Справа № 808/340/18
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2018-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

28 березня 2018 року Справа № 808/340/18 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 71108)

до Бердянського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (вул. Консульська, буд. 23-Л, м. Бердянськ, Запорізька область, 7118)

третя особа Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області (вул. Захисників України, буд 27, м.Бердянськ, Запорізька область, 71118)

про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

29 січня 2018 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач або ОСОБА_1В.) до Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач або Бердянське ОУПФУ в Запорізькій області), третя особа Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради (далі УПСЗН ВК Бердянської міської ради), в якому позивач (з урахуванням уточнень від 23.02.2018) просить суд: визнати протиправними дії відповідача з призупинення (припинення) виплати з 01.04.2017 пенсії за віком позивачу; зобов'язати відповідача відновити нарахування та виплату пенсії позивачу з 01.04.2017, та виплатити заборгованість за період з 01.04.2017 по 30.09.2017. Крім того, просить допустити негайне виконання рішення по стягненню суми заборгованості.

Ухвалою суду від 28 лютого 2018 року відкрито провадження в адміністративній справі № 808/340/18, за клопотанням позивача її звільнено від сплати судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 27.06.2017 №, виданою Управлінням праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Бердянської міської ради. ОСОБА_1 отримує пенсію за віком за місцем фактичного проживання у м. Бердянську. З 01.04.2017 по 30.09.2017 відповідач припинив виплату пенсійних виплат з посиланням на інформацію, отриману від Держприкордонслужби та рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Управлінням праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Бердянської міської ради від 12.05.2017 №252. Дії відповідача з припинення пенсії вважає протиправними, оскільки пенсія є єдиними джерелом її існування. З посиланням на норми Конституції України, Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», просить позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач позов не визнав, надав відзив від 22 березня 2018 року (вх. № 9399), в якому пояснив, що позивач, отримавши 01.12.2014 довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №, звернувся до відповідача для призначення пенсії з особистою заявою. Виплата пенсії здійснювалась до 01.04.2017, після чого була зупинена на підставі отриманих списків Держприкордонслужби та на підставі рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Управлінням праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Бердянської міської ради від 12.05.2017 №252. 07.07.2017 третьою особою прийнято рішення про поновлення виплати пенсії позивачу з посиланням на п. 18 постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 №365. Згідно розпорядження від 16.02.2018 та протоколу від 19.02.2018 відповідачем нараховано та направлено для здійснення виплат за допомогою основної відомості суму заборгованості з виплати пенсії за період квітня-вересня 2017 року на загальну суму 9 121, 60 грн., вказану суму позивач мала отримати з пенсійними виплатами за відповідний місяць з 13.03.2018. За таких обставин, вважає, що предмет спору відсутній, та просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Враховуючи приписи п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 є пенсіонером за віком та з 2014 року перебуває на обліку в Бердянському ОУФПУ в Запорізькій області, відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 №1706-VII, на підставі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 01.12.2014 №.

З 01.04.2017 по 30.09.2017 виплата пенсії позивачу призупинялась.

На звернення позивача від 18.10.2017 Бердянське ОУПФУ в Запорізькій області листом від 24.10.2017 №337/Б-4 пояснило відмову у виплаті пенсії за вказаний період скасуванням вищезазначеної довідки рішенням начальника УПСЗН ВК Бердянської міської ради від 12.05.2017 №252, рішенням Комісії від 12.05.2017 №46 про зупинення виплати пенсії, та отриманням інформації від Держприкордонслужби, посилаючись при цьому на пп. 4, 5 п. 12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2015 №365.

У звязку із скасуванням попередньої довідки, позивач оформила довідку від 27.06.2017 №, видану УПСЗН ВК Бердянської міської ради, відповідно до якої ОСОБА_1 взята на облік як внутрішньо переміщена особа, фактичне місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1.

11.07.2017 до органу Пенсійного фонду надійшло рішення Комісії з питань щодо призначення/відновлення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам УПСЗН ВК Бердянської міської ради від 07.07.2017, оформлене протоколом №54, відповідно до якого прийнято рішення призначити ОСОБА_1 пенсію на підставі п. 18 постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2015 №365.

За правилами, встановленими п. 18 постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2015 №365 повторне призначення соціальних виплат внутрішньо переміщеній особі у разі їх припинення відповідно до підпункту 4 пункту 12 цього Порядку можливе лише через шість місяців після такого припинення і виконання всіх процедур, необхідних для їх призначення, передбачених законодавством.

За таких обставин, поновлення виплати пенсії позивачу здійснено з 01.10.2017.

ОСОБА_1, не погоджуючись з такими діями відповідача, звернулась до суду з даним позовом.

Розглядаючи спір по суті, суд керується наступним.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Як свідчать обставини справи, з 01.04.2017 по 30.09.2017 позивачу призупинено виплату пенсії відповідно до пп.4, 5 п.12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2015 №365, на підставі отримання інформації від Держприкордонслужби та рішення начальника УПСЗН ВК Бердянської міської ради від 12.05.2017 №252 про скасування довідки внутрішньо переміщеної особи.

У відзиві на позов відповідач обґрунтовує свою позицію з посиланням на Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 №1706-VII (далі - Закон №1706-VII), а також на постанову Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 №365 «Про деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» (далі-постанова №365).

Зокрема, відповідно до ст. 7 Закону України №1706-VII, для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на пенсійне забезпечення, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Відповідно ст. 12 Закону України №1706-VII підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: 1) подала заяву про відмову від довідки; 2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання; 4) виїхала на постійне місце проживання за кордон; 5) подала завідомо недостовірні відомості.

