Справа № 804/480/18
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2018-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 лютого 2018 року Справа № 804/480/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Жукової Є.О.
при секретарі судового засідання Воробйовій П.В.
представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3
представників відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування постанов Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, а саме: №200/4.3-5/961 від 11.12.2017 р. на загальну суму 3200,00 грн. та №200/4.3-5/962 від 11.12.2017 р. на загальну суму 32 000,00 грн., -
12 січня 2018 р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування постанов Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, а саме: №200/4.3-5/961 від 11.12.2017 р. на загальну суму 3200,00 грн. та №200/4.3-5/962 від 11.12.2017 р. на загальну суму 32 000,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано наступним.
За наслідками перевірки додержання субєктом господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування, а саме - фізичної особи підприємця ОСОБА_1, ГУ Держпраці у Дніпропетровській області було складено акт перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування №204/4.3-5 та відповідний припис від 23.11.2017 №200/4.3-5-169, якими було зафіксовано виявлені з боку позивача порушення, а також встановлені строки для їх усунення.
В поданій позовній заяві позивач зазначає, що відповідачем було винесено та направлено на адресу позивача постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами, а саме: від 11.12.2017 р. №200/4.3-5/961, якою на позивача було накладено штраф у розмірі 3 200,00 грн. та від 11.12.2017 р. №200/4.3-5/962, якою на позивача було накладено штраф у розмірі 32 000,00 грн.
Позивач вважає зазначені вище постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами, а саме: від 11.12.2017 р. №200/4.3-5/961, якою на позивача було накладено штраф у розмірі 3 200,00 грн. та від 11.12.2017 р. №200/4.3-5/962, якою на позивача було накладено штраф у розмірі 32 000,00 грн. протиправними з огляду на відсутність порушень, виявлених відповідачем, а саме, відсутність порушень вимог ст.95 КЗпП України, ч.3 ст.6 ЗУ «Про оплату праці», ч.1 ст.115 КЗпП України, ст.24 ЗУ «Про оплату праці», п.10 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», ст.12 ЗУ «Про оплату праці» з боку позивача.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.01.2018 р. по справі було відкрито провадження та справа призначена до розгляду у порядку підготовчого провадження.
Позивач, його представники та представники відповідача у судове засідання зявились.
Позивач та його представники, вимоги заявленої позовної заяви підтримали та просили позов задовольнити, з урахуванням додаткових пояснень, наданих в судовому засіданні, у повному обсязі.
В судовому засіданні, призначеному на 19.02.2018 р., судом було поставлено на розгляд питання щодо можливості переходу до розгляду справи по суті за доказами, які наявні у матеріалах справи.
Позивач, його представники та повноважні представники відповідача не заперечували щодо переходу до розгляду справи по суті.
Таким чином, враховуючи зазначене вище, суд закрив підготовче провадження та перейшов до розгляду зазначеної справи по суті, застосувавши принцип процесуальної економії та у відповідності до ст.ст.192 211, 217, 224 228 КАС України безпосередньо 19.02.2018 року.
Повноважні представники відповідача проти предявлених позовних вимог заперечували, виклавши свою позицію у відзиві на позовну заяву від 09.02.2018 р. за вх.№6502/18, в якому зазначили наступне.
10.11.2017 р. Управлінням з питань праці Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області за вих.№276/4.3-17 було сформовано запит про надання інформації та документів, який, як зазначено у відзиві від 09.02.2018 р, 13.11.2017 р. було вручено позивачу.
За результатами аналізу частини документів, які були надані позивачем на виконання вимог запиту від 10.11.2017 р. №276/4.3-17 було встановлено, що позивач не дотримується законодавства про працю, а відтак, виникла на необхідність у проведенні посадовими особами інспекційного відвудування.
Так, у відповідності з 22.11.2017 р. по 23.11.2017 р. на підставі наказу від 21.11.2017 р. №510-I та направлення на перевірку від 22.11.2017 №194/4.3-н головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, застрахованих осіб, зайнятість, працевлаштування інвалідів та з питань дитячої праці у Нікопольському регіоні ОСОБА_5 було проведено інспекційне відвідування зі здійснення державного контролю за додержанням контролю за додержанням законодавства про працю у Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, за результатами якого був складений акт перевірки від 23.11.2017 р. №200/4.3-5 щодо виявлених порушень позивачем законодавства про працю.
Позивач, під час підписання акта перевірки, в розділі «Пояснення, зауваження або заперечення щодо проведеної перевірки та складеного акта перевірки, що мають місце з боку субєкта господарювання» зробив відповідний запис стосовно п.5.6.1 пояснення на окремому листі.
При цьому, протягом встановленого строку до головного державного інспектора будь-які пояснення, зауваження або заперечення не надходили.
