Справа № 810/1/18
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2018-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/1/18 Суддя (судді) першої інстанції: Панченко Н.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Глущенко Я.Б.,

суддів Кузьмишиної О.М., Пилипенко О.Є.,

секретаря: Андрієнко Н.А.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Центральної військово - лікарської комісії Міністерства оборони України, третя особа: Адміністрація Державної прикордонної служби України, військово - медичне управління Служби безпеки України про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 29 січня 2018 року, -

У с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся у суд із позовом до Центральної військово - лікарської комісії Міністерства оборони України, у якому просив: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у розгляді заяви про встановлення причинного зв'язку захворювання (поранень, контузій, травм, каліцтв), пов'язаного із виконанням ним обов'язків військової служби під час перебування на території Демократичної Республіки Афганістан у складі Прикордонних військ КДБ СРСР у період з 28.07.1981 по 13.06.1983; зобов'язати відповідача прийняти до розгляду цю заяву.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що Центральна військово - лікарська комісія Міністерства оборони України зобов'язана розглянути документи для прийняття відповідного рішення по встановленню причинно - наслідкового зв'язку захворювань (поранень контузій, травм, каліцтва) у нього як учасника бойових дій, що відповідачем зроблено не було.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29 січня 2018 року позовну заяву повернуто позивачу через пропущення строку звернення до суду з такою.

Повертаючи позовну заяву суд першої інстанції виходив із того, що позивач не навів доказів, які б свідчили про існування обставин, що об'єктивно перешкоджали йому звернутись з даним позовом до суду у межах строків, встановлених законом, а з позовної заяви та письмових пояснень, що надавались на виконання вимог ухвали суду від 09.01.2018 і доданих до них матеріалів не встановлено підстав для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду.

Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу суду скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у даній справі.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги скаржник посилається на те, що причини пропуску ним строку звернення до суду із даним позовом є поважними, оскільки в період з 30 травня 2017 року по вересень 2017 року він перебував на стаціонарному лікуванні. Окрім того, він намагався вирішити спір у досудовому порядку, а саме шляхом звернення до Президента України, Верховної ради України та Державної прикордонної служби, однак позасудовий метод вирішення даного спору не дав жодного результату.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню, з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

У частині другій цієї статті зазначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено іншого, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини першої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Частиною другою цієї ж статті передбачено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Судами установлено, що позивач звернувся до Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України із заявою про встановлення причинного зв'язку захворювань із виконанням ним обов'язків військової служби під час перебування на території Демократичної Республіки Афганістан у складі Прикордонних військ КДБ СРСР у період з 28.07.1981 по 13.06.1983.

Листом від 15.12.2016 №7156 Комісія повідомила позивача, що додані до заяви документи дають змогу встановити причинний зв'язок травм, поранень та захворювань ОСОБА_2 з виконанням обов'язків військової служби. Разом з цим, заява позивача та додані до неї матеріали були направлені для вирішення по суті до Центральної військово-лікарської комісії Державної прикордонної служби України.

Листом від 22.12.2016 №33/С-8696 Адміністрація Державної прикордонної служби України повідомила позивача, що встановлення причинного зв'язку захворювань (поранень, травм, контузій) ОСОБА_2 із виконанням ним обов'язків військової служби під час перебування на території Демократичної Республіки Афганістан у складі Прикордонних військ КДБ СРСР належить до компетенції Центральної військово-лікарської комісії Служби безпеки України.

Служба безпеки України листом від 21.01.2017 №20/с-2/13/17 повідомила позивача, що питання щодо встановлення причинного зв'язку захворювань (поранень, травм, контузій) ОСОБА_2 із виконанням ним обов'язків військової служби є компетенцією закладів охорони здоров'я Держприкордонслужби України.

Позивач повторно звернувся до Адміністрації Державної прикордонної служби України з заявою про встановлення причинного зв'язку захворювань (поранень, травм, контузій) із виконанням обов'язків військової служби.

Листом від 09.06.2017 №0.33-511/0/6 Адміністрація Державної прикордонної служби України повідомила позивача про відсутність у неї повноважень щодо встановлення причинного зв'язку захворювань із виконанням обов'язків військової служби у осіб, які проходили військову службу в КДБ СРСР.

З наведеного убачається, що фактично позивачу не було по суті відмовлено у розгляді заяви про встановлення причинного зв'язку захворювання (поранень, контузій, травм, каліцтв), пов'язаного із виконанням ним обов'язків військової служби під час перебування на території Демократичної Республіки Афганістан у складі Прикордонних військ КДБ СРСР у період з 28.07.1981 по 13.06.1983 р. Напроти визнавалася така можливість.

При цьому, наведене листування стосувалося визначення компетентної установи із розгляду даного питання. У свою чергу, позивач обґрунтовано сподівався на правомірність дій суб'єктів владних повноважень щодо визначення такого органу та не мав підстав уважати такі дії протиправними.

Відтак, строк звернення до адміністративного суду слід рахувати від 09.06.2017 року - дати відповіді Адміністрації Державної прикордонної служби України стосовно відсутності у неї повноважень щодо встановлення причинного зв'язку захворювань із виконанням обов'язків військової служби у осіб, які проходили військову службу в КДБ СРСР, який із урахуванням того, що позивач первинно звернувся у суд із позовом 28 листопада 2017 року, останнім не пропущений.

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про пропущення позивачем шестимісячного строку звернення до суду та наявність правових підстав для повернення позовної заяви.

За змістом частини першої статті 320 КАС України (у новій редакції від 15 грудня 2017 року) підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Оскільки судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини справи, порушено норми процесуального права які призвели до неправильного вирішення питання, то оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 34, 243, ч. 3 ст. 311, 312, 320, 321, 325, 328, 329, 331 КАС України

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 29 січня 2018 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя О.М. Кузьмишина
суддяО.Є. Пилипенко

(Повний текст постанови складений 25 квітня 2018 року.)