Справа № 815/1538/18
Суддя: Потоцька Н. В.
Дата ухвалення: 2018-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1538/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2018 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Потоцької Н.В.

за участю секретаря Сердюк І.С.

сторін:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідачів Грахмез Ю.С.

представника відповідача не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_3 (законного представника неповнолітнього ОСОБА_4) до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, Управління соціального захисту населення в Малиновському районі, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про визнання відмови не правомірною та стягнення допомоги,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_3 (законного представника неповнолітнього ОСОБА_5) до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, Управління соціального захисту населення в Малиновському районі, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області в якому позивач просить:

- визнати відмову Управління соціального захисту населення в Малиновському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради у виплаті ОСОБА_3 належних сум допомоги на дитину, над яким встановлено опіку (піклування), за період з 01.02.2017 року по 30.09.2017року - неправомірною;

- стягнути з Управління соціального захисту населення в Малиновському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради () на користь ОСОБА_3 (РНОКПД НОМЕР_1), що діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5, допомогу на дитину ОСОБА_5, над яким встановлено опіку (піклування), за період з 01.02.2017 року по 30.09.2017року у сумі 27904,00 грн.

Ухвалою суду від 06.04.2018р. відкрито провадження по справі, визначено подальший розгляд даної справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання по справі на 23.04.2018 року.

На виконання вимог ст. 162 КАС України, 17.04.2018 року за вх.№10400/18 від представника відповідача (Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради) надійшов відзив на позовну заяву, з доказами направлення відзиву позивачу.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним:

Розпорядженням Малиновської районної адміністрації Одеської міської рад від 29.08.2003 р. №958/01-04 ОСОБА_3 призначено опікуном, зокрема, над неповнолітнім ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1, а.с.23).

На підставі вищевказаного рішення та за заявою позивача їй, як опікуну, призначено соціальну допомогу на дитину, яка знаходиться під опікою.

Розпорядженням Малиновської районної адміністрації Одеської міської рад від 22.11.2016 року №549/01-06 «Про звільнення громадянки ОСОБА_3 від виконання обов'язків піклувальника над неповнолітнім ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, та влаштування дитини на повне державне забезпечення до закладу або установи, в якій проживають діти-сироти та діти, які позбавлені батьківського піклування» ОСОБА_3 звільнено від виконання обов'язків піклувальника над неповнолітнім ОСОБА_5 (т.1, а.с. 24-25).

Однак, рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 23.03.2017 року у справі №521/20823/16-ц за позовом ОСОБА_3 до Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, третя особа: Служба у справах дітей Одеської міської ради про визнання протиправним і скасування розпорядження, поновлення у правах піклувальника, (залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 21.09.2017 року) визнано незаконним та скасовано розпорядження Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 22.11.2016 року №549/01-06 «Про звільнення громадянки ОСОБА_3 від виконання обов'язків піклувальника над неповнолітнім ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, та влаштування дитини на повне державне забезпечення до закладу або установи, в якій проживають діти-сироти та діти, які позбавлені батьківського піклування» (т.1, а.с. 26-27).

Позивач зазначає, що незважаючи на прийняття вказаного розпорядження Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 22.11.2016 р. № 549/01-06 «Про звільнення громадянки ОСОБА_3 від виконання обов'язків піклувальника над неповнолітнім ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, та влаштування дитини на повне державне забезпечення до закладу або установи, в якій проживають діти сироти та які позбавлені батьківського піклування» неповнолітній ОСОБА_5 продовжував проживати з ОСОБА_6, яка здійснювала його повне утримання.

Таким чином, повне державне забезпечення ОСОБА_5 в період дії Розпорядження з 22 листопада 2016 року до 21 вересня 2017 року не здійснювалось.

Проте, у зв'язку з прийняттям розпорядження Малиновської районної адміністрації від 22.11.2016 р. № 549/01-06 ОСОБА_3 із заявою про продовження виплати допомоги на дитину з 01 лютого 2017 року на наступні 12 місяців до Управління соціального населення в Малиновському районі не зверталась, однак повідомила управління про прийняття зазначеного розпорядження

Після оскарження в судовому порядку Розпорядження від 22.11.2016 р., позивач 24.10.2017 р. звернулася до Управління соціального захисту населення у Малиновському районі із заявою про призначення допомоги на дитину, над якою встановлено піклування, та виплату допомоги на дитину, над якою встановлено піклування за період з 01.02.2017 р. по 01.10.2017 р. (т.1 а.с. 31)

Однак, листом від 02.11.2017р. вих. № 02-Г-148471-П Управління соціального захисту населення повідомило, що допомога призначена на ОСОБА_5, над яким встановлено піклування призначена на період з 01.10.2017 р. по 30.09.2018 р., з приводу вимог про здійснення відшкодування допомоги на ОСОБА_5, над яким встановлено піклування за період з 01.02.2017 р. по 01.10.2017 р. зазначено лише, що діючим законодавством відповідні дії не передбачені (т.1, а.с. 32).