В поданому відзиві зазначено, що під час інспекційного відвідування позивачем було надано штатний розпис та накази про зміни до штатного розпису за 2017 р., затвердженого 01.01.2017 р., відповідно до якого передбачено штатні посади: 1 посада менеджера (управитель) адміністративної діяльності 3210 грн., 1 посада водія автотранспортних засобів 3210 грн.
В січні 2017 р. у ФОП ОСОБА_1 були встановлені посадові оклади всім працівникам менеджеру (управитель) адміністративної діяльності, водія автотранспортних засобів у однаковому розмірі 3210 грн.
Відповідач зазначає, що позивач в позовній заяві посилається на п.15 Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, затвердженого постановою КМУ від 28.12.1992 р. №731, яким передбачено, що міністерства, інші центральні органи виконавчої влади направляють для виконання нормативно-правові акти лише після їх державної реєстрації та офіційного опублікування. У разі порушення зазначених вимог нормативно-правові акти вважаються такими, що не набрали чинності, і не можуть бути застосовані.
У звязку з тим, що Держспоживстандарту України від 28.07.2010 р. №327 не пройшов державної реєстрації, то він має міжвідомчий характер, а відтак зі свого боку не вбачає порушень ст.96 КЗпП України.
При цьому, у поданому відзиві, відповідач також зазначає, що позивачем не надано у відповідності до постанови Правління №637 належних документів в підтвердження депонованих сум.
Головним державним інспектором, під час складання акту перевірки було допущено технічну помилку щодо сум посадового окладу та коефіцієнту підвищення до актів законодавства за квітень 2016 р., а саме: коефіцієнт підвищення до актів законодавства за квітень зазначено - 1.033, проте у відповідності до зведеної таблиці Мінфіну індексів споживчих цін за останні роки (%) квітень 2016 р. становить 1.035.
Проте відповідач зазначає, що зазначене не спростовую встановлений факт порушення законодавства про працю, та відповідно не впливає на розмір накладеного на позивача штрафу.
Так, повноважний представник відповідача з посиланням на факти, встановлені в акті перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування №204/4.3-5 відносно Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, з посиланням на норми діючого законодавства просить суд у задоволенні предявлених позовних вимог відмовити у повному обсязі.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, заслухавши пояснення позивача, представників позивача та представників відповідача, судом встановлено, матеріалами справи підтверджено наступне.
10.11.2017 р. Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області було сформовано та направлено на адресу ФОП ОСОБА_1 запит «Про надання інформації та документів» від 10.11.2017 р. за вх.№276/4.3-17, в якому було викладено прохання підготувати наступні документи та надати їх копії, а саме: установчі документи (підготувати копії): статуту у поточній редакції (підготувати копію титульного листа, загального розділу, розділ «управлення підприємством»; довідка облстату або витяг з держреєстру для встановлення легітимності підприємства і повноважень керівників підготувати наступні копії: накази про призначення на посаду, особові картки та копії паспортів і ідентифікаційних кодів керівника, головного бухгалтера, посадової особи відповідальної за ведення кадрового діловодства; в разі, якщо укладався контракт з керівником, підготувати копію. Надати інформацію про підприємство (за формою, наведеною у додатку №1); загальну кількість оформлених працівників станом на день перевірки, з посиланням - за основним місцем роботи, або за сумісництвом; колективний договір в разі наявності (копії титульного листа, загального розділу, розділу режиму роботи та оплати праці); штатні розписи станом на 01.01.2017 р., діючий штатний розпис; книга обліку руху трудових книжок і вкладишів до них; книги реєстрації наказів та накази з кадрових питань (з особового складу прийом, звільнення, переміщення); оформлення трудових відносин з найманими працівниками (трудові договори, накази) за січень 2017 р. жовтень 2017 р.; табелі обліку робочого часу (вибірково); перелік прийнятих працівників; розрахунково-платіжні відомості за січень 2017 р. жовтень 2017 р. В зазначеному запиті від 10.11.2017 р. за вх.№276/4.3-17, відповідач також просив надати інформацію про укладені з працівниками у письмовій формі трудові договори, трудові угоди і цивільно-правові договори, та надати їх копії укладені у 2017 році.
Зазначений вище запит від 10.11.2017 р. за вх.№276/4.3-17 був отриманий ОСОБА_1 - 13.11.2017 р., що підтверджується підписом останнього на примірнику даного запиту.
23.11.2017 року за наслідками здійсненої перевірки Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області було складено акт перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування №204/4.3 5, на сторінках 15-19 якого, детально описувалися порушення, виявлені під час проведення перевірки.
23.11.2017 року Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області було винесено припис № 200/4.3-5-169, відповідно до п.п.1 3 якого, було конкретизовано виявлені при проведенні перевірки порушення та визначено кінцеві терміни їх усунення.
