Справа № 826/1598/15
Суддя: Мєзєнцев Є.І.
Дата ухвалення: 2018-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/1598/15 Суддя (судді) першої інстанції: Чудак О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі: судді-доповідача Мєзєнцева Є.І., суддів - Ісаєнко Ю.А., Лічевецького І.О., при секретарі Войтковській Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Київської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕКЛАМЕ МІА" (представник Онищенко Т.О., ордер серії КС №335920), Товариства з додатковою відповідальністю "АГЕНСТВО СОЮЗДРУК", Професійної спілки підприємців та найманих працівників торгівлі, сфери послуг та промисловості "ЄДНІСТЬ", Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮКРЕЙНІАН ДІВЕЛОПМЕНТ СЕРВІС" (представник Краснолуцька Г.О., довіреність №01/12 від 01.12.2017 року), Фізичної особи підприємця ОСОБА_5 (представник ОСОБА_6, довіреність б/н від 27.06.2017 року) та особи яка приєдналася до його апеляційної скарги: Громадська організація "Київський міський комітет порятунку бізнесу" (представник Біліченко А.І., довіреність б/н від 20.04.2018 року), на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 грудня 2017 року у справі за адміністративним позовом Громадської організації "Всеукраїнська спілка працівників торгівлі та послуг "ТРУДОВА СПІВДРУЖНІСТЬ" (голова спілки Картозія Л.Ш.) до Київської міської ради (представник Глобенко Л.В., довіреність №225-КМТ-1120 від 22.03.2018) про визнання нечинним рішення, -

ВСТАНОВИВ :

Громадська організація "Всеукраїнська спілка працівників торгівлі та послуг "ТРУДОВА СПІВДРУЖНІСТЬ" звернулась до суду з адміністративним позовом до Київської міської ради про:

- визнання рішення Київської міської ради від 04 вересня 2014 року №62/62 "Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 24 лютого 2011 року №56/5443 "Про затвердження Порядку визначення обсягів пайової участі (внеску) власників тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі в утриманні об'єктів благоустрою міста Києва та внесення змін до деяких рішень Київської міської ради" таким, що не відповідає статтям 8, 179, 184 Господарського кодексу України, статті 15 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" та наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 12 листопада 2013 року №537 "Про затвердження Типового договору щодо пайової участі в утриманні об'єкта благоустрою";

- визнання рішення Київської міської ради №62/62 "Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 24 лютого 2011 року №56/5443 "Про затвердження Порядку визначення обсягів пайової участі (внеску) власників тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі в утриманні об'єктів благоустрою міста Києва та внесення змін до деяких рішень Київської міської ради" недійсним з дня його прийняття.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 квітня 2015 року, залишено без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 30 липня 2015 року, у задоволенні позову було відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 03 жовтня 2017 року касаційну скаргу ГО "ВСПТП "Трудова співдружність" задоволено. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 квітня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 30 липня 2015 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 грудня 2017 року адміністративний позов задоволено частково, а саме визнано протиправним та нечинним рішення Київської міської ради від 04 вересня 2014 року №62/62 "Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 24 лютого 2011 року №56/5443 "Про затвердження Порядку визначення обсягів пайової участі (внеску) власників тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі в утриманні об'єктів благоустрою міста Києва та внесення змін до деяких рішень Київської міської ради" в частині підпункту 1.2 пункту 1, пункту 2 додатку 1 та пункту 3. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Фізична особа підприємець ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зокрема апелянт зазначив, що відсутність у договорі з Київрадою переліку робіт порівняно із Типовим договором не впливає на обсяг його прав і обов'язків, а тому відсутні підстави для задоволення адміністративного позову.

02.04.2018 року на адресу Київського апеляційного адміністративного суду надійшла заява Громадської організації "Київський міський комітет порятунку бізнесу" про приєднання до апеляційної скарги Фізичної особи підприємця ОСОБА_5.

Товариство з обмеженою відповідальністю "РЕКЛАМЕ МІА", посилаючись в своїй апеляційній скарзі на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та на порушення норм матеріального і процесуального права просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зокрема апелянт зазначає, що рішення Київської міської ради від 04 вересня 2014 року №62/62 жодним чином не впливає на права та обов'язки позивача, а тому відсутні підстави для задоволення адміністративного позову.

