Справа № 804/271/16
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2018-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 березня 2018 року Справа № 804/271/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
за участі секретаря судового засіданняОСОБА_2
представника позивача представника відповідача-1 ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, Орджонікідзевського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобовязання вчинити певні дії, стягнення коштів, -
ОСОБА_5 звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління МВС України в Дніпропетровській області, Міністерства внутрішніх справ України в якому, з урахуванням письмових уточнень та ухвали суду від 12.03.18р. про залишення без розгляду частини позовних вимог просить:
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області № 485 о/с від 06.11.2015 року "По особовому складу" в частині звільнення з органів внутрішніх справ України у запас на підставі п. 64 «г» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінет Міністрів УРСР від 29.07.1991 року № 114, старшого лейтенанта міліції ОСОБА_5 (М-198722) оперуповноваженого сектора карного розшуку Орджонікідзевського міського відділу Головного управління МВС України в Дніпропетровській області.
- зобов'язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області поновити старшого лейтенанта міліції ОСОБА_5 в органах поліції на посаді рівнозначній посаді оперуповноваженого сектора карного розшуку Орджонікідзевського міського відділу Головного управління МВС України в Дніпропетровській області з 07 листопада 2015 року.
- стягнути з Орджонікідзевського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 07 листопада 2015 року по фактичне поновлення на роботі;
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він проходив службу в ОВС з 2005 по 2015pоки. Наказом №485 о/с від 06 листопада 2015 року начальника Головного управління МВС України в Дніпропетровській області його на підставі п.64 «г» (через скорочення штатів), згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, звільнено з органів МВС з 06 листопада 2015 року у запас Збройних сил з постановленням на військовий облік. На думку позивача, відповідач жодним чином не обґрунтував відсутність можливості подальшого використання ОСОБА_5 на службі та не врахував відсутність його відмови від проходження служби в поліції та не перевірив взагалі можливість реалізації його права на прийняття на службу до новоутвореної поліції. При цьому, про результати розгляду рапорту про звільнення його з органів внутрішніх справ України у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області з 06 листопада 2015 року, позивач на момент звільнення повідомлений не був. Втім, за твердженням позивача, йому не було запропоновано жодної посади ані рівнозначної, ані вищої чи нижчої в органах національної поліції, не перевірена можливість його використання на службі, не перевірена його відповідність вимогам, що висуваються до кандидатів на службу в поліції. Таким чином, позивач вважає, що вказаний наказ було винесено неправомірно, він є незаконним та підлягає скасуванню.
Від відповідача-1 надійшли письмові заперечення та відзив на позов в яких зазначено, що з дня опублікування Закону України Про Національну поліцію всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальні органи, заклади та установи вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів. Таким чином, позивач був належним чином попереджений про вивільнення через скорочення штатів. Позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди є безпідставними, адже не підтверджуються будь-якими доказами.
Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити, з підстав зазначених у позовній заяві та доповненнях.
Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив відмовити у позові з підстав зазначених у запереченнях та доповненнях.
Заслухавши представника позивача та представника відповідача, дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд доходить наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до наказу УППСМ № 220 від 15.08.2005 року з 15 серпня 2005 року ОСОБА_5 проходив службу в органах внутрішніх справ Міністерства внутрішніх справ України, а саме в Орджонікідзевському МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області на посаді оперуповноваженого сектора карного розшуку Орджонікідзевського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області.
У поданні начальника Орджонікідзевського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 17.12.2014р. про присвоєння спеціального звання зазначено, зокрема, ОСОБА_5 за час служби в органах внутрішніх справ характеризується позитивно. Накази, інструкції та інші нормативні документи, які регламентують діяльність підрозділів кримінальної міліції та органів внутрішніх справ знає та керується ними у роботі. Вміє вірно та швидко приймати правильні рішення у складних ситуаціях. Вболіває за результати своєї праці, розпочату роботу завжди доводить до завершення. Якісно виконує свої функціональні обовязки. Користується заслуженим авторитетом і повагою серед співробітників. Фізично розвинений добре, в стройовому відношенні підтягнутий, зовнішньо охайний. Справі служіння народу України відданий. За висновком старшого начальника Т.в.о. заступника начальника ГУМВС України в Дніпропетровській області від 22.12.2014р.: заслуговує присвоєння чергового спеціального звання «старший лейтенант міліції».
У поданні від 06.11.15р. про звільнення з органів внутрішніх справ у запас Збройних сил за п.64 «г» (через скорочення штатів) відносно ОСОБА_5 зазначено, що службу проходив на посадах міліціонера ППСМ, помічника оперуповноваженого СКР Орджонікідзевського міського відділу. Як перспективний працівник у квітні 2013 року його було призначено на посаду оперуповноваженого сектора карного розшуку де і проходив службу до теперішнього часу.
У листопаді відбулось реформування міліції у зв'язку з ліквідацією підприємства та переходом до Національної поліції за результатами реформування ОСОБА_5 підпав під скорочення.
Враховуючи вищевикладене, старший лейтенант міліції ОСОБА_5, оперуповноважений сектора карного розшуку Орджонікідзевського міського відділу ГУМВС України в Дніпропетровській області, підлягає звільненню з органів внутрішніх справ у запас Збройних сил за п.64 «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.
Рішення по поданню на звільнення з органів внутрішніх справ старшого лейтенанта міліції ОСОБА_5, оперуповноваженого сектора карного розшуку Орджонікідзевського міського відділу ГУМВС України в Дніпропетровській області за п.64 «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затверджено начальником УКЗ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_6 06.11.2015р.