При цьому, Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області було винесено відносно Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення від 23.11.2017 р. №149/4.3-5, який оскаржувався останнім в судовому порядку, що підтверджується постановою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 21.12.2017 р. у справі №184/2004/17 номер провадження 3/184/691/17.
Так, постановою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 21.12.2017 р. у справі №184/2004/17 номер провадження 3/184/691/17 провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП, закрити у звязку із відсутністю у його діях події і складу цього адміністративного правопорушення.
Зазначена вище постанова Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 21.12.2017 р. у справі №184/2004/17 набрала законної сили 03.01.2018 р., що підтверджується відповідним написом на примірнику даної постанови, копія якої міститься в матеріалах справи.
При цьому, 11.12.2017 року Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області на підставі зазначеного вище протоколу №149/4.3 5 про адміністративне правопорушення було винесено постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами, а саме: від 11.12.2017 р. №200/4.3-5/961, якою на позивача було накладено штраф у розмірі 3 200,00 грн. та від 11.12.2017 р. №200/4.3-5/962, якою на позивача було накладено штраф у розмірі 32 000,00 грн.
Не погодившись із зазначеними вище постановами Головного управління Державної служби України з питань праці у Дніпропетровській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами, а саме: від 11.12.2017 р. №200/4.3-5/961, якою на позивача було накладено штраф у розмірі 3 200,00 грн. та від 11.12.2017 р. №200/4.3-5/962, якою на позивача було накладено штраф у розмірі 32 000,00 грн., позивач оскаржив їх до суду.
Правовідносини сторін, пов'язані з визначенням правових та організаційних засад, основних принципів і порядку здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обовязки та відповідальність субєктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) регулюються нормами Конституції України, Кодексу законів про працю України, закону України «Про оплату праці», законом України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою НБУ від 15.12.2004 року №63, Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 №100, Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №96; Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого Постановою КМУ від 26.04.2017 р. №295, Порядку проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 02.07.2012 року №390, Положення про ведення касових операцій у національній валюті України, затвердженого постановою НБУвід 15.12.2004 р. №637 з відповідними змінами та доповненнями.
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
При цьому на підставі означає, що субєкт владних повноважень повинен бути утворений в порядку, визначеному Конституцією та законами України, та зобовязаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.
У межах повноважень означає, що субєкт владних повноважень повинен вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обовязків, встановлених відповідним законом.
У спосіб означає, що субєкт владних повноважень зобовязаний дотримуватися встановленої законом процедури вчинення дій, і повинен обирати лише встановлені законом способи правомірної поведінки при реалізації своїх владних повноважень.
Відповідно до ч.1 ст.1 закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності державним наглядом (контролем) є діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства субєктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Відповідно до ст.3 закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності основними принципами державного нагляду (контролю), зокрема, є і: рівності прав і законних інтересів усіх субєктів господарювання; гарантування прав і законних інтересів кожного субєкта господарювання; обєктивності та неупередженості здійснення державного нагляду (контролю), неприпустимості проведення перевірок субєктів господарювання за анонімними та іншими безпідставними заявами, а також невідворотності відповідальності осіб за подання таких заяв; здійснення державного нагляду (контролю) лише за наявності підстав та в порядку, визначених законом; відкритості, прозорості, плановості й системності державного нагляду (контролю); невтручання органу державного нагляду (контролю) у діяльність субєкта господарювання, якщо вона здійснюється в межах закону; відповідальності органу державного нагляду (контролю) та його посадових осіб за шкоду, заподіяну субєкту господарювання внаслідок порушення вимог законодавства, порушення прав та законних інтересів субєктів господарювання; презумпції правомірності діяльності субєкта господарювання у разі, якщо норма закону чи іншого нормативно правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно правових актів допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обовязків субєкта господарювання та/ або повноважень органу державного нагляду (контролю); орієнтованості державного нагляду (контролю) на запобігання правопорушенням у сфері господарської діяльності; недопущення встановлення планових показників чи будь якого іншого планування щодо притягнення субєктів господарювання до відповідальності та застосування до них санкцій; здійснення державного нагляду (контролю) на основі принципу оцінки ризиків та доцільності.
Відповідно до ч.10 ст.4 закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, серед загальних вимог до здійснення державного нагляду (контролю) відноситься, зокрема і така, що посадові особи органу державного нагляду (контролю) з метою зясування обставин, які мають значення для повноти проведення заходу, здійснюють у межах повноважень, передбачених законом, огляд територій або приміщень, які використовуються для провадження господарської діяльності, а також будь яких документів чи предметів, якщо це передбачено законом.
Відповідно до ст.ст.5 7 закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності визначаються планові та позапланові заходи здійснення державного нагляду (контролю), розпорядчі документи органів державного нагляду (контролю).