В своїй апеляційній скарзі Професійна спілка підприємців та найманих працівників торгівлі, сфери послуг та промисловості "ЄДНІСТЬ", посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм матеріального і процесуального права просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зокрема апелянт зазначає, що при прийнятті рішення Київської міської ради від 04 вересня 2014 року №62/62 рада діяла в межах наданих повноважень відповідно до Закону України «Про благоустрій населених пунктів», Закону України «Про столицю України - місто - герой Київ».

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮКРЕЙНІАН ДІВЕЛОПМЕНТ СЕРВІС", посилаючись в своїй апеляційній скарзі на невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм матеріального і процесуального права просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зокрема апелянт зазначає, що рішення Київської міської ради від 04 вересня 2014 року №62/62 жодним чином не зобов'язує всіх власників тимчасових споруд укладати договори щодо пайової участі і утриманні об'єкта благоустрою, адже такий обов'язок встановлено в інших нормативно-правових актах Київської міської ради, які не є предметом спору.

Товариство з додатковою відповідальністю "АГЕНСТВО СОЮЗДРУК", посилаючись в своїй апеляційній скарзі на порушення норм матеріального і процесуального права судом першої інстацнії просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зокрема апелянт зазначає, що рішення Київської міської ради від 04 вересня 2014 року №62/62 прийнято відповідно до норм Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закону України «Про благоустрій населених пунктів», Закону України «Про столицю України - місто - герой Київ».

В своїй апеляційній скарзі Київська міська рада, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зокрема апелянт зазначає, що наведені у законі визначення об'єкта благоустрою включають всі види робіт, а тому відсутність цього переліку робіт у договорі про пайову участь з Київрадою не впливає на обсяг прав і обов'язків порівняно із Типовим договором, а отже є не зміною типового договору, а просто більш стислою формою викладення інформації.

Позивачем було надано до суду відзив на апеляційну скаргу Київської міської ради, за змістом якого зазначено, що згідно Закону України «Про благоустрій населених пунктів» стороною договору щодо пайової участі в утриманні об'єкта благоустрою є суб'єкт господарювання, який надає господарські послуги щодо належного утримання об'єкту благоустрою, а тому аргумент відповідача, що Департамент містобудування та архітектури надає послуги власникам тимчасових споруд шляхом санітарної очистки та прибирання території, виконання робіт по ремонту об'єкту благоустрою не відповідають дійсності.

23 квітня 2018 року у судовому засіданні Київська міська рада заявила про відсутність у матеріалах справи процесуального документа про особу яка приєдналася до апеляційної скарги ОСОБА_5, а саме Громадської організації "Київський міський комітет порятунку бізнесу". Втім, за приписами ст. 302 КАС України окремого документа за наслідками розгляду заяви про приєднання до апеляційної скарги не виноситься.

Водночас, у судовому засіданні представником позивача було заявлено клопотання про виправлення істотної процесуальної посилки, допущеної попереднім складом суду. Позивач зазначає, що ухвалою Київського апеляційного суду від 26.02.2018 року апеляційну скаргу відповідача було залишено без руху, втім у встановлений судом строк Київська міська рада не усунула недоліки апеляційної скарги, у зв'язку з чим представник позивача просила повернути відповідачу апеляційну скаргу разом з доданими до скарги матеріалами, про що постановити ухвалу, яку викласти окремим документом та вручити позивачу негайно після проголошення.

Розглянувши означене клопотання, колегія суддів дійшла висновку про відмову у його задоволенні, адже норми КАС України не передбачають за наведених позивачем підстав можливості повернення апеляційної скарги, по якій вже відкрито апеляційне провадження.

Крім того, представником позивача було надано у судовому засіданні клопотання про врахування аргументів та нового доказу позивача під час вирішення судом питання в порядку ч. 2 ст. 308 КАС України, а саме долучити до матеріалів справи повідомлення про початок досудового розслідування від 28.11.2015 та пам'ятку про процесуальні права та обов'язки потерпілого. Дослідивши означене клопотання, колегія суддів долучила означене клопотання до справи, втім звертає увагу, що надані представником позивача додаткові докази не є належними та допустимими доказами у спорі про визнання нечинним рішення Київської міської ради, з огляду на те, що вони не мають відношення до предмету розглядуваної справи.