Відповідно до «Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги на дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, грошового забезпечення батькам-вихователям і прийомним батькам за надання соціальних послуг у дитячих будинках сімейного типу та прийомних сім'ях за принципом «гроші ходять за дитиною», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04 квітня 2007 року №81 соціальна допомога призначається і виплачується з 1 квітня 2007 р. у грошовій сумі опікунам (піклувальникам) на кожну дитину управліннями праці та соціального захисту населення держадміністрацій, структурними підрозділами з питань праці і соціального захисту населення виконавчих органів міських рад за місцем проживання (перебування) дітей (далі - уповноважені органи).

Уповноважені органи призначають соціальну допомогу за заявою встановленого і зразка, що подається опікуном (піклувальником)

Відповідно до пункту 4 вказаного Порядку, призначення соціальної допомоги здійснюється з місяця надходження заяви про її призначення до досягнення дитиною 18-річного віку.

Згідно пункту 28 Порядку, призначення і виплати державної допомоги, допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, призначається на дванадцять місяців. Питання про продовження виплати допомоги вирішується на підставі заяви та довідок про місячні розміри пенсії, аліментів, стипендії, державної допомоги, що одержує опікун чи піклувальник на дитину.

Допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування призначається з місяця, в якому була подана заява з усіма необхідними документами та виплачується щомісяця до моменту досягнення дитиною 18-річного віку включно (пункт 29 Порядку призначення і виплати державної допомоги).

Підставою для припинення виплати допомоги на дітей, над якими встановлено піклування, зокрема, є звільнення від виконання обов'язків опікуна чи піклувальника (пункт 30 Порядку призначення і виплати державної допомоги на дітей).

Таким чином, позивач зазначає, що у зв'язку із прийняттям Малиновською районною адміністрацією Одеської міської ради незаконного та протиправного розпорядження від 22.11.2016 року № 549/01-06, ОСОБА_3 фактично була позбавлена права звернутись із заявою про продовження виплати допомоги з 01 лютого 2017року.

Проте, враховуючи, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 23.03.2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської від 21.09.2017 року, визнано незаконним та скасовано розпорядження Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 22.11.2016 року №549/01-06 «Про звільнення громадянки ОСОБА_3 від виконання обов'язків піклувальника над неповнолітнім ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, та влаштування дитини на повне державне забезпечення до закладу або установи, в якій проживають діти сироти та діти, які позбавлені батьківського піклування», обставини, що перешкоджали позивачу отримати допомогу, відпали лише з 21 вересня 2017 року.

Таким чином, позивач вказує, що в силу в силу обставин, які не залежали від її волі та бажання, а саме: в зв'язку з незаконним розпорядженням Малиновської РДА була позбавлена гарантованого законом права своєчасно отримати державну допомогу за лютий - вересень 2017 року на утримання неповнолітнього ОСОБА_5, який знаходиться на піклуванні ОСОБА_3

А відтак, позивач вважає, що дії відповідача щодо відмови у призначенні позивачу державної соціальної допомоги за лютий-вересень 2017 року є неправомірними та такими що порушують право дитини, яка позбавлена батьківського піклування на отримання, передбаченого законодавством грошового забезпечення, для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідач - Департамент праці та соціальної політики ОМР просив відмовити в задоволенні адміністративного позову і надав до суду відзив за вхід. №10400/18 від 17.04.2018 р. в якому зазначив наступне.

З 01.10.2005 року в управлінні на обліку перебуває ОСОБА_3 та відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» отримує допомогу на дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, над яким встановлено опіку чи піклування.

Згідно з п.п.26, 27, 28 Порядку призначення та виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року №1751, допомога на дитину, над якою встановлено опіку, назначається на підставі особистої заяви опікуна з відповідного місяця подачі заяви до управління соціального захисту, на 12 місяців у розмірі прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку.

Розмір призначених пенсії, аліментів, стипендії, державної допомоги враховується як середньомісячний розмір зазначених виплат, одержаних на дитину за попередні дванадцять календарних місяців.

Останній раз, перед призупиненням виплат, позивач зверталася з заявою про призначення допомоги до управління 25.02.2016 року на період з 01.02.2016 року по 31.01.2017 року.

На прийомі у спеціаліста при подачі заяви, позивач була повідомлена про те, що за переоформленням допомоги на наступний період необхідно звернутися у лютому 2017 року.

Згідно журналу реєстрації прийому заяв та документів для призначення усіх видів соціальної допомоги, позивач в управління з заявою про призначення вищезазначеної виплати з лютого 2017 року не зверталася.

Також підставою призупинення виплат є те, що 29.12.2016 року до управління надійшов лист Малиновської районної адміністрації № 3330/01-20 від 01.12.2016 року та копія розпорядження «Про звільнення гр. ОСОБА_3 від виконання обов'язків піклувальника над неповнолітнім ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та влаштування дитини на повне державне забезпечення до закладу або установи, в якій проживають діти-сироти, які позбавлені батьківського піклування».