Згідно наказу начальника Головного управління МВС України в Дніпропетровській області №485 о/с від 06.11.2015 року, старшого лейтенанта міліції ОСОБА_5, оперуповноваженого сектора карного розшуку Орджонікідзевського міського відділу звільнено у запас Збройних сил (з постановленням на військовий облік) за п. 64 г (через скорочення штатів), відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Відповідно до довідки Дружківського міськвідділу ГУМВС України в Донецькій області від 18.09.2015 року № 9377 «Про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України» ОСОБА_5, в період з 18.08.2015 по 18.09.2015 року, брав безпосередню участь в антитерористичній операції в районах її проведення на території Донецької та Луганської областей з дислокацією у м. Дружківка Донецької області відповідно до наказу ГУМВС України в Дніпропетровській області від 14.08.2015 року № 343 о/с дек, що є підставою для отримання статусу учасника бойових дій.

Спірні відносини регулюються Законом України Про Національну поліцію від 02.07.2015 року №580-VIII (далі ОСОБА_7 №580-VIII) та Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 року №114 (далі Положення № 114).

Верховною Радою України 2 липня 2015 року було прийнято Закону України Про Національну поліцію.

ОСОБА_7 було опубліковано в газеті Голос України 06 серпня 2015 року №141-142, а згідно пункту 1 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, чинність він набирає через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування.

Враховуючи вищенаведене, а також пункт 5 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, яким передбачено втрату чинності Закону України Про міліцію, з 07.11.2015 року міліція в Україні, як державний орган виконавчої влади припинила своє існування.

Статтею 1 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

06 серпня 2015 року ОСОБА_7 №580-VIII був опублікований в газеті Голос України та відповідно до Прикінцевих та перехідних положень, набрав чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, тобто з 07.11.2015 року, крім, зокрема, пунктів 8 - 11 Прикінцевих та перехідних положень, які набрали чинності з дня, наступного за днем опублікування Закону, тобто з 07.08.2015 року.

Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону №580-VIII передбачено, що з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Пунктом 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Згідно п.10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів. Указані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Зі змісту зазначених приписів вбачається, що прийняття працівників міліції до органів поліції здійснюється за умови наявності кількох обставин, а саме: виявлення працівником міліції бажання проходити службу в поліції, надання згоди на його призначення до лав поліції (на відповідну посаду) або проходження конкурсу на зайняття відповідних посад та відповідність такої особи вимогам до поліцейських. При цьому, відмова працівників міліції проходити службу в поліції або неприйняття їх на службу в поліцію, має наслідком їх звільнення за скороченням штатів.

Як свідчать встановлені обставини справи, на підставі наказу від 06.11.2015 року №485 о/с Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, ОСОБА_5 був звільнений у запас Збройних сил за п.64 г (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Водночас, як вбачається з пояснень представника позивача, які надавались у судовому засіданні, 04.11.2015р. позивач мав бажання проходити у подальшому службу в поліції надавав до Головного управління МВС України у Дніпропетровській області рапорт від 04.11.2015 року про звільнення його з органів внутрішніх справ у зв'язку з переходом у встановленому порядку на службу до Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області з 06.11.2015 року.

ОСОБА_7 обставина також підтверджується показаннями свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, які були допитані у судовому засіданні та пояснили, що у звязку із змінами в законодавстві України та переходом до поліції, у відділі кадрів ГУНП в Дніпропетровській області сказали всім написати рапорти за зразком про звільнення з ОВС у звязку з переходом до на службу до поліції з 06.11.2015р. Вони, як інші співробітники, безпосередньо разом із ОСОБА_5 написали рапорти та віддали до відділу кадрів без реєстрації.

Тобто, станом на час прийняття оскаржуваного наказу позивач виявив бажання проходити службу в поліції із наданням відповідної згоди на його призначення до лав поліції шляхом подання відповідного рапорту.

Суд зазначає, що виходячи з положень п.10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію", підставою для звільнення працівника міліції за скороченням штатів є надання ними відмови у проходженні служби в поліції або не прийняття його на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення.

В даному випадку, відповідачем не було надано до суду жодних доказів, які б належним чином фіксували факт відмови позивача проходити службу в Національній поліції та результати розгляду вказаного рапорту.

Тому суд визнає факт написання та подання рапорту як виявлення бажання проходити службу в поліції, який поданий у трьохмісячний термін, визначеним Законом, який мав бути розглянутий на предмет прийняття на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за його згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Крім того, Розділом IV Положення №144 зазначено умови призначення на посади, переміщення та просування по службі осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, у тому числі передбачена можливість переміщення цих осіб по службі при скороченні штатів, але значення терміну "скорочення штатів" не розкрито, у зв'язку із чим при встановленні наявності такого скорочення і правомірності його проведення необхідно керуватися нормами трудового законодавства.

Підпунктом г п. 64 Положення № 114 передбачено, що особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Процедура звільнення зі служби через скорочення штатів Положенням детально не визначена.

Оскільки спеціальним нормативним актом не можуть бути звужені права працівника, порівняно із правами, передбаченими КЗпП України, в частині процедури звільнення працівника з підстав скорочення штату підлягають застосуванню норми КЗпП України.

Згідно ст.49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим, відповідно до статті 48 Закону України Про зайнятість населення, власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

З викладеного вбачається, що роботодавець зобов'язаний запропонувати працівнику, який вивільняється, всі наявні вакансії, які відповідають його кваліфікації, досвіду роботи та стану здоров'я і які може виконувати працівник, і не лише за місцем його роботи в певному структурному підрозділі, а всі вакансії, які є в юридичної особи.

Судом встановлено, що пропозиції щодо подальшого працевлаштування позивача від керівництва Головного управління МВС України в Дніпропетровській області не надходило.