Що стосується клопотання позивача про опублікування повідомлень про хід розгляду означеної справи на офіційному веб-порталі Київського апеляційного адміністративного суду та/або на офіційному веб-порталі Судової влади та направлення відповіді на зазначене клопотання на електронну та поштову адресу заявника.

Означене клопотання було розглянуто колегією суддів до судового засідання, внаслідок чого було оприлюднено відомості про розгляд означеної справи на офіційному веб-порталі Судова влада України (https://apladm.ki.court.gov.ua/sud9103/gromadyanam/csz/). Крім того, з урахуванням участі громадськості у розглядуваній справі, суд забезпечив проведення відео трансляції про що повідомив на офіційному сайті Київського апеляційного адміністративного суду (http://kaas.gov.ua/about/news/2660-translyatsiya-sudovogo-zasidannya-u-spravi-826-1598-15-zdijsnyuvatimetsya-v-onlajn-rezhimi.html) та яка здійснювалась на офіційному веб-порталі Судова влада України за посланням (https://court.gov.ua/affairs/online/).

Представник Київської міської ради та решта апелянтів у судовому засіданні підтримали вимоги своїх апеляційних скарг, просили їх задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача заперечував проти задоволення апеляційних скарг, просив відмовити у їх задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що Київською міською радою 04 вересня 2014 року прийнято рішення №62/62 "Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 24 лютого 2011 року №56/5443 "Про затвердження Порядку визначення обсягів пайової участі (внеску) власників тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі в утриманні об'єктів благоустрою міста Києва та внесення змін до деяких рішень Київської міської ради" та деяких рішень Київської міської ради".

Пунктом 1 вирішено внести до рішення Київської міської ради від 24 лютого 2011 року №56/5443 "Про затвердження Порядку визначення обсягів пайової участі (внеску) власників тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі в утриманні об'єктів благоустрою міста Києва та внесення змін до деяких рішень Київської міської ради" такі зміни:

1.1. Заголовок та пункт 1 рішення після слів "засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі" доповнити словами "власників (користувачів) майданчиків для харчування біля стаціонарних закладів ресторанного господарства".

1.2. Додаток до рішення викласти в новій редакції, що додається.

Пунктом 2 вирішено внести зміни до Правил благоустрою міста Києва, затверджених рішенням Київської міської ради від 25 грудня 2008 року №1051/1051, згідно з додатком 1 до цього рішення.

Пунктом 3 доручено Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) укладати договори щодо пайової участі в утриманні об'єкта благоустрою із суб'єктами господарювання відповідно до Порядку визначення обсягів пайової участі (внеску) власників тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі, власників (користувачів) майданчиків для харчування біля стаціонарних закладів ресторанного господарства в утриманні об'єктів благоустрою міста Києва, затвердженого рішенням Київської міської ради від 24 лютого 2011 року №56/5443.

Відтак, рішенням Київської міської ради від 24 лютого 2011 року №56/5443 затверджено Порядок визначення обсягів пайової участі (внеску) власників тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі в утриманні об'єктів благоустрою міста Києва, який є Додатком. Саме цей додаток викладено в новій редакції підпунктом 1.2 пункту 1 оскаржуваного рішення.

В свою чергу, додатком 1 до Порядку визначення обсягів пайової участі є Договір щодо пайової участі в утриманні об'єкта благоустрою.

Позивачем зазначено, що в супереч частини четвертої статті 179 Господарського кодексу України текст цього Договору не конкретизує умови Типового договору щодо пайової участі в утриманні об'єкта благоустрою, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 12 листопада 2013 року №537, а істотно відступає від його змісту. Окрім того, внаслідок внесених змін, право власника тимчасової споруди щодо пайової участі стало його обов'язком.

У преамбулі оскаржуваного рішення зазначено, що прийнято воно, серед іншого, відповідно до статті 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", статті 22 Закону України "Про столицю України - місто-герой Київ", Закону України "Про благоустрій населених пунктів", наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21 жовтня 2011 року №244 "Про затвердження Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності", враховуючи наказ Міністерства зовнішніх економічних зв'язків і торгівлі України від 08 липня 1996 року №369 "Про затвердження Правил роботи дрібнороздрібної торговельної мережі", з метою вдосконалення порядку залучення пайової участі (внеску) власників тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі, власників (користувачів) майданчиків для харчування біля стаціонарних закладів ресторанного господарства в утриманні об'єктів благоустрою міста Києва.

