Справа № 242/752/18
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2018-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 квітня 2018 року справа №242/752/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів: Компанієць І.Д., Ястребової Л.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військового комісару Покровсько-Ясинуватського об`єднаного міського військового комісаріату підполковник ОСОБА_1 на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 28 лютого 2018 року у справі № 242/752/18 (головуючий І інстанції Пирогова Л.В.) за позовом ОСОБА_2 до Військового комісару Покровсько-Ясинуватського об`єднаного міського військового комісаріату підполковника ОСОБА_3 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі позивач, ОСОБА_2 ) звернувся до Селидівського міського суду Донецької області з адміністративним позовом до Військового комісару Покровсько-Ясинуватського об`єднаного міського військового комісаріату підполковника ОСОБА_3 (далі відповідач), в якому просив: визнати незаконною та скасувати постанову № 14 від 05 лютого 2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 210-1 КУпАП та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення (а.с.1-2).

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 28 лютого 2018 року позовні вимоги задоволено, а саме: скасовано постанову №14 від 05 лютого 2018 року, винесену військовий комісаром ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , у відношенні ОСОБА_2 , провадження у справі закрито (а.с.35-37).

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення суду прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням норми процесуального права ст. 242 КУпАП, невірним застосуванням норм абз. 3 ч. 8 ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-ХІІ від 25.03.1992 року (далі Закон № 2232-ХІІ), ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оборону України» № 1932-ХІІ від 06.12.1991 року (далі Закон № 1932-ХІІ), ч.1 ст. 38, ч.1 ст. 210-1 КУпАП, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відповідно до абз. 3 та 4 ч. 8 ст. 15 Закону № 2232-ХІІ, у разі якщо за будь-яких обставин повістка не надійшла, громадяни призовного віку зобов`язані з`явитися до призовної дільниці в десятиденний строк з дня початку відповідного чергового призову, визначеного Указом Президента України; призовники, які змінили місце проживання, зобов`язані в семиденний строк прибути до районного (міського) військового комісаріату за новим місцем проживання для взяття на військовий облік. Відповідно до ч.1 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення при триваючому правопорушенні може бути накладено - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення. Судом не взято до уваги, що виявлене порушення є триваючим та виявлено 30.01.2018 року, відповідно до рапорту від 30.01.2018 року. Суд виходив з невірної кваліфікації порушення позивача за ч.1 ст. 210-1 КУпАП, оскільки зазначена стаття визначає відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, позивачем порушено ч.2 ст. 17 Закону № 1932-ХІІ (а.с.40-41).

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянином України, зареєстроване Селидівським МВ ГУМВС України в Донецькій області місце проживання з 15.06.2012 року: АДРЕСА_1 (а.с.3). Позивач перебував на військовому обліку у Покровсько-Ясинуватському об`єднаному міському військовому комісаріату (а.с.23-28).

Згідно рапорту Військового комісару Покровсько-Ясинуватського об`єднаного міського військового комісаріату підполковника ОСОБА_3 № 925 від 30.01.2018 року, позивач у період з 11.04.2013 року по 31.05.2013 року у м. Покровськ не з`явився до призивної дільниці в десятиденний термін з дня початку чергового призиву, що визначений Указом Президента України від 09.11.2012 року № 635/2012, чим порушив вимоги абз. 3 ч. 8 ст. 15 Закону № 2232-ХІІ (станом на дату вчинення правопорушення), ч. 2 ст. 17 Закону № 1932-ХІІ (станом на дату вчинення порушення) (а.с.29).

Згідно письмових пояснень позивача за справою про адміністративне правопорушення від 26.01.2018 року № 839, позивач не з`явився до призивної дільниці оскільки не знав правил військового обліку та не отримував повісток (а.с.17).

Військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_3 складено протокол № 14 від 30.01.2018 року про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.210-1 КУпАП (а.с.30-31).

Військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_3 прийнято постанову № 14 від 05.02.2018 року за справою про адміністративне правопорушення, яким позивача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, за ч.1 ст.210-1 КУпАП, і відповідно до ч.1 ст.8, ч.1 ст.210-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51 грн. (а.с.6).

Відповідально до постанови вбачається, що позивач, який є громадянином України призивного віку, у період з 11.04.2013 року по 31.05.2013 року у м. Покровськ не з`явився до призивної дільниці в десятиденний термін з дня початку чергового призиву, що визначений Указом Президента України від 09.11.2012 року № 635/2012, чим порушив вимоги абз. 3 ч. 8 ст. 15 Закону № 2232-ХІІ (станом на дату вчинення правопорушення), ч. 2 ст. 17 Закону № 1932-ХІІ (станом на дату вчинення порушення). Адміністративне правопорушення виявлене 30.01.2018 року, відповідно до рапорту № 925 від 30.01.2018 року.