Відповідно до ст.8 наведеного вище закону України, при визначенні повноважень та обовязків органів державного нагляду (контролю), зазначаються, зокрема, і такі обовязки, як: повне, обєктивне та неупереджене здійснення державного нагляду (контролю) у межах повноважень, передбачених законом; дотримання ділової етики у взаємовідносинах із субєктами господарювання, утримання від необґрунтованих висновків щодо відповідності поведінки субєктів господарювання вимогам законодавства, неправомірного та необґрунтованого застосування санкцій до субєктів господарювання; дотримання встановлених законом приписів, вимог та порядку здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Відповідно до п.1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №96, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю,зайнятість населення,загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у звязку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.
Відповідно до п.6 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №96, Держпраці для виконання покладених на неї завдань, має право: безперешкодно проводити відповідно до вимог закону без попереднього повідомлення в будь яку робочу годину доби перевірки виробничих, службових, адміністративних приміщень та обєктів виробництва фізичних та юридичних осіб, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, експлуатують машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки, та у разі виявлення фіксувати факти порушення законодавства, здійснення нагляду та контролю за додержанням якого віднесено до повноважень Держпраці; безперешкодно, без попереднього повідомлення проходити до будь яких виробничих, службових, адміністративних приміщень юридичних осіб (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичних осіб, які використовують найману працю.
Відповідно до п.п.2, 3 Порядку проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 02.07.2012 року №390 встановлено, що право проведення перевірок мають посадові особи Держпраці України та її територіальних органів, які відповідно до своїх посадових обовязків мають повноваження державного інспектора з питань праці, та надано інспектору право проводити планові та позапланові перевірки, які можуть здійснюватися за місцем провадження господарської діяльності субєкта господарювання або його відокремлених підрозділів або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених Законом України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Відповідно до ст.96 Кодексу Законів про працю України, системами оплати праці є тарифна та інші системи, що формуються на оцінках складності виконуваних робіт і кваліфікації працівників.
Тарифна система оплати праці включає: тарифні сітки, тарифні ставки, схеми посадових окладів і професійні стандарти (кваліфікаційні характеристики).
Тарифна система оплати праці використовується при розподілі робіт залежно від їх складності, а працівників - залежно від кваліфікації та за розрядами тарифної сітки. Вона є основою для формування та диференціації розмірів заробітної плати.
Тарифна сітка (схема посадових окладів) формується на основі тарифної ставки робітника першого розряду та міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень розмірів тарифних ставок (посадових окладів).
Схема посадових окладів (тарифних ставок) працівників установ, закладів та організацій, що фінансуються з бюджету, формується на основі: мінімального посадового окладу (тарифної ставки), встановленого Кабінетом Міністрів України; міжпосадових (міжкваліфікаційних) співвідношень розмірів посадових окладів (тарифних ставок) і тарифних коефіцієнтів.
Мінімальний посадовий оклад (тарифна ставка) встановлюється у розмірі, не меншому за прожитковий мінімум, встановлений для працездатних осіб на 1 січня календарного року.
Віднесення виконуваних робіт до певних тарифних розрядів і присвоєння кваліфікаційних розрядів робітникам провадиться власником або органом, уповноваженим власником, згідно з професійними стандартами (кваліфікаційними характеристиками) за погодженням із виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником).
Вимоги до кваліфікаційних та спеціальних знань працівників, їх завдання, обовязки та спеціалізація визначаються професійними стандартами або кваліфікаційними характеристиками професій працівників.
Порядок розроблення та затвердження професійних стандартів визначається Кабінетом Міністрів України.
Порядок розроблення та затвердження кваліфікаційних характеристик визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері праці та соціальної політики.
Колективним договором, а якщо договір не укладався - наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу, виданим після погодження з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), а в разі відсутності первинної профспілкової організації - з вільно обраними та уповноваженими представниками (представником) працівників, можуть встановлюватися інші системи оплати праці.
Відповідно до ст.12 ЗУ «Про оплату праці» норми оплати праці (за роботу в надурочний час; у святкові, неробочі та вихідні дні; у нічний час; за час простою, який мав місце не з вини працівника; при виготовленні продукції, що виявилася браком не з вини працівника; працівників молодше вісімнадцяти років, при скороченій тривалості їх щоденної роботи тощо) і гарантії для працівників (оплата щорічних відпусток; за час виконання державних обов'язків; для тих, які направляються для підвищення кваліфікації, на обстеження в медичний заклад; для переведених за станом здоров'я на легшу нижчеоплачувану роботу; переведених тимчасово на іншу роботу у зв'язку з виробничою необхідністю; для вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років, переведених на легшу роботу; при різних формах виробничого навчання, перекваліфікації або навчання інших спеціальностей; для донорів тощо), а також гарантії та компенсації працівникам в разі переїзду на роботу до іншої місцевості, службових відряджень, роботи у польових умовах тощо встановлюються Кодексом законів про працю України та іншими актами законодавства України.