Так, Закон України "Про благоустрій населених пунктів" визначає правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів і спрямований на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини.

У Законі визначено, що:

благоустрій населених пунктів - комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля;

територія - сукупність земельних ділянок, які використовуються для розміщення об'єктів благоустрою населених пунктів: парків, скверів, бульварів, вулиць, провулків, узвозів, проїздів, шляхів, площ, майданів, набережних, прибудинкових територій, пляжів, кладовищ, рекреаційних, оздоровчих, навчальних, спортивних, історико-культурних об'єктів, об'єктів промисловості, комунально-складських та інших об'єктів у межах населеного пункту;

утримання в належному стані території - використання її за призначенням відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, правил благоустрою території населеного пункту, а також санітарне очищення території, її озеленення, збереження та відновлення об'єктів благоустрою.

Статтею 15 Законом України "Про благоустрій населених пунктів" врегульовано питання утримання об'єктів благоустрою.

Частиною четвертою наведеної статті, власник тимчасової споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення, розташованої на території об'єкта благоустрою державної та комунальної власності, зобов'язаний забезпечити належне утримання прилеглої до тимчасової споруди території або може брати пайову участь в утриманні цього об'єкта благоустрою на умовах договору, укладеного із підприємством або балансоутримувачем.

Типовий договір щодо пайової участі в утриманні об'єкта благоустрою затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Відповідно до абзацу 2 частини четвертої статті 15 Закону України "Про благоустрій населених пунктів", з метою забезпечення механізму взаємодії підприємств з утримання об'єктів благоустрою державної та комунальної власності або балансоутримувачів цих об'єктів з власниками тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення, розташованих на території об'єктів благоустрою державної та комунальної власності прийнято Наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 12 листопада 2013 року №537, яким затверджено Типовий договір щодо пайової участі в утриманні об'єкта благоустрою.

Виклавши Додаток до рішення №56/5443 в новій редакції, тобто фактично виклавши в новій редакції Порядок визначення обсягів пайової участі (внеску) власників тимчасових споруд, останній викладено у редакції з Додатком 1, яким є Договір щодо пайової участі в утриманні об'єкта благоустрою.

Надаючи оцінку наведеним вище Типовому договору та Договору щодо пайової участі в утриманні об'єкта благоустрою суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо істотних відмінностей змісту даних договорів.

Предметом Типового договору визначено, що Замовник зобов'язується оплатити пайову участь в утриманні об'єкта благоустрою на території якого розташована тимчасова споруда власником якої є Замовник, а Виконавець зобов'язується забезпечити належне утримання прилеглої до зазначеної споруди території.

У цьому ж розділі визначено, що Сторони погодилися, що Замовник сплачує пайову участь в утриманні об'єкта благоустрою у розмірі __ (зазначається сума прописом) гривень.

Далі зазначено, що обсяги пайової участі в утриманні об'єкта благоустрою визначені згідно з рішенням (сільської, селищної, міської ради, номер та дата рішення) відповідно до пункту 10 частини другої статті 10 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" (п. 1.2 Типового договору).

Замовник здійснює оплату пайової участі у розмірі, установленому в пункті 1.2 цього Договору (п. 1.3).

В свою чергу, Предметом Договору, який є додатком 1 до Порядку визначення обсягів Пайової участі (внеску) власників тимчасових споруд визначено, що Сторона 1 зобов'язується оплатити пайову участь в утриманні об'єкта благоустрою на території якого розташована тимчасова споруда власником якої є Сторона 1.

Сторони погодилися, що Замовник сплачує пайову участь в утриманні об'єкта благоустрою у розмірі __ (зазначається розмір) гривень на рік.

Обсяги пайової участі в утриманні об'єкта благоустрою визначені згідно з рішенням __ (зазначаються реквізити рішення) відповідно до пункту 10 частини другої статті 10 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" (п. 1.2).

Сторона 1 здійснює оплату пайової участі у розмірі, встановленому в пункті 1.2 цього Договору (п. 1.3).

Отже Предмет Договору, що є додатком до Порядку на відміну від Типового договору не передбачає обов'язку другої сторони (Виконавця) забезпечити належне утримання прилеглої до тимчасової споруди території, а передбачає виключно сплату Замовником пайової участі в утриманні об'єкта благоустрою.