При цьому, суд зазначає, що ліквідація юридичної особи публічного права здійснюється розпорядчим актом органу державної влади, органу місцевого самоврядування або уповноваженою на це особою. У цьому акті має бути наведено обґрунтування доцільності відмови держави від виконання завдань та функцій такої особи або їх передачі іншим органам виконавчої влади. Якщо таке обґрунтування наведене, то у такому випадку має місце ліквідація юридичної особи публічного права, а якщо ні, то саме посилання на те, що особа ліквідується, є недостатнім. У зв'язку з цим при вирішенні спорів щодо поновлення на роботі працівників юридичної особи публічного права про ліквідацію яких було прийнято рішення, судам належить, крім перевірки дотримання трудового законодавства щодо таких працівників, з'ясовувати фактичність такої ліквідації (чи мала місце у цьому випадку реорганізація). При вирішенні зазначеної категорії спорів підлягає оцінці і правовий акт, що став підставою ліквідації, зокрема: припинено виконання функцій ліквідованого органу чи покладено виконання цих функцій на інший орган.

У зв'язку з цим, суд при розгляді цієї справи, виходить з необхідності визначення обґрунтованості дій суб'єкта владних повноважень щодо прийнятих ним рішень у поєднанні з метою видання наказів щодо наданих на це повноважень, зокрема щодо питання чи дійсно мало місце ліквідація органу, чи його реорганізація пов'язана зі зміною в організації виробництва і праці, функцій цього органу, скорочення чисельності або штату працівників (згідно Постанови Верховного Суду України від 4 березня 2014 року у справі № 21-8а14).

Згідно наказу МВС України №1388 від 06.11.2015 року «Про організаційно-штатні питання» втратили чинність, штати органів, підрозділів, закладів, установ та підприємств МВС України.

При цьому, судом встановлено, що фактично у даному випадку мало місце реорганізація установи, оскільки, від виконання правоохоронних функцій ліквідованих органів УМВС України держава фактично не відмовилась.

Суд критично ставиться до тверджень відповідача стосовно того, що 07 листопада 2015 року набрав чинності ОСОБА_7 України Про Національну поліцію прикінцевими та перехідними положеннями якого, зокрема передбачено, повне припинення діяльності органів внутрішніх справ з їх подальшою ліквідацією, а тому вимога позивача щодо його поновлення на посаді в ОВС не може бути виконана жодним з відповідачів, оскільки встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) установи, що ліквідується, не виключає, а передбачає зобов'язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи.

Дане зобов'язання відповідачем виконано не було, у звязку з чим трудові гарантії позивача були порушені.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові ВСУ від 16.10.2012р. у справі № 21-267а12 (реєстраційний номер рішення в ЄДРСР - 27362825).

Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що позивача було звільнено із органів внутрішніх справ із порушенням чинного законодавства.

Судом також враховано, у поданні начальника Орджонікідзевського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 17.12.2014р. про присвоєння спеціального звання зазначено, зокрема, ОСОБА_5 за час служби в органах внутрішніх справ характеризується позитивно. Накази, інструкції та інші нормативні документи, які регламентують діяльність підрозділів кримінальної міліції та органів внутрішніх справ знає та керується ними у роботі. Вміє вірно та швидко приймати правильні рішення у складних ситуаціях. Вболіває за результати своєї праці, розпочату роботу завжди доводить до завершення. Якісно виконує свої функціональні обовязки. Користується заслуженим авторитетом і повагою серед співробітників. Фізично розвинений добре, в стройовому відношенні підтягнутий, зовнішньо охайний. Справі служіння народу України відданий. За висновком старшого начальника Т.в.о. заступника начальника ГУМВС України в Дніпропетровській області від 22.12.2014р.: заслуговує присвоєння чергового спеціального звання «старший лейтенант міліції».

При цьому, відповідно до довідки Дружківського міськвідділу ГУМВС України в Донецькій області від 18.09.2015 року № 9377 «Про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України» ОСОБА_5, в період з 18.08.2015 по 18.09.2015 року, брав безпосередню участь в антитерористичній операції в районах її проведення на території Донецької та Луганської областей з дислокацією у м. Дружківка Донецької області відповідно до наказу ГУМВС України в Дніпропетровській області від 14.08.2015 року № 343 о/с дек, що є підставою для отримання статусу учасника бойових дій.