Норми і гарантії в оплаті праці, передбачені частиною першою цієї статті та Кодексом законів про працю України, є мінімальними державними гарантіями.
Відповідно до ст.24 ЗУ «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
У разі, коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні.
Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника.
Виплата заробітної плати здійснюється за місцем роботи. Забороняється провадити виплату заробітної плати у магазинах роздрібної торгівлі, питних і розважальних закладах, за винятком тих випадків, коли заробітна плата виплачується працюючим у цих закладах особам.
За особистою письмовою згодою працівника виплата заробітної плати може здійснюватися через установи банків, поштовими переказами на вказаний ними рахунок (адресу) з обов'язковою оплатою цих послуг за рахунок роботодавця.
Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.
Відповідно до п.2 розділу II Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 р. №100, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням,
творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати
компенсації за невикористані відпустки.
Працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому
надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку.
У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних
місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.
Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна
плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку
Працівникам плаваючого складу суден флоту рибної промисловості і працівникам, зайнятим на підприємствах із сезонним характером виробництва, з урахуванням значного коливання протягом року заробітної плати, в інших випадках збереження середньої заробітної плати вона може обчислюватись виходячи з виплат за 12
календарних місяців.
Час, протягом якого працівники згідно з чинним законодавством або з інших поважних причин не працювали і за ними не зберігався заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду.
У разі зміни структури заробітної плати з одночасним
підвищенням посадових окладів працівникам органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до актів законодавства період до зміни структури заробітної плати виключається з розрахункового періоду
У разі коли зміна структури заробітної плати з одночасним підвищенням посадових окладів працівників органів державної влади та органів місцевого самоврядування відбулася у період, протягом якого за працівником зберігається середня заробітна плата, а також коли заробітна плата у розрахунковому періоді не зберігається,
обчислення середньої заробітної плати провадиться з урахуванням виплат, передбачених працівникові згідно з умовами оплати праці, що встановлені після підвищення посадових окладів.
Для працівників з відрядною оплатою праці у разі відсутності оперативних даних для розрахунку заробітку за останній місяць розрахункового періоду він може замінюватись іншим місяцем, що безпосередньо передує розрахунковому періоду.
Відповідно до ст.265 Кодексу законів про працю України, посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством. Зокрема, юридичні та фізичні особи підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.
Відповідно до ст.259 Кодексу законів про працю України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.2 Постанови №637 визначаються вимоги до організації готівкових розрахунків.
Зокрема відповідно до п.2.10 п.2 наведеної постанови зазначається, що підприємства мають право зберігати у своїй касі готівку, одержану в банку для виплат, що належать до фонду оплати праці понад установлений ліміт каси протягом 3-х робочих днів, ключаючи день одержання готівки в банку. Підприємство має право зберігати в касі готівку для виплат, які належать до фонду оплати праці та здійснюються за рахунок виручки, понад установлений йому ліміт каси протягом трьох робочих днів з дня настання строків цих виплат у сумі, що зазначена в переданих до каси відомостях на виплату грошей.
При цьому, відповідно до змісту п.2.11 п.2 Постанови №637, видача готівкових коштів під звіт або на відрядження здійснюється відповідно до законодавства України.
Відповідно до п.3 вказаної Постанови №637 визначається порядок оформлення касових операцій.
Так, відповідно до п.3.1-3.6 п.3 наведеної Постанови визначено, що касові операції оформлюються касовими ордерами, видатковими відомостями розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням застосуванням електронних платіжних засобів, іншими касовими документами, які згідно із законодавством України підтверджували б факт продажу (повернення) готівкових коштів.
Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ч.3 ст.2 КАС України, є принцип верховенства права, який відповідно до ст.6 КАС України, полягає в наступному: суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.
Здійснивши системний аналіз наведених вище норм чинного законодавства України та дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, судом встановлено, що відповідачем при здійсненні перевірки позивача були допущені численні порушення зазначених вище норм чинного законодавства України, а саме: перевірка проведена без урахування таких основних принципів державного нагляду (контролю), як: рівність прав і законних інтересів усіх субєктів господарювання; гарантування прав і законних інтересів кожного субєкта господарювання; обєктивність та неупередженість здійснення державного нагляду (контролю), неприпустимість проведення перевірок субєктів господарювання за анонімними та іншими безпідставними заявами; презумпції правомірності діяльності субєкта господарювання у разі, якщо норма закону чи іншого нормативно правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно правових актів допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обовязків субєкта господарювання та/або повноважень органу державного нагляду (контролю); орієнтованості державного нагляду (контролю) на запобігання правопорушенням у сфері господарської діяльності; недопущення встановлення планових показників чи будь якого іншого планування щодо притягнення субєктів господарювання до відповідальності та застосування до них санкцій, всупереч ст.3 закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Так, суд зазначає, що в матеріалах справи містяться відомості, що за штатним розписом на 2017 р. у ФОП ОСОБА_1 існує штат працівників у кількості 2 (дві) штатні одиниці з місячним фондом заробітної плати 6 420,00 грн., що підтверджується копією штатного розпису, яка міститься в матеріалах справи.