Водночас, істотно різняться і розділи, які визначають права та обов'язки Сторін.

Так, згідно пункту 2.2 Типового договору, Виконавець зобов'язується з урахуванням вимог Правил благоустрою, затверджених рішенням (сільської, селищної, міської ради, номер та дата рішення) забезпечити на території, прилеглій до тимчасової споруди, у межах, визначених схемою благоустрою території:

- санітарне очищення та прибирання з дотриманням вимог Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць, затверджених наказом Міністерства охорони здоров'я України від 17 березня 2011 року №145, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 05 квітня 2011 року за №457/19195;

- утримання вулично-дорожньої мережі з дотриманням вимог Технічних правил ремонту і утримання вулиць та доріг населених пунктів, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 14 лютого 2012 року №54, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 05 березня 2012 року за №365/20678;

- утримання зелених насаджень з дотриманням вимог Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10 квітня 2006 року №105, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 27 липня 2006 року за №880/12754;

- виконання відповідних робіт з утримання об'єктів благоустрою згідно з номенклатурою, наведеною у додатку 5 до пункту 1.8 Порядку проведення ремонту та утримання об'єктів благоустрою населених пунктів, затвердженого наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 23 вересня 2003 року №154, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 12 лютого 2004 року за №189/8788.

Водночас, згідно пункту 2.3. Договору щодо пайової участі в утриманні об'єкта благоустрою Замовник має право: 1) вимагати від Виконавця усунення виявлених недоліків щодо утримання території об'єкта благоустрою; 2) отримувати від Виконавця інформацію про використання Виконавцем внесених Замовником обсягів пайової участі в утриманні території у розмірі, установленому в пункті 1.2 цього Договору.

Відповідні положення відсутні у Договорі, який є додатком 1 до Порядку визначення обсягів пайової участі (внеску) власників тимчасових споруд.

У відповідному розділі Договору у пункті 2.1 вказано, що Сторона 1 зобов'язана перерахувати пайовий внесок у сумі ___ гривень на рік на умовах, визначених у цьому Договорі.

Сторона 1 сплачує пайовий внесок у повній сумі протягом 10 днів від дати формування Договору на бюджетний рахунок цільового фонду спеціального фонду міського бюджету за такими реквізитами (зазначаються реквізити).

Сторона 2 за умови належного виконання Стороною 1 своїх обов'язків, що випливають з цього Договору, відповідно до вимог законодавства зобов'язана в порядку, визначеному цим Договором, видати Стороні 1 документ, що посвідчує факт сплати пайової участі (інформаційний талон).

Пункт 2.3 Договору відповідає Типовому договору.

За наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що положення Типового договору не враховують окремих деталей порядку визначення обсягів пайової участі в утриманні об'єктів благоустрою міста Києва і рада наділена повноваженнями конкретизувати редакцію такого договору. Законом вказане не забороняється. Проте зазначена конкретизація договору не може суперечити положенням Типового договору.

Крім того, згідно частини четвертої статті 15 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" власник тимчасової споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення, розташованої на території об'єкта благоустрою державної та комунальної власності, зобов'язаний забезпечити належне утримання прилеглої до тимчасової споруди території або може брати пайову участь в утриманні цього об'єкта благоустрою на умовах договору, укладеного із підприємством або балансоутримувачем.

Тобто, право укладення договору на утримання закріпленої (прилеглої) території може бути використане як альтернатива самостійному належному утриманню території власником споруди. Не укладення договору не позбавляє власника споруди забезпечувати належне утримання наданої та прилеглої території.

Разом з тим, з сукупного аналізу Порядку визначення обсягів пайової участі (внеску) власників тимчасових споруд, що є додатком до рішення Київської міської ради від 24 лютого 2011 року №56/5443, Договору, що є Додатком 1 до Порядку, а також змін, що внесено оскаржуваним рішенням до Правил благоустрою міста Києва вбачається, що сплата пайової участі стала виключно обов'язком власника тимчасової споруди.

Згідно пункту 1.4 Порядку визначення обсягів пайової участі (внеску) власників тимчасових споруд, пайова участь (внесок) в утриманні об'єктів благоустрою залучається, серед іншого, з метою надання власникам тимчасових споруд права реалізувати свій проект встановлення (розміщення) тимчасових споруд.