Крім того, матеріали справи свідчать, що постановами Військового комісару Покровсько-Ясинуватського об`єднаного міського військового комісаріату підполковник ОСОБА_3 №20 від 05.02.2018 р. та №16 від 05.02.2018 р. притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, за ч.1 ст.210-1 КУпАП (а.с.13-14).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку, що в діях позивача відсутній склад та подія адміністративного правопорушення передбаченого ст. 210-1 ч. 1 КУпАП.

Суд з висновком суду першої інстанції погоджується, з наступних підстав.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 статті 210-1 КУпАП, громадяни підлягають адміністративній відповідальності за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

За приписами ч. 2 ст. 17 Закону № 1932-ХІІ, громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.

Відповідно до абз. 3 ч. 8 ст. 15 Закону № 2232-ХІІ, після набрання чинності Указом Президента України щодо проведення чергового призову у разі якщо за будь-яких обставин повістка не надійшла, громадяни призовного віку зобов`язані з`явитися до призовної дільниці в десятиденний строк з дня початку відповідного чергового призову, визначеного Указом Президента України.

Згідно ч. 1 статті 32 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Зі змісту спірної постанови вбачається, що позивач у період з 11.04.2013 року по 31.05.2013 року не з`явився до призивної дільниці у десятиденний термін з дня початку чергового призиву.

Матеріали справи свідчать, що позивач з 2012 року місця проживання не змінював та 26.07.2012 року перебував на обліку.

Крім того, у постанові зазначено, що наявність вини у скоєнні правопорушення підтверджується, зокрема, засвідченою копією протоколу № 11 від 15.04.2013 року, обліковою карткою призивника позивача, копією витягу з книги протоколів засідань призивної комісії протоколу № 29 від 16.05.2017 року (а.с. 4).

Тобто, відповідач про порушення позивачем норм законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію дізнався після закінчення мобілізації, тобто ще у червні 2013 року.

З урахуванням того, що постанова №14 про накладення на позивача адміністративного стягнення винесена 05 лютого 2018 року, суд погоджується із висновком суду першої інстанції про пропуск відповідачем строку притягнення до адміністративної відповідальності визначеного ч. 1 ст. 32 КУпАП, а саме не пізніше 2 місяців після його виявлення.

Суд апеляційної інстанції відхиляє довід апелянта, що правопорушення позивача є триваючим, оскільки строки мобілізації були чітко встановлені, а саме з квітня по травень 2013 року.

При цьому, хибним є і думка апелянта, що строки виявлення правопорушення (та перебіг процесуального строку для накладення адміністративного стягнення) починається з дня складання рапорту, оскільки відповідачу достеменно було відомо про не проходження позивачем мобілізації починаючи з 2013 року, що підтверджується самою спірною постановою.

Крім того, диспозиція статті 210-1 КУпАП містить склад адміністративного правопорушення, який передбачає вчинення конкретних дій або бездіяльності із умисною формою вини. Таким чином, компетентна особа повинна в протоколі про адміністративне правопорушення та у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності у зрозумілій формі зазначити в чому конкретно полягало порушення особою, що притягається до адміністративної відповідальності, законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Разом з тим, протокол про адміністративне правопорушення та оскаржувана постанова не містять обґрунтування та будь-якого викладення обставин, в чому саме позивачем порушені вимоги Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», які саме положення наведених нормативно-правових актів порушені позивачем та в чому конкретно це проявилось, а зазначено тільки посилання на відповідні частини нормативного акту.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням встановлених судом обставин, суд погоджується з висновком суду першої інстанції про скасування постанови відповідача №14 від 05 лютого 2018 року.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції судового рішення.

Статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись статями 271, 272, 286, 309, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військового комісару Покровсько-Ясинуватського об`єднаного міського військового комісаріату підполковника ОСОБА_1 на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 28 лютого 2018 р. у справі № 242/752/18 - залишити без задоволення.

Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 28 лютого 2018 р. у справі № 242/752/18 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду.

Судове рішення проголошено та підписано колегією суддів 24 квітня 2018 року.

Суддя-доповідач Е.Г. Казначеєв

Судді І.Д. Компанієць

Л.В. Ястребова