Справа № П/811/673/17
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2018-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 квітня 2018 рокусправа № П/811/673/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючий суддя: Ясенова Т.І.

судді: Суховаров А.В. Головко О.В.

секретар судового засідання: Троянов А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою Територіального медичного обєднання «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Кіровоградській області» на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2017 року, суддя 1 інстанції Хилько Л. І.,

по справі за позовом Територіального медичного обєднання «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Кіровоградській області» до Управління Держпраці у Кіровоградській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_1 про скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Територіальне медичне обєднання «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Кіровоградській області» звернулося з позовом до Управління Держпраці у Кіровоградській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_1, в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову від 21.03.2017 року № 11-01-078/0191-118, винесену Управлінням Держпраці у Кіровоградській області про накладення штрафу в розмірі 3200,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що підприємством не було допущено порушення, викладені в акті перевірки № 11-01-078/0191 та сама перевірка проведена поверхнево. Висновки перевірки щодо вчинених позивачем порушень трудового законодавства є надуманими та такими, що не ґрунтуються на доказах та нормах чинного законодавства. Отже, постанова про накладення штрафу від 21.03.2017 року № 11-01-078/0191-118 є незаконною і необґрунтованою та підлягає скасуванню.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивач посилається на неповне зясування судом обставин справи, неправильність застосування норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, відповідно до якого визнати протиправною та скасувати Постанову Управління Держпраці у Кіровоградській області від 21.03.2017 №11-01-078/0191-118 про накладення на позивача штрафу в розмірі 3200грн. та закрити провадження у даній справі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що невірно вказано норму права, на підставі якої позивач притягується до відповідальності, а саме абзац 4 частини 2 статті 265 КЗпП України. Зі змісту статті 161 КАС України вбачається, що суд не вирішує питань виправлення помилок в актах, які оскаржуються у судовому порядку. Наведене є підставою для скасування постанови суду першої інстанції та прийняття нового рішення по суті позовних вимог.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти доводів апеляційної

скарги, посилаючись на їх безпідставність, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване.

Третя особа ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти доводів апеляційної скарги, посилаючись на їх безпідставність, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову змінити в частині обґрунтування висновків суду щодо порушення позивачем статті 94 КЗпП України.

У відзиві на апеляційну скаргу зазначено, що третя особа - ОСОБА_1 з позивачем перебував в трудових відносинах за двома трудовими договорами: за основним (наказ № 11/л від 27.01.2006 року) та внутрішнім сумісництвом. Апеляційний суд кіровоградської області під час апеляційного розгляду справи № 404/1701/17 (33/781/168/17) від 08.06.2017 року про адміністративне правопорушення стосовно головного бухгалтера Територіального медичного обєднання «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Кіровоградській області» ОСОБА_2, якою порушено вимоги ч. 1 ст. 41 КУпАП, а саме: водію ОСОБА_1, за листопад 2006, квітень 2007, лютий 2008, листопад 2011, грудень, 2014 років не було нараховано та виплачено надбавку за напруженість та складність в роботі, яка виконана за сумісництвом. Вказані обставини всупереч статті 78 КАС України не були враховані судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної постанови. Основним доводом неправомірності постанови про накладення штрафних санкцій було твердження позивача, що пункт 4 частини 2 статті 265 КЗПП передбачена відповідальність за недотримання встановлених законом гарантій та пільг працівникам, які залучаються до виконання обовязків, передбачених Законами України «Про військовий обовязок і військову службу», «Про альтернативну (невійськову) службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Але таке твердження хибне та помилкове, в оскаржуваній постанові була надана правова оцінка вказаним обставинам.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримує доводи, викладені в апеляційній скарзі, наполягає на її задоволенні.

Представник позивача у судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтримує доводи апеляційної скарги, наполягає на її задоволенні.

Представник третьої особи заперечує проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на її безпідставність, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду змінити.

В судове засідання суду апеляційної інстанції представники відповідача не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, направили до суду заяву про розгляд справи без участі представника Управління Держпраці у Кіровоградській області у звязку з неможливістю прибуття.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Матеріалами справи підтверджено, що в період з 21.02.2017 р. по 02.03.2017 р. заступником начальника відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Управління Держпраці у Кіровоградській області ОСОБА_3 та головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів ОСОБА_4 проведено позапланову перевірку з питань дотримання законодавства про працю в ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Кіровоградській області».