Поряд із цим, пунктом 2.3 унормовано, що у разі встановлення (розміщення) тимчасових споруд на об'єктах благоустрою, розташованих на земельних ділянках комунальної власності територіальної громади міста Києва, власник тимчасової споруди укладає договір щодо пайової участі в утриманні об'єкта благоустрою.

Таким чином, суд вбачає у положеннях Порядку імперативний характер, який, безальтернативно, у разі встановлення (розміщення) тимчасової споруди на об'єктах благоустрою, передбачає обов'язковість укладення договору щодо пайової участі.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що оскільки пунктом 1.2 оскаржуваного рішення, Порядок визначення обсягів пайової участі (внеску) власників тимчасових споруд викладено в новій редакції, шляхом викладення у новій редакції Додатку до рішення Київської міської ради від 24 лютого 2011 року №56/5443, суд немає можливості скасувати певні пункти Порядку, виходячи з характеру спірних правовідносин, об'єкту навколо якого виникли спірні правовідносини та предмету спору, яким є конкретне рішення. Відтак, оскаржуване рішення підлягає визнанню протиправним та нечинним в частині всього підпункту 1.2 пункту 1.

Водночас, колегія суддів погоджується, що оскаржуване рішення підлягає визнанню протиправним та нечинним в частині пункту 3, оскільки даний пункт нерозривно пов'язаний з приписами Порядку (в редакції рішення №62/62 і відповідно Договору), зміст якого зводиться до укладання договорів щодо пайової участі в утриманні об'єкта благоустрою із суб'єктами господарювання відповідно до Порядку визначення обсягів пайової участі (внеску) власників тимчасових споруд.

Окрім того, оскаржуваним рішенням, внесено зміни до Правил благоустрою міста Києва, затверджених рішенням Київської міської ради від 25 грудня 2008 року №1051/1051, згідно з додатком 1 до цього рішення, про що вказано у пункті 2.

Оцінюючи додаток 1, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про визнання протиправним та нечинним лише пункту 2 додатку 1 до оскаржуваного рішення, оскільки наведеним пунктом доповнено пункт 15.3 Правил благоустрою міста Києва новим підпунктом 15.3.5, зі змісту якого вбачається, що для встановлення тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності необхідним є паспорт прив'язки тимчасової споруди, оформлений Департаментом містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та договір щодо пайової участі в утриманні об'єкта благоустрою, укладений між Департаментом містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та власником тимчасової споруди.

Водночас, під час прийняття оскаржуваного рішення відповідач виходив з приписів наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21 жовтня 2011 року №244 "Про затвердження Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності", що вбачається з його преамбули.

Пунктом 2.20 наведеного наказу передбачено, що встановлення тимчасової споруди здійснюється відповідно до паспорта прив'язки. Про договір щодо пайової участі в утриманні об'єкта благоустрою в даному пункті не йдеться. В силу пункту 2.22 відновлення благоустрою замовником є обов'язковим.

Відтак, даний пункт призводить до суперечностей, як частини четвертої статті 15 Закону України "Про благоустрій населених пунктів", так і приписів наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21 жовтня 2011 року №244 "Про затвердження Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності".

В іншій частині рішення не підлягає скасуванню, оскільки не пов'язане з підставами позову і до суперечностей з приписами Закону України "Про благоустрій населених пунктів" не призводить.

Суд звертає увагу, що пункт 8 наведеного рішення також вказує на імперативність позиції Київської міської ради щодо обов'язковості укладення договору щодо пайової участі в утриманні об'єкта благоустрою. Так, наведеним пунктом передбачено, що паспорт прив'язки тимчасової споруди оформлюється Департаментом містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), серед іншого, за умови сплати суб'єктом господарювання пайової участі відповідно до договору щодо пайової участі в утриманні об'єкта благоустрою.

Так, у преамбулі оскаржуваного рішення зазначено, що прийнято воно, серед іншого, відповідно до статті 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", статті 22 Закону України "Про столицю України - місто-герой Київ".

Статтею 30 Закону України "Про місцеве самоврядування" врегульовано повноваження виконавчих органів сільських, селищних, міських рад в галузі житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, громадського харчування, транспорту і зв'язку.