Зазначений вище штатний розпис затверджений наказом №1 від 01.01.2017 р. «Про затвердження штатного розпису».
При цьому, наказом №1 з/п від 02.01.2016 р. передбачено виплату заробітної плати проводити готівкою, не рідше двох разів на місяць, копія даного наказу міститься в матеріалах справи.
Наказом №2к від 03.01.2017 р. «Про зменшення коефіцієнта коригування» було встановлено, відповідно до п.10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 08.02.1995 р. №100 та враховуючи фінансові можливості, замість коефіцієнта зростання окладу в розмірі 1,089 встановити для коригування середнього заробітку коефіцієнт 1,00.
01.01.2017 р. ОСОБА_6 було складено заяву на імя ФОП ОСОБА_1 про надання відпустки без збереження заробітної плати, строком з 01.01.2017 р. по 06.01.2017 р. за сімейними обставинами.
Наказом №1в від 01.01.2017 р. було надано відпустку ОСОБА_6 без збереження заробітної плати ОСОБА_6 з 01.01.2017 р. по 06.01.2017 р. за його заявою.
06.01.2017 р. ОСОБА_6 було складено заяву на імя ФОП ОСОБА_1 про звільнення з роботи за згодою сторін.
Наказом №13в від 06.01.2017 р. ОСОБА_6 було звільнено з роботи за Трудовим договором 06.01.2017 р. за згодою сторін, п.1 ст.36 КЗпП України.
При цьому, суд зазначає, що в матералах справи містяться відомості, що ФОП ОСОБА_1 було укладено цивільно-правові договори, а саме: від 01.06.2016 р. з гр.ОСОБА_8; від 07.09.2016 р. з гр.ОСОБА_9; від 01.11.2016 р. з гр.ОСОБА_10; від 18.11.2016 р. з гр.ОСОБА_11; від 01.12.2016 р. з гр.ОСОБА_12; від 01.12.2016 р. з гр.ОСОБА_13; з 12.01.2017 р. з гр.ОСОБА_6; від 01.02.2017 р. з гр.ОСОБА_14; від 04.04.2017 р. з гр.ОСОБА_15; від 01.06.2017 р. з гр.ОСОБА_16; від 17.11.2017 р. з гр.ОСОБА_11
В підтвердження виконання умов зазначених вище договорів, позивачем було надано акти-приймання робіт (надання послуг), копії яких містяться в матеріалах справи.
Судом встановлено, що виплата заробітної плати за I половину січня 2017 року ОСОБА_7 була здійснена 20.01.2017 р. та виплачено аванс у сумі 1553,65 грн., що підтверджується відомостями виплати заробітної плати за I половину січня 2017 р., копія якої міститься в матеріалах справи.
При цьому, за II половину січня 2017 р. ОСОБА_7 було виплачено заробітну плату 03.02.2017 р. в сумі 1030,40 грн. та зроблено запис «депоновано».
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_17, ОСОБА_9, ОСОБА_18, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 було виплачено заробітну плату 06.02.2017 р. за II половину січня 2017 р., що підтверджується відомостями виплати заробітної плати за II половину січня 2017 р.
Виплата заробітної плати за I половину лютого 2017 року ОСОБА_7 була здійснена 20.02.2017 р. та виплачено заробітну плату у сумі 1 690,50 грн., що підтверджується відомостями виплати заробітної плати за I половину лютого 2017 р., копія якої міститься в матеріалах справи.
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_17, ОСОБА_9, ОСОБА_18, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13, ОСОБА_14 було виплачено заробітну плату 06.03.2017 р. за II половину лютого 2017 р., що підтверджується відомостями виплати заробітної плати за II половину лютого 2017 р.
Виплата заробітної плати за I половину березня 2017 року ОСОБА_7 була здійснена 20.03.2017 р. виплачено заробітну плату у сумі 1529,50 грн., що підтверджується відомостями виплати заробітної плати за I половину березня 2017 р., копія якої міститься в матеріалах справи.
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_17, ОСОБА_9, ОСОБА_18, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13, ОСОБА_14 було виплачено заробітну плату 05.04.2017 р. за II половину березня 2017 р., що підтверджується відомостями виплати заробітної плати за II половину березня 2017 р.
Виплата заробітної плати за I половину квітня 2017 року ОСОБА_7 була здійснена 20.04.2017 р. та виплачено заробітну плату у сумі 1 771,00 грн., що підтверджується відомостями виплати заробітної плати за I половину квітня 2017 р., копія якої міститься в матеріалах справи.