За результатом проведеної перевірки складено акт за № 11-01-078/0191 від 02 березня 2017 року, яким встановлено порушення вимог ч. 3 ст. 32 КЗпП України щодо попередження працівника про зміну істотних умов праці за два місяці про їх запровадження, ч. 2 ст. 30 Закону України «Про оплату праці» щодо обов'язку власника або уповноваженого ним органу забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи, ст. 127 КЗпП України, якою передбачено, що відрахування із заробітної плати із заробітної плати працівників можуть проводитись лише у випадках передбачених законодавством України, ст. 94 КЗпП України щодо нарахування заробітної плати у повному обсязі, ст.106 КЗпП України щодо оплати роботи в надурочний час, ст. 64 КЗпП України щодо необхідності одержання дозволу виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) підприємства, установи, організації для проведення надурочних робіт.

21.03.2017 року відповідачем прийнято постанову про накладення штрафу № 11-01-078/0191-118, якою до позивача застосовано штраф у розмірі 3 200,0 грн.

Підставою для прийняття оскаржуваної постанови було порушення позивачем вимог ч.3 ст.32 КЗпП України, ч.2 ст.30 Закону України «Про оплату праці», ст.127 КЗпП України, ст.94 КЗпП України та ст.64 КЗпП України.

Судом першої інстанції детально проаналізовано наявність та доведеність відповідних порушень ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Кіровоградській області», встановлено допущення позивачем вимоги ч.3 ст.32 КЗпП України, ч.2 ст.30 Закону України «Про оплату праці» та статті 127 КЗпП України, та не підтверджено порушення позивачем ст. 94 КЗпП України та ст. 64 КЗпП України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, та з огляду на те, що у апеляційній скарзі позивачем встановлені обставини не оскаржуються, у відповідності до вимог частини 1 статті 308 КАС України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За приписами статті 1 КЗпП України, Кодекс законів про працю України регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини.

Законодавство про працю встановлює високий рівень умов праці, всемірну охорону трудових прав працівників.

Статтею 265 КЗпП України визначено відповідальність за порушення законодавства про працю, зокрема частиною 1 цієї статті встановлено, що посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Відповідно до абзацу 8 частини 2 статті 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацами другим - сьомим цієї частини, - у розмірі мінімальної заробітної плати.

Постановою від 21.03.2017 року № 11-01-078/0191-118 застосовано до позивача штрафну санкцію розмірі 3200,00 грн., тобто у розмірі мінімальної заробітної плати.

Вказане свідчить про допущення технічної помилки при складенні постанови, яка оскаржується, зокрема замість абзацу 8 помилково зазначено абзац 4, оскільки абзацом 8 частини 2 статті 265 КЗпП України встановлено штраф у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Однак наявність технічної помилки не спростовує допущення позивачем порушення норм чинного законодавства про працю, за яке передбачено відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 3200,00 грн., про що вірно зазначено у постанові, яка оскаржується у межах цієї справи.

Доводи позивача щодо необхідності застосування строків, визначених статтею 328 КУпАП, колегія суддів оцінює критично, з огляду на наступне.

По-перше, статтею 328 КУпАП врегульовано трудове використання осіб, підданих адміністративному арешту, але не строки притягнення до адміністративної відповідальності.

Частиною 1 статті 38 КУпАП встановлено, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

По-друге, нормами КУпАП субєктами адміністративної відповідальності визначено особи, які досягли шістнадцятирічного віку та посадові особи, зв'язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров'я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов'язків. (ст. 12, 14 КУпАП)

По-третє, частинами 3, 4 статті 265 КЗпП України встановлено, що штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України. Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У межах даної справи оскаржується постанова про застосування штрафних санкцій юридичною особою за порушення вимог трудового законодавства, що врегульовано КЗпП України, тож строки, встановлені нормами КУпАП, не можуть бути застосовані при вирішенні даних спірних правовідносин.

Крім того, не підлягає задоволенню прохання, викладене у відзиві на апеляційну скаргу третьої особи ОСОБА_1 стосовно зміни постанови суду першої інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частиною 5 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Третя особа ОСОБА_1 будь-яких позовних вимог у суді першої інстанції не заявляв, з апеляційної скаргою на постанову суду першої інстанції до суду апеляційної інстанції не звертався, тому вимоги, заявлені у відзиві на апеляційну скаргу задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Територіального медичного обєднання «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Кіровоградській області» залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з 19.04.2018 року та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 24.04.2018.

Головуючий: Т.І. Ясенова

Суддя: А.В. Суховаров

Суддя: О.В. Головко