Статтею 22 Закону України "Про столицю України - місто-герой Київ" врегульовано додаткові права Київської міської ради, пов'язані зі здійсненням містом Києвом столичних функцій.

Зокрема відповідач посилається на підпункт 9 пункту "а" та підпункт 4 пункту "б" статті 30 Закону, згідно яких до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить встановлення зручного для населення режиму роботи підприємств комунального господарства, торгівлі та громадського харчування, побутового обслуговування, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад; делегованими повноваженнями є встановлення за погодженням з власниками зручного для населення режиму роботи розташованих на відповідній території підприємств, установ та організацій сфери обслуговування незалежно від форм власності.

Втім, наведені приписи можуть стосуватися пункту 8 оскаржуваного рішення, який встановлює часовий режим роботи тимчасової споруди, однак не стосуються питання утримання об'єкта благоустрою власником тимчасової споруди самостійно чи шляхом укладення договору пайової участі.

Щодо посилання апелянтів на пункт 2 статті 22 Закону України "Про столицю України - місто-герой Київ", за змістом якого, у зв'язку зі здійсненням містом Києвом функцій столиці України Київська міська рада в межах своєї компетенції, встановленої законами України, має право встановлювати порядок утримання та експлуатації об'єктів, розташованих у місті, та прилеглої до них території, правила благоустрою, торговельного, побутового, транспортного, житлово-комунального та іншого соціально-культурного обслуговування, визначати особливості землекористування та використання інших природних ресурсів. Проте, наведені приписи закону не дозволяють ігнорувати чи істотно відступати від приписів інших нормативно-правових актів рівних за юридичною силою, яким є Закон України "Про благоустрій населених пунктів" і актів прийнятих на реалізацію приписів таких нормативно-правових актів, яким є Наказ про затвердження Типового договору.

Особливий статус міста Києва не є підставою, достатньою для звуження прав, в тому числі перетворення права на укладення договору щодо пайової участі в утриманні об'єкта благоустрою в обов'язок щодо такого укладення.

В свою чергу, посилання на пункт 10 частини другої статті 10 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" згідно якого до повноважень міських рад належить визначення обсягів пайової участі власників тимчасових споруд в утриманні об'єктів благоустрою також не спростовують доводів позивача, оскільки в мова не йде про "обсяги пайової участі", оскільки спір зосереджено навколо того, що пайова участь за Законом є правом власника тимчасової споруди, однак внаслідок прийняття оскаржуваного рішення стала обов'язком, який покладається Договором, що не відповідає в даному випадку Типовому договору, затвердженому центральним органом влади.

Що стосується порушення прав та інтересів позивача, колегія суддів зазначає, що пунктом 2.1 Статуту ГО "ВСПТП "Трудова співдружність" визначено мету діяльності Спілки, яка передбачає сприяння створенню економічних та юридичних умов для розвитку малого та середнього підприємництва, захисту особистих прав та задоволення спільних інтересів членів Спілки, що вказує на наявність правового інтересу позивача у досліджуваному спорі.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що повертаючи на новий розгляд означену справу, Вищий адміністративний суд України в своїй ухвалі від 03 жовтня 2017 року не зазначив про відсутність у позивача права на звернення до суду з даними адміністративним позовом, що також свідчить про необґрунтованість доводів апелянтів про відсутність порушеного права позивача в даному випадку.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Доводи апеляційних скарг зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповністю з'ясовано обставини, що мають значення для справи або неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 310, 312, 316, 321, 322, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційні скарги Київської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕКЛАМЕ МІА", Товариства з додатковою відповідальністю "АГЕНСТВО СОЮЗДРУК", Професійної спілки підприємців та найманих працівників торгівлі, сфери послуг та промисловості "ЄДНІСТЬ", Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮКРЕЙНІАН ДІВЕЛОПМЕНТ СЕРВІС", Фізичної особи підприємця ОСОБА_5 та особи, яка приєдналася до його апеляційної скарги: Громадська організація "Київський міський комітет порятунку бізнесу" - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 грудня 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду у тридцятиденний строк в порядку, встановленому статтями 329-331 КАС України.

Повний текст постанови складений 25 квітня 2018 року.

Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев

суддя Ю.А.Ісаєнко

суддя І.О. Лічевецький