Справа № 2034/2-а-1723/10
Суддя: Пілюгіна О. М.
Дата ухвалення: 2010-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-1723/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2010 року селище Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судці О.М. Пілюгіної

за участі секретаря Шмулич А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Покотилівка справу за адміністративним розовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі "Харківської області про визнання неправомірними дій по нездійсненню перерахунку пенсії та зобовязання провести перерахунок пенсій,

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання неправомірними дій пенсійного Фонду України в Харківському районі Харківської області про відмову в проведенні перерахунку його пенсій та зобовязання відповідача провести такий перерахунок.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Внаслідок захворювання, повязаного з виконанням робіт із ліквідацією наслідків аварії, його визнано інвалідом II групи. Крім того, на підставі Закону України від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» його віднесено до першої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. На підставі цього Закону йому Призначено пенсію та щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну його здоровю, розмір яких повинен визначатися виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлена законами. Але відповідач визначив розмір зазначених пенсій згідно з постановами Кабінету Міністрів України, а не у відповідності до ст. ст. 50, 54 Закону України №796-ХІІ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та ст. 28 ч.1 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», за якими розмір пенсії по інвалідності II групи цієї категорії має бути встановленим не нижче 8-ми мінімальних пенсій за віком, а додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю - в розмірах, не менше 75% мінімальної пенсії за віком, яка не може бути нижчою прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб. 03 вересня 2009 року він звернувся до управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області з заявою про перерахунок пенсій, однак йому відмовлено в цьому. Тому просив визнати неправомірними дії відповідача та обовязати відповідача здійснити перерахунок його пенсій з 01 жовтня 2008 року та зобовязати відповідача виплачувати в майбутньому пенсії в такому розмірі.

Позивач в судове засідання не зявився, подав суду клопотання в якому заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, та просив справу розглядати за його відсутності.

Представник Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області надав заяву з проханням слухати справу за його відсутності, крім того відповідачем подано заперечення проти позову, в якому зазначено, що позивач перебуває на обліку в управлінні та отримує пенсію по інвалідності внаслідок захворювання, отриманого при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Постановою КМУ від 03.01.2002 року №1 "Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок Державного бюджету" встановлено, що розрахунок пенсії, призначеної відповідно до ч.4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та додаткової пенсії, передбаченої цим Законом проводиться виходячи з розміру 19,91 гривень. Але постановою КМУ №654 від 16.07 08 постанову №1 від 03.01.2002 року визнано нечинною, а з 28.05.2008 року набула чинності постанова КМУ №530, якою встановлено у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою. Також зазначає, що доводи позивача стосовно звуження Кабінетом Міністрів України існуючих конституційних прав і свобод позивача не відповідають дійсності, оскільки забезпечення проведення політики сфері соціального захисту покладено на Кабінет Міністрів.

У звязку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Суд, дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоровя, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ «Про - статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В судовому засіданні з посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи позивача, довідки МСЕК встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Внаслідок захворювання, повязаного з виконанням робіт із ліквідації наслідків аварії, його визнано інвалідом II групи. Положеннями ст. 14 Закону №796-ХІІ його віднесено до першої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно з ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції Закону України від 06.06.1996р., в усіх випадках розмір пенсій для

інвалідів II групи, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону №796-ХІІ особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами II групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком.

У ст. 54 зазначеного Закону передбачено, що обчислення і призначення вказаного виду пенсій проводиться відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

За таких обставин позивач має право на призначення щомісячної пенсії як інвалід II групи, щодо якої встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ч.4 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, виходячи з принципу пріоритетності законів над підзаконними актами, суд вважає, що при визначенні розміру пенсії по відношенні до позивача, підлягають застосуванню ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанови Кабінету Міністрів України, на підставі яких були нараховані та перераховувались пенсії позивачеві оскільки останні суттєво звужують обсяг встановлених законом прав.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» і встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. При цьому суд не може прийняти до уваги положення ч.З ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з якої випливає, що мінімальний розмір пенси за віком, встановлений абзацем першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії і додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, що передбачено ст.ст.49, 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З ч.З ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції Закону України від 05.10.2006 р.№231-//, вбачається, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст. 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Частиною першою ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» визначено, що мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Оскільки позивачеві слід визначити пенсію виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб які втратили працездатність, в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму позивачу повинен проводитися перерахунок пенсії з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» статтю 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» змінено та встановлено, що особам, віднесеним до категорії І, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірах: інвалідам II групи - 20 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати додаткової пенсії згідно із законом про Державний бюджет України і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами.

Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» статтю 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» змінено та встановлено, що максимальний розмір пенсій, призначених відповідно до цього Закону (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством) не може перевищувати дванадцять мінімальних розмірів пенсії за віком, встановленої абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 р., № 10-рп/2008 зміни, внесені Законом України від 28.12.2007 року № 107Л/І «Про Державний бюджет України та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» до статей 50, 54, 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», визнано неконституційними.

Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.Оскільки, відповідно до ч.2 ст. 152 Конституції України, закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, відповідач з 22 травня 2008 року під час обчислення пенсії та додаткової пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, повинен був керуватися статтями 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції Закону України від 06.06.1996 р. та статтею 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції Закону України від 05.10.2006 р. та ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ч.2 ст. 46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ч.2 ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» нараховані суми пенсії, що не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачується за минулий час без обмеження будь-яким строком, тому підстави для відмови в задоволенні позову через пропущення позивачем строку звернення до адміністративного суду з позовом відсутні.

Тому суд вважає, що позивач має право на перерахунок призначених основної та додаткової пенсії відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ч.1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування та проведення виплати недоплаченої пенсії відповідно до заявлених вимог з 01 жовтня 2008 року по день постановлення рішення судом, оскільки суд не має повноважень покладати зобовязання на відповідача стосовно майбутніх виплат перерахованих пенсій, погоджуючись із запереченнями відповідача.

Керуючись ст.ст. 9, 11, 71, 86, 161-163, 167 Кодексу Адміністративного Судочинства України, ч.2 ст. 19, ч.1 ст. 46, ч.2 ст. 152 Конституції України, ст.ст. 50, 54, 67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи у редакції Закону України від 05.10.2006 *^).№231-V, ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Законом України від 28.12.2007р. № 107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 за №10-рп/2008 року, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати незаконними дії Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області щодо відмови в перерахунку пенсії.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії по інвалідності в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV відповідно до вимог статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та провести відповідні виплати за період з 01 жовтня 2008 року по 16 липня 2010 року з урахуванням виплачених сум.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити

На постанову протягом 10 днів з дня її проголошення може бути подано заяву про оскарження, після чого протягом 20 днів може бути подано апеляційну скаргу, через Харківський районний суд, до Апеляційного суду Харківської області або в порядку ч.5 ст. 186 Кодексу Адміністративного Судочинства України.

Повний текст постанови складений 20 липня 2010 року.

Суддя: