Справа № 815/3141/17
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2018-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

24 квітня 2018 року

Київ

справа №815/3141/17

адміністративне провадження №К/9901/751/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Олендера І.Я.,

суддів: Гончарової І.А., Ханової Р.Ф.,

за участю секретаря судового засідання - Загороднього А.А.,

учасники справи:

представник позивача - директор ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2017 року (судді: Яковлєв О.В. (головуючий), Запорожан Д.В., Федусик А.Г.) у справі №815/3141/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Шаболат" до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про зобов'язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Шаболат" (далі - позивач, Товариство) звернулось до суду з позовом про зобов'язання Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (далі - відповідач, контролюючий орган) провести певні дії щодо реєстрації позивача в 2017 році платником єдиного податку четвертої групи, відповідно наданої 20.02.2017 податкової декларації платника єдиного податку.

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що контролюючий орган своїми діями (пропущені терміни надання Рішення про відмову у реєстрації позивача, як платника єдиного податку четвертої групи) порушив право позивача на користування законним правом здійснювати сільськогосподарську діяльність на спрощеній системі оподаткування.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 27 червня 2017 року (суддя Потоцька Н.В.) у задоволенні позову відмовлено.

4. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд дійшов висновку, що контролюючим органом правомірно відмовлено Товариству у реєстрації платником єдиного податку четвертої групи у зв'язку з наявністю у нього податкового боргу. Крім того, суд також вказав, що доводи позивача про застосування принципу мовчазної згоди не ґрунтуються на приписах закону, а податкова звітність суцільним порядком підлягає камеральній перевірці протягом 30 днів, у зв'язку з чим відповідь протягом 10 робочих днів на заяву позивача контролюючим органом не може бути надана.

5. Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нову постанову про задоволення позову Товариства. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про відмову у реєстрації суб'єкта господарювання як платника єдиного податку четвертої групи № 1/15-32-12-05/03768767 від 23 березня 2017 року та зобов'язано прийняти рішення щодо реєстрації Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Шаболат" як платника єдиного податку четвертої групи, в задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

6. Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що внаслідок допущеного контролюючим органом порушення процедури розгляду поданої Товариством декларації, останнє правомірно вважало себе зареєстрованим платником єдиного податку четвертої групи, згідно положень п. 299.3 ст. 299 Податкового кодексу України, а як наслідок сплачувало свої податкові зобов'язання у відповідному розмірі. Крім того, суд апеляційної інстанції також зазначив про помилковість висновку суду першої інстанції щодо дотримання контролюючим органом строку розгляду відповідних документів, так як податкова звітність суцільним порядком підлягає камеральній перевірці протягом 30 днів, відповідно до Наказу Міністерства доходів і зборів України № 165 від 14 червня 2013 року, який на думку суду є спеціальним у спірних правовідносинах, оскільки у даному випадку податковим органом не проводилось такої перевірки.

Щодо наявності у позивача податкового боргу з плати за землю у сумі 42 447,80 грн, що стало підставою для відмови у реєстрації позивача платником єдиного податку четвертої групи, то суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що земельна ділянка, за яку позивач мав сплатити земельний податок починаючи з 5 квітня 2016 року не знаходиться у користуванні позивача та належить на праві власності двом фізичним особам, про що Товариство листом повідомляло контролюючий орган та просило відкоригувати його податкові зобов'язання, проте, останній не вчинив жодних дій, спрямованих на надання відповіді Товариству на отриманий лист та врегулювання спірних правовідносин, зокрема, з метою уникнення подвійного оподаткування земельним податком відповідної земельної ділянки між Товариством та фізичними особами, оскільки останні також сплачують свої податкові зобов'язання, то відповідно Товариство не мало обов'язку зі сплати земельного податку за таку земельну ділянку. Крім того, контролюючим органом 26 червня 2017 року було відкориговано спірні податкові зобов'язання Товариства на підставі поданої уточнюючої податкової декларації з плати за землю за 2016 рік.

Також, враховуючи вищевказані порушення податковим органом порядку реєстрації Товариства платником єдиного порядку, а також обставини щодо податкового боргу, суд апеляційної інстанції з метою повного захисту прав і інтересів особи, вирішив за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнав протиправним рішення контролюючого органу «Про відмову у реєстрації суб'єкта господарювання як платника єдиного податку четвертої групи» № 1/15-32-12-05/03768767 від 23 березня 2017 року, так як саме останнім було порушено права Товариства у межах спірних правовідносин.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

7. Не погодившись із рішенням суду апеляційної інстанції, Головне управління Державної фіскальної служби в Одеській області подало касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2017 року та залишити в силі постанову Одеського окружного адміністративного суду від 27 червня 2017 року.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

8. Судами попередніх інстанцій встановлено, що 20.02.2017 Товариством подана податкова декларація платника єдиного податку четвертої групи, що підтверджується відповідною квитанцією, що наявна в матеріалах справи (а.с. 24).

Головне управління Державної фіскальної служби в Одеській області Рішенням № 1/15-32-12-05/03768767 від 23.03.2017 позбавило позивача статусу платника єдиного податку четвертої групи з 01.01.2017, відповідно до вимог пп. 291.5.3 п. 291.5 ст. 291 Податкового кодексу України, у зв'язку з наявністю у останнього податкового боргу.

Згідно системи ІС «Податковий блок» станом на 01.01.2017 в інтегрованій картці платника податків (ІКПП) за Товариством рахується податковий борг з плати за землю у сумі 42 447,80 грн.

Суд апеляційної інстанції встановив, що вказаний податковий борг виник у зв'язку з несплатою Товариством земельного податку за земельну ділянку, розташовану на території Шабівської сільської ради. В свою чергу, відповідна земельна ділянка, починаючи з 5 квітня 2016 року не знаходиться у користуванні позивача та належить на праві власності двом фізичним особам, а саме ОСОБА_7 та ОСОБА_8

При цьому, вказана обставина була доведена Товариством до відома податкового органу, шляхом направлення відповідного листа від 13 грудня 2016 року, що зареєстрований в канцелярії податкового органу 15 грудня 2016 року, із проханням, у зв'язку з вказаним, відкоригувати його податкові зобов'язання.

26.06.2017 позивачем подана податкова декларація з плати за землю (уточнююча) за 2016 рік (а.с. 42-44), яка прийнята контролюючим органом, та на підставі якої останнім і було здійснено коригування податкових зобов'язань Товариства з вказаного податку.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

9. В доводах касаційної скарги відповідач цитує норми матеріального права, вказує на безпідставне не врахування судом апеляційної інстанції доводів контролюючого органу щодо наявності у позивача боргу, що і було підставою для відмови останньому у перебуванні на спрощеній системі оподаткування, а також зазначає про безпідставне посилання суду апеляційної інстанції на рішення Верховного Суду України, оскільки такі стосувались платників єдиного податку третьої групи, а не четвертої.

10. Товариство надало відзив на касаційну скаргу, в якому вказує на правильність висновку суду апеляційної інстанції про безпідставність відмови контролюючого органу у перебуванні позивача на спрощеній системі оподаткування (платник єдиного податку четвертої групи) та просить залишити касаційну скаргу контролюючого органу без задоволення, а постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2017 року залишити без змін.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

11. Конституція України:

11.1. Стаття 19.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

12. Податковий кодекс України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин):

12.1. Пункт 291.2 статті 291.

Спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

12.2. Пункт 291.3 статті 291.

Юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

12.3. Пункт 4) пункту 291.4 статті 291.

Суб'єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на групи платників єдиного податку: 4) четверта група - сільськогосподарські товаровиробники, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків.

12.4. Підпункт 298.8.1 пункт 298.8 статті 198.

Сільськогосподарські товаровиробники для переходу на спрощену систему оподаткування або щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку подають до 20 лютого поточного року:

загальну податкову декларацію з податку на поточний рік щодо всієї площі земельних ділянок, з яких справляється податок (сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ, багаторічних насаджень), та/або земель водного фонду внутрішніх водойм (озер, ставків та водосховищ), - контролюючому органу за своїм місцезнаходженням (місцем перебування на податковому обліку);

звітну податкову декларацію з податку на поточний рік окремо щодо кожної земельної ділянки - контролюючому органу за місцем розташування такої земельної ділянки;

розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику;

відомості (довідку) про наявність земельних ділянок - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок.

У відомостях (довідці) про наявність земельних ділянок зазначаються дані про кожний документ, що встановлює право власності та/або користування земельними ділянками, у тому числі про кожний договір оренди земельної частки (паю).

12.5. Підпункт 291.51.3 пункту 291.51 статті 291.

Не може бути платником єдиного податку четвертої групи суб'єкт господарювання, який станом на 1 січня базового (звітного) року має податковий борг, за винятком безнадійного податкового боргу, який виник внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

12.6. Пункт 299.3 статті 299.

У разі відсутності визначених цим Кодексом підстав для відмови у реєстрації суб'єкта господарювання як платника єдиного податку контролюючий орган зобов'язаний протягом двох робочих днів від дати надходження заяви щодо переходу на спрощену систему оподаткування зареєструвати таку особу платником єдиного податку.

12.7. Пункт 299.4 статті 299.

У випадках, передбачених підпунктом 298.1.2 пункту 298.1 статті 298 цього Кодексу, контролюючий орган, у разі відсутності визначених цим Кодексом підстав для відмови, здійснює реєстрацію суб'єкта господарювання як платника єдиного податку з дати, визначеної відповідно до зазначеного підпункту, протягом двох робочих днів з дати отримання контролюючим органом заяви щодо обрання спрощеної системи оподаткування або отримання цим органом від державного реєстратора електронної копії заяви, виготовленої шляхом сканування, одночасно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про проведення державної реєстрації юридичної особи або фізичної особи - підприємця, якщо така заява додана до реєстраційної картки.

12.8. Пункт 299.5 статті 299.

У разі відмови у реєстрації платника єдиного податку контролюючий орган зобов'язаний надати протягом двох робочих днів з дня подання суб'єктом господарювання відповідної заяви письмову вмотивовану відмову, яка може бути оскаржена суб'єктом господарювання у встановленому порядку.

12.9. Пункт 299.6 статті 299.

Підставами для прийняття контролюючим органом рішення про відмову у реєстрації суб'єкта господарювання як платника єдиного податку є виключно:

1) невідповідність такого суб'єкта вимогам, встановленим статтею 291 цього Кодексу;

2) наявність у суб'єкта господарювання, який утворюється у результаті реорганізації (крім перетворення) будь-якого платника податку, непогашених податкових зобов'язань чи податкового боргу, що виникли до такої реорганізації;

3) недотримання таким суб'єктом вимог, встановлених підпунктом 298.1.4 пункту 298.1 статті 298 цього Кодексу.

12.10. Пункт 299.10 статті 299.

Реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі:

1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв'язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву;

2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення;

3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу;

4) якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

13. Законодавцем у Податковому кодексі України передбачено дві процедури:

- перехід на спрощену систему оподаткування;

- щорічне підтвердження статусу платника єдиного податку.

14. Кожна з вказаних процедур регулюється окремими статтями вказаного Кодексу та передбачає різні умови їх реалізації.

15. Реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу. Таким чином, прийняття рішення про відмову у реєстрації суб'єкта господарювання як платника єдиного податку, в якому зроблено висновок про позбавлення статусу платника єдиного податку, фактично не є кінцевою стадією реалізації процедури анулювання, оскільки платник податків перебував на спрощеній системі оподаткування у попередньому періоді (році).

16. Не може бути платником єдиного податку четвертої групи суб'єкт господарювання, який станом на 1 січня базового (звітного) року має податковий борг.

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

17. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша ст. 341 Кодексу адміністративного судочинства України).

18. Колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції передчасно дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог Товариства, оскільки фактично судом не досліджувалось та не було встановлено:

- чи був позивач платником єдиного податку четвертої групи до 2017 року та з якого періоду, відповідно чи подавав позивач 20.02.2017 податкову декларацію платника єдиного податку з метою реєстрації платником вказаного податку чи з метою підтвердження такого статусу;

- чи був позивач внесений до реєстру платників єдиного податку та чи було Товариство виключено з такого реєстру на підставі рішення контролюючого органу № 1/15-32-12-05/03768767 від 23.03.2017.

19. Колегія суддів також вважає, що суд апеляційної інстанції не проаналізував та не надав належної оцінки тому, чи є підставою для визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення контролюючого органу щодо відмови у реєстрації позивача платником єдиного податку виключно з підстав порушення процедури (терміну) розгляду поданої Товариством декларації.

20. З рішення суду апеляційної інстанції вбачається, що факт наявності у позивача податкового боргу станом на 01.01.2017, який був підставою для прийняття оскаржуваного рішення, спростовано не було. Зазначення судом про те, що контролюючий орган наділений не лише функцією покарання платників податків у зв'язку з наявністю певних спірних ситуацій щодо сплати ними своїх податкових зобов'язань, а й функціями щодо роз'яснення та попередження останніх, а також не вжиття останнім жодних дій, спрямованих на надання відповіді Товариству на лист, яким повідомлено про вибуття з користування земельної ділянки та проханням здійснити коригування податкових зобов'язань, та не врегулювання спірних правовідносин, з метою уникнення подвійного оподаткування земельним податком відповідної земельної ділянки, не спростовує факту наявності податкового боргу. Крім того, коригування податкових зобов'язань платника податків можливе лише шляхом подання таким платником уточнюючих податкових декларацій (розрахунків), а не листів. Коригування податкових зобов'язань Товариство здійснило лише 26.06.2017 шляхом подачі податкової декларації з плати за землю (уточнююча) за 2016 рік, про що і було безпосередньо зазначено в судовому рішенні.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

21. За змістом частини 4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд повинен: визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі позовних вимог та заперечень; з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів, і вжити заходів для виявлення та витребування доказів.

22. Принцип всебічного, повного та об'єктивного дослідження доказів судом при розгляді адміністративної справи закріплений частиною першою ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України. Зазначений принцип передбачає, зокрема, всебічну перевірку доводів сторін, на які вони посилаються в підтвердження своїх позовних вимог чи заперечень на позов.

23. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина 2 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України).

24. Вказані вище обставини справи досліджені в неповному обсязі, тому для повного, об'єктивного та всебічного з'ясування обставин справи суду необхідно надати належну правову оцінку кожному окремому доказу та їх сукупності, які міститься в матеріалах справи або витребовується, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, з посиланням на це в мотивувальній частині свого рішення, враховуючи при цьому відповідні норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

25. Згідно ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим, тобто таким, що ухвалене відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

26. Оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції вказаним вимогам не відповідає, оскільки судом не з'ясовано обставини справи, що мають значення для правильного її вирішення.

27. Відповідно до п. 2 частини першої ст. 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

28. За правилами ст. 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

29. колегія суддів дійшла висновку про те, що судом апеляційної інстанції порушено принцип офіційного з'ясування всіх обставин справи, що призвело до ухвалення рішення, яке не відповідає вимогам щодо законності і обґрунтованості, а тому таке рішення підлягає скасуванню, а справа відповідно до правил ст. 253 Кодексу адміністративного судочинства України - направленню на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 341, 344, 349, 353, 355, 356, 359, пунктом 4 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області задовольнити частково.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2017 року у справі №815/3141/17 скасувати та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

І.Я.Олендер

І.А. Гончарова

Р.Ф. Ханова ,

Судді Верховного Суду