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_18, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_15, ОСОБА_14 було виплачено заробітну плату 05.04.2017 р. за II половину квітня 2017 р., що підтверджується відомостями виплати заробітної плати за II половину квітня 2017 р.
Виплата заробітної плати за I половину травня 2017 року ОСОБА_7 була здійснена 19.05.2017 р. та виплачено заробітну плату у сумі 1553,65 грн., що підтверджується відомостями виплати заробітної плати за I половину травня 2017 р., копія якої міститься в матеріалах справи.
При цьому, за II половину травня 2017 р. ОСОБА_7 було виплачено заробітну плату 02.06.2017 р. в сумі 1030,40 грн. та зроблено запис «депоновано».
Так, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_18, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_15, ОСОБА_14 було виплачено заробітну плату 06.06.2017 р. за II половину травня 2017 р., що підтверджується відомостями виплати заробітної плати за II половину травня 2017 р.
Виплата заробітної плати за I половину червня 2017 року ОСОБА_7 була здійснена 20.06.2017 р. та виплачено заробітну плату у сумі 1722,70 грн., що підтверджується відомостями виплати заробітної плати за I половину червня 2017 р., копія якої міститься в матеріалах справи.
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_18, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_15, ОСОБА_14 було виплачено заробітну плату 05.07.2017 р. за II половину червня 2017 р., що підтверджується відомостями виплати заробітної плати за II половину червня 2017 р.
Виплата заробітної плати за I половину липня 2017 року ОСОБА_7 була здійснена 20.07.2017 р. та виплачено заробітну плату у сумі 1762,95 грн., що підтверджується відомостями виплати заробітної плати за I половину липня 2017 р., копія якої міститься в матеріалах справи.
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_18, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_15, ОСОБА_14 було виплачено заробітну плату 04.08.2017 р. за II половину липня 2017 р., що підтверджується відомостями виплати заробітної плати за II половину липня 2017 р.
Виплата заробітної плати за I половину серпня 2017 року ОСОБА_7 була здійснена 21.08.2017 р. та виплачено заробітну плату у сумі 1803,20 грн., що підтверджується відомостями виплати заробітної плати за I половину липня 2017 р., копія якої міститься в матеріалах справи.
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_18, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_15, ОСОБА_14 було виплачено заробітну плату 05.09.2017 р. за II половину серпня 2017 р., що підтверджується відомостями виплати заробітної плати за II половину серпня 2017 р.
Виплата заробітної плати за I половину вересня 2017 року ОСОБА_7 була здійснена 20.09.2017 р. та виплачено заробітну плату у сумі 1771,00 грн., що підтверджується відомостями виплати заробітної плати за I половину вересня 2017 р., копія якої міститься в матеріалах справи.
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_18, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_15, ОСОБА_14 було виплачено заробітну плату 05.09.2017 р. за II половину вересня 2017 р., що підтверджується відомостями виплати заробітної плати за II половину вересня 2017 р.
Виплата заробітної плати за I половину жовтня 2017 року ОСОБА_7 була здійснена 20.10.2017 р. та виплачено заробітну плату у сумі 1771,00 грн., що підтверджується відомостями виплати заробітної плати за I половину жовтня 2017 р., копія якої міститься в матеріалах справи.
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_18, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_15, ОСОБА_14 було виплачено заробітну плату 06.11.2017 р. за II половину жовтня 2017 р., що підтверджується відомостями виплати заробітної плати за II половину жовтня 2017 р.
В підтвердження виплати заробітних плат ОСОБА_6 та ОСОБА_7, позивачем було надано розрахункові відомості заробітної плати за: січень 2017 року жовтень 2017 року, копії яких містяться в матеріалах справи.
Суд також зазначає, що позивачем під час судового розгляду справи було надано копії табелів обліку робочого часу, а саме: за лютий 2017 р.; за березень 2017 р.; за квітень 2017 р.; за травень 2017 р.; за червень 2017 р.; за липень 2017 р.; за серпень 2017 р.; за вересень 2017 р., та табеля обліку використаного робочого часу: за січень 2017 року; за жовтень 2017 р.