Оскільки, позивачки не зверталась із заявою про призначення вищезазначеної допомоги на період з 01.02.2017 року по 01.10.2017 року, підстав для призначення виплат у цей період не має.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 16 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» № 2811-XII від 21.11.1992 року встановлено, що допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, призначається особам, призначеним в установленому законом порядку опікунами чи піклувальниками дітей, які позбавлені батьківського піклування. Така допомога вважається власністю дитини.

Згідно з абзацом 2 статті 4 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» №2342-IV від 13.01.2005 державні соціальні стандарти для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа, встановлюються незалежно від того, де така дитина або особа перебуває на утриманні та вихованні, на рівні, не меншому за встановлений прожитковий мінімум для осіб відповідного віку.

Пунктом 2 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 р. N 1751 встановлено, що призначення і виплата державної допомоги сім'ям з дітьми здійснюються управліннями праці та соціального захисту населення районних, районних у м. Києві та Севастополі держадміністрацій, структурними підрозділами з питань соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах (у разі створення) рад (далі - органи соціального захисту населення).

Згідно пункту 55 Порядку призначення і виплати державної допомоги, допомога, яка не отримана вчасно внаслідок невиконання її отримувачами умов, визначених цим Порядком, виплачується за минулий з моменту призначення час, але не більш як за шість місяців з місяця звернення за її одержанням.

Призначені, але своєчасно не одержані суми державної допомоги сім'ям з дітьми з вини органу, що призначає або виплачує зазначену допомогу, виплачуються протягом будь-якого часу без обмежень. При цьому виплата здійснюється виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого на день її призначення.

Частиною 2 ст. 6 КАС України встановлено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006р. у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року), Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Суд погоджується з доводами позивача про те, в силу обставин, які не залежали від її волі, позивач не звернулась із заявою про призначення допомоги та відповідно допомога на дитину, над якою встановлено опіку чи піклування не отримана незалежно від виконання отримувачем умов, визначених Порядком, а відтак відмова Управління соціального захисту населення в Малиновському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради у виплаті належних сум допомоги на дитину, над яким встановлено опіку, за період з 01.02.2017 р. по 30.09.2017 р. є неправомірною.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, позивачем доведено, а відповідачем не спростовано протиправність відмови Управління соціального захисту населення в Малиновському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради у виплаті ОСОБА_3 допомоги на дитину, над якою встановлено опіку (піклування) за період з 01.02.2017 по 30.09.2017, а тому позов слід задовольнити повністю.

З огляду на викладене, суд вважає, що відповідач діяв з порушенням принципу об'єктивності, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, та порушенням принципу пропорційності, тобто без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Під час втручання необхідно дотримуватися «справедливої рівноваги» між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основних прав людини (справа «Pressos Compania Naviera S.A. та інші проти Бельгії», 20.11.1995 р. п. 38). Цю рівновагу буде порушено, якщо людині доведеться нести надто специфічний або надмірний тягар. Така позиція висловлена ЄСПЛ у справі «Звежинський проти Польщі» (п. 71).

У пункті 73 вказаного рішення ЄСПЛ підкреслив, що розглядаючи питання, які мають загальний інтерес, органи державної влади повинні діяти коректно і дуже послідовно («Беєлер проти Італії»).

Згідно зі ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

В пункті 42 рішення «Бендерський проти України» від 15.11.2007 р. Європейський суд з прав людини зазначив, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи (див. рішення «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994р.). Конвенція не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних (рішення «Артіко проти Італії» від 13.05.1980р.).

Керуючись ст. ст. 2, 6, 139, 242, 246, 250, 251, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 (законного представника неповнолітнього ОСОБА_4) до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, Управління соціального захисту населення в Малиновському районі, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про визнання відмови не правомірною та стягнення допомоги задовольнити повністю.

Визнати неправомірною відмову Управління соціального захисту населення в Малиновському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради у виплаті ОСОБА_3 належних сум допомоги на дитину, над яким встановлено опіку (піклування), за період з 01.02.2017 р. по 30.09.2017р.

Стягнути з Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради () на користь ОСОБА_3 (РНОКПД НОМЕР_1), що діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5, допомогу на дитину ОСОБА_5, над яким встановлено опіку (піклування), за період з 01.02.2017 р. по 30.09.2017р. у сумі 27904,00грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 15.5 розділу VII "Перехідні положення" КАС України від 03 жовтня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

ОСОБА_3 законний представник неповнолітнього ОСОБА_4 (ОКПП НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1, телефон: НОМЕР_2)

Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради (ІК 36290160, адреса: 65023, м. Одеса, вул. Л. Толстого, 7 , тел./факс: 728-14-48, 728-47-38, e-mail: )

Управління соціального захисту населення в Малиновському районі (ІК 36290160, адреса: вул. Косовська, 2/д, м. Одеса, 65000, телефон: , 753 14 14, E-mail:)

Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області (, адреса, 65021, м. Одеса, вул. Садова, 1а, телефон: 5, 730 59 75)

Суддя Потоцька Н.В.

.