватно-правових відносин щодо наявності права власності на земельну ділянку, а позовні вимоги про скасування реєстраційних дій є похідними від вимог у приватно - правовому спорі.

Таким чином, спір у справі виник між фізичною особою та суб'єктом владних повноважень поза межами публічно-правових правовідносин, а отже віднесений до юрисдикції загального суду.

Крім того, незважаючи на те, що ОСОБА_7 не заявлено вимог щодо визнання свого права на земельну ділянку як фізичною особою, а не керівником Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайтс Компані", питання правомірності документів, на підставі яких відбулись реєстраційні дії, обов'язково стане перед судом, який буде вирішувати цей спір.

Разом з тим, частиною першою статті 19 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що фраза «судом встановленим законом» поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Занд проти Австрії» зазначив, що поняття «суд, встановлений законом» у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, здійснює судовий розгляд на підставі практики, яка не передбачена законом.

З аналізу наведених вище норм слідує, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від основного принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, а суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини 1 статті 6 вищезгаданої Конвенції.

З урахуванням наведеного та враховуючи, що заявлені позовні вимоги є похідними від прав власності позивача на земельну ділянку, суд зазначає, що даний спір не підлягає розгляду адміністративним судом та віднесений до юрисдикції загального суду за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

У відповідності до пункту 1 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

На підставі вищенаведеного, ч. 1 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі.

2. Ухвалу про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі та позовну заяву з усіма доданими до неї матеріалами надіслати позивачу негайно.

3. У випадку оскарження ухвали позовні матеріли будуть скеровані до апеляційної інстанції разом з апеляційною скаргою.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 КАС України.

Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя М.А. Бояринцева