Крім того, Дорученням Міністерства внутрішніх справ України від 10.04.2015 року № 17258/ОСОБА_4 «Про дотримання вимог законодавства при проведенні організаційно-штатних змін», надалі - Доручення № 17258/ОСОБА_4, з метою забезпечення вимог законодавства при вивільненні працівників доручено начальникам головних управлінь, управлінь МВС України в областях невідкладно здійснити заходи, передбачені статтею 49-2 КЗпП України, попередити про наступне звільнення кожного працівника під підпис не пізніше, як за 2 місяці до звільнення.

Також не було враховано переважне право позивача на залишення на роботі, передбачене ч. 2 ст. 49-2 КЗпП України, зокрема, його тривалий безперервний стаж роботи, який складає 11 років.

Дорученням № 17258/ОСОБА_4 також передбачено здійснення заходів з призначення працівників, посади яких скорочені, за їх згодою, на наявні вакантні посади з урахуванням набутих досвіду роботи працівниками та освітньо-кваліфікаційного рівня.

Пропозицій щодо наявних вакантних посад позивачу не було запропоновано, хоча у складі новоутвореного територіального органу Національної поліції - Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області - наявні підрозділи карного розшуку (кримінальна поліція).

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.129 Конституції України однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згілно ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд акцентує увагу на тому, що ч.2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому, надані відповідачем докази на підтвердження обґрунтованості винесення оскаржуваного наказу суд вважає неналежними, оскільки вони не містять інформацію щодо предмету доказування, на підставі якої суд мав би можливість встановити наявність у позивача волевиявлення на звільнення за скороченням штатів та небажанням служити в поліції.

Тобто, відповідач, на якого приписами чинного законодавства покладено тягар доказування, належним чином не обґрунтував правомірність прийняття ним рішення та дотримання приписів чинного законодавства.

Таким чином, виходячи з приписів чинного законодавства та встановлених обставин справи, суд дійшов висновку щодо необхідності визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області № 485 о/с від 06.11.2015 року в частині звільнення з органів внутрішніх справ України у запас на підставі п. 64 «г» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, старшого лейтенанта міліції ОСОБА_5.

Суд дійшов висновку, що адміністративний позов у частині вимог про скасування спірного наказу та поновлення позивача на службі є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Щодо вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди у розмірі 15000 гривень, то суд зазначає, що згідно ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

За змістом п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях, у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

За змістом вимог п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Проте, позивачем не надано жодних доказів, які б свідчили про погіршення стану його здоров'я, не наведено мотивів визначеної у розмірі 15000,00 грн. моральної шкоди, з огляду на що, не доведено факту заподіяння моральної шкоди.

У звязку з чим, у задоволенні позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди необхідно відмовити.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_5 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, Орджонікідзевського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобовязання вчинити певні дії, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.241-250 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_5 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, Орджонікідзевського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобовязання вчинити певні дії, стягнення коштів - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області № 485 о/с від 06.11.2015 року "По особовому складу" в частині звільнення з органів внутрішніх справ України у запас на підставі п. 64 «г» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінет Міністрів УРСР від 29.07.1991 року № 114, старшого лейтенанта міліції ОСОБА_5 (М-198722) оперуповноваженого сектора карного розшуку Орджонікідзевського міського відділу Головного управління МВС України в Дніпропетровській області.

Зобов'язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області поновити старшого лейтенанта міліції ОСОБА_5 в органах поліції на посаді рівнозначній посаді оперуповноваженого сектора карного розшуку Орджонікідзевського міського відділу Головного управління МВС України в Дніпропетровській області з 07 листопада 2015 року.

Зобов'язати Орджонікідзевський міський відділ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 07 листопада 2015 року по дату фактичного поновлення на посаді.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1