В матеріалах справи містяться відомості, що ФОП ОСОБА_1 було направлено на адресу начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області ОСОБА_19 лист від 07.12.2017 р. вих.№1, в якому з приводу начебто встановлених порушень надано відповідні пояснення, а саме: що в штатному розписі встановлені оклади без урахування міжкваліфікаційних співвідношень, ФОП ОСОБА_1 зазначено, що Фізичним особам-підприємцям не потрібно взагалі складати штатний розпис (у них немає вищих органів, усі рішення підприємці ухвалюють одноосібно, у тому числі вони самостійно вирішують, яку кількість працівників наймати та скільки їм платити (розмір зарплати встановлюють за домовленістю й фіксують у письмовому трудовому договорі); щодо порушень строків виплати заробітної плати за січень, травень 2017 р., ФОП ОСОБА_1 зазначено, що виплата заробітної плати за січень була здійснена на 1 (одну) добу пізніше, бо 5 лютого припало на вихідний день (неділя), а заробітна плата за другу половину травня була виплачена 06.06.2017 р., в зв'язку з державним святом (трійця); що ФОП ОСОБА_1 допущено помилку при нарахуванні компенсації за невикористану відпустку, ФОП ОСОБА_1 зазначив, що розрахунок приведено у відповідність, помилки виправлено, виплату було проведено 30.11.2017р., що підтверджується копіями розрахунків компенсації, розрахунковими відомостями та відомостями виплати.
З урахуванням зазначених вище доводів, які були надані позивачем під час судового розгляду справи, суд зазначає, що відповідачем, при винесенні оскаржуваних постанов, а саме: від 11.12.2017 р. №200/4.3-5/961, якою на позивача було накладено штраф у розмірі 3 200,00 грн. та від 11.12.2017 р. №200/4.3-5/962, якою на позивача було накладено штраф у розмірі 32 000,00 грн. не було враховано зазначених та встановлених вище по тексту фактів, що мало наслідком винесення позивачем незаконних та необґрунтованих постав онов, а саме: №200/4.3-5/961 від 11.12.2017 р. на загальну суму 3200,00 грн. та №200/4.3-5/962 від 11.12.2017 р. на загальну суму 32 000,00 грн.
Звертаючи увагу на наведені вище обставини суд зазначає наступне.
При розгляді в вирішенні даної справи по суті відповідачем субєктом владних повноважень було проігноровано ч.2 ст.77 КАС України, відповідно до диспозиції якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, та будь-якими належними, допустимими, достовірними та допустимими доказами в розуміні ст.ст.73-76 КАС України не було доведено правомірного характеру оскаржуваних рішень, як не було спростовано і доводів позивача, покладених в обґрунтування заявленої позовної заяви.
Також, відповідачем не було надано будь-яких пояснень з приводу помилок наявних в акті перевірки від 23.11.2017 р. №200/4.3-5.
Враховуючи викладене вище, встановивши в судовому засіданні факт порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача внаслідок винесення відповідачем субєктом владних повноважень постанов Головного управління Державної служби України з питань праці у Дніпропетровській області, а саме: від 11.12.2017 р. №200/4.3-5/961, якою на позивача було накладено штраф у розмірі 3 200,00 грн. та від 11.12.2017 р. №200/4.3-5/962, якою на позивача було накладено штраф у розмірі 32 000,00 грн. необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; упереджено; недобросовісно; нерозсудливо; непропорційно, зокрема без дотримання необхідного балансу між будь якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, суд приходить до висновку, що задоволення вимог заявленої позовної заяви за підставами, зазначеними вище та у спосіб захисту порушеного права, обраний позивачем, буде належним засобом щодо поновлення порушених прав позивача в публічно правових відносинах з боку субєкта владних повноважень.
Відповідно до ст.2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», рішення Європейського суду з прав людини є обовязковим для виконання Україною відповідно до ст.46 Конвенції.
Відповідно до п.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
При цьому, суд зауважує, що п.1 статті 6 Конвенції зобовязує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обовязку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до квитанції №18561253 від 05.01.2018 року за подання позовної заяви позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1 409,60 грн. (одна тисяча чотириста девять грн., 60 коп.), який у повному розмірі зараховано до Державного бюджету України.
Враховуючи задоволення позовної заяви Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування постанов Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, а саме: №200/4.3-5/961 від 11.12.2017 р. на загальну суму 32 00,00 грн. та №200/4.3-5/962 від 11.12.2017 р. на загальну суму 32 000,00 грн., суд приходить до висновку про наявність підстав для присудження і всіх здійснених позивачем документально підтверджених судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, а саме, судового збору у розмірі 1 409,60 грн. (одна тисяча чотириста девять грн., 60 коп.).
Керуючись ст.ст.242-244, 246, 250, 254, 255 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування постанов Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, а саме: №200/4.3-5/961 від 11.12.2017 р. на загальну суму 3200,00 грн. та №200/4.3-5/962 від 11.12.2017 р. на загальну суму 32 000,00 грн. задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Державної служби України з питань праці у Дніпропетровській області про накладення штрафу уповноваженими особами на фізичну особу підприємця ОСОБА_1 у розмірі 3 200,00 грн. від 11.12.2017 р. №200/4.3-5/961.
Стягнути судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної служби України з питань праці у Дніпропетровській області на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору у розмірі 1 409,60 грн. (одна тисяча чотириста девять грн., 60 коп.).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складений 01 березня 2018 року.

Суддя ОСОБА_20