За приписами п. 7-1 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509, у разі наявності підстав, передбачених статтею 12 Закону, МВС, Національна поліція, ДМС, СБУ, Адміністрація Держприкордонслужби, Мінфін подають уповноваженому органу відповідну інформацію для прийняття рішення щодо зняття з обліку внутрішньо переміщених осіб.

Рішення про скасування дії довідки відповідно до статті 12 Закону приймається керівником уповноваженого органу за місцем проживання особи та надається їй протягом трьох днів з дати прийняття такого рішення або надсилається на адресу місця проживання, зазначену в довідці.

Уповноважений орган на підставі прийнятого рішення невідкладно вносить до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб запис про скасування дії довідки.

В матеріалах справи міститься лист УПСЗН ВК Бердянської міської ради від 15.05.2017 №7003, яким Бердянське ОУПФУ в Запорізькій області повідомлено про прийняття рішення від 12.05.2017 №252 про скасування довідок на основі інформації щодо перетинання державного кордону України, отриманої від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, відповідно до якого довідку ОСОБА_1 скасовано на підставі п. 3 ч. 1 ст. 12 Закону №1706-VII.

За таких обставин, припинення виплати пенсії позивачу саме з 01.04.2017 відповідачем не вмотивоване, оскільки рішення третьої особою прийнято 12.05.2017; доказів одержання органом Пенсійного фонду інформації від Державної прикордонної служби України до суду не надано; рішення Комісії від 12.05.2017 №46, на яке посилається відповідач у листі-відповідді від 24.10.2017 №337/Б-4 про зупинення виплати пенсії до матеріалів справи також не надано.

Пунктом 2 постанови № 365 встановлено, що контроль за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам здійснюють структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у м.Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення) шляхом відвідування не рідше ніж один раз на шість місяців фактичного місця проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи, про що складається акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї за формою, встановленою Мінсоцполітики.

Відповідно до пп.2 п. 12 постанови №365 соціальні виплати припиняються у разі встановлення факту відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/ перебування згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї.

Відповідачем не надано акт обстеження матеріально-побутових умов сімї, який міг би підтвердити факт відсутності позивача як внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання.

Відповідно до ч.1 ст.47 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №1058-ІV) пенсія виплачується щомісячно організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону № 1058-ІV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження наявності підстав для припинення позивачеві виплати пенсії, як і не надано самого рішення про припинення виплати пенсії.

Слід також зазначити, що вимоги ст.49 Закону України № 1058-ІV є приорітетними поряд з вимогами, встановленими постановами Кабінету Міністрів України, якими врегульовано окремі питання обліку та соціального забезпечення вимушених переселенців.

Вказані підзаконні нормативні акти не є законами, а тому не можуть змінювати в бік звуження права громадян, які встановлено нормативно-правовими актами вищої юридичної сили.

Згідно зі ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Як зазначив Європейський суд з прав людини (далі-ЄСПЛ) у рішенні у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 07.02.2014, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (п. 51 цього рішення).

У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала ст. 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі-Конвенція), згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи те, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обовязковими для виконання Україною відповідно до ст. 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобовязані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі й у рішенні у справі «Пічкур проти України», як джерело права відповідно до статті 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Зупинення виплати пенсії позивачу відбулося без прийняття будь-якого рішення відповідачем на підставі листа УПСЗН ВК Бердянської міської ради від 15.05.2017 №7003, яким Бердянське ОУПФУ в Запорізькій області повідомлено про прийняття рішення від 12.05.2017 №252 про скасування довідки ОСОБА_1, тобто, право на отримання пенсії, а не соціальної послуги (виплати, допомоги) стало залежним від місця проживання позивача, яка є громадянкою України.

Таким чином, судом достовірно встановлено, що відповідач, не приймаючи рішення відповідно до ч.1 ст.49 Закону України № 1058-ІV, з 01.04.2017 по 30.09.2017 зупинив виплату пенсії позивачу, доказів наявності рішення про зупинення виплати пенсії позивачу сторонами суду не надано. Жодним Законом України не встановлено обмежень права на отримання пенсійних виплат осіб, які проживають на території, яка не контролюється органами державної влади.

За таких обставин, позовні вимоги в частині визнання протиправними дій відповідача з призупинення виплати з 01.04.2017 пенсії за віком ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов'язання відповідача відновити нарахування та виплату пенсії позивачу з 01.04.2017, та виплатити заборгованість за період з 01.04.2017 по 30.09.2017, суд зазначає наступне.

Відповідно до наданого відповідачем розпорядження від 16.02.2018 №807403, протоколу від 19.02.2018 та довідки про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії, орган Пенсійного фонду визнає наявність заборгованості перед позивачем по виплаті пенсії з 01.04.2017 по 30.09.2017 у розмірі 9 121, 60 грн., та у добровільному порядку нарахував та направив для здійснення виплат за допомогою основної відомості вказану суму.

Таким чином, право позивача на отримання пенсії за період з 01.04.2017 по 30.09.2017 відновлено, а отже підстави для задоволення даної позовної вимоги відсутні.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, 71108; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Бердянського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (вул. Консульська, буд. 23-Л, м. Бердянськ, Запорізька область, 71118; ), третя особа Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області (вул. Захисників України, буд 27, м. Бердянськ, Запорізька область, 71118) про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Бердянського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (вул. Консульська, буд. 23-Л, м. Бердянськ, Запорізька область, 71118; ) з призупинення (припинення) виплати з 01.04.2017 пенсії за віком ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, 71108; ідентифікаційний номер НОМЕР_1; 23.04.1946 р.н.).

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлено 28.03.2018.

Суддя Ю.П. Бойченко