Справа № 163/3082/17
Суддя: Богаченко Сергій Іванович
Дата ухвалення: 2018-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2018 рокуЛьвів№ 876/2817/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Богаченка С. І.,

суддів - Рибачука А. І., Старунського Д. М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС на рішення Любомльського районного суду Волинської області від 22 березня 2018 року у справі № 163/3082/17 (рішення ухвалене судом у складі головуючого судді Павлуся О. С. о 15 год. 31 хв у м. Любомль) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до заступника начальника Волинської митниці ДФС Негріча Леоніда Миколайовича, Волинської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил,-

В С Т А Н О В И В:

05 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до заступника начальника Волинської митниці ДФС Негріча Л. М., Волинської митниці ДФС, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову в справі про порушення митних правил від 15 листопада 2017 року № 3293/20500/17, винесену заступником начальника Волинської митниці ДФС Негрічом Л. М., якою його визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що його безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення, оскільки в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України.

Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 22 березня 2018 року позов задоволено повністю.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Волинська митниця ДФС подала апеляційну скаргу на нього, в якій просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує посиланням на те, що позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки вчинення ним правопорушення, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України, підтверджується матеріалами справи.

Учасники справи в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце його проведення, тому відповідно до пункту 2 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши головуючого суддю, проаналізувавши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції було встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 06 квітня 2017 року посадовою особою Волинської митниці ДФС за митною декларацією типу «ІМ40ДЕ» № 205090/2017/007142, де одержувачем являвся громадянин України ОСОБА_1, здійснено митне оформлення товару «автомобіль легковий, призначений для перевезення людей, марки «RENAULT», моделі «TRAFIC», календарний рік виготовлення 2013, номер кузова НОМЕР_1, що був у використанні, продавцем якого відповідно до рахунку №191 виступала фірма «Nicole Automobile», а вартість вищевказаного автомобіля становила 5400 євро.

31 липня 2017 року до Волинської митниці ДФС з Державної фіскальної служби України листом від 20 липня 2017 року № 19199/7/99-99-20-02-01-17 надійшло звернення митних органів Литовської Республіки про надання адміністративної допомоги у підтвердженні фактів ввезення на митну територію України та митного оформлення транспортних засобів, зокрема, легкового автомобіля марки «RENAULT», моделі «TRAFIC», календарний рік виготовлення 2013, номер кузова НОМЕР_1 з копіями документів щодо ввезення транспортного засобу на адресу громадянина України ОСОБА_3.

Під час опрацювання документів, отриманих від митних органів Литовської Республіки щодо законності ввезення транспортного засобу, встановлено, що згідно з експортною митною декларацією Литовської Республіки №17LTVG2000EK018C37 від 04 квітня 2017 року автомобіль «RENAULT» був проданий компанією UAB «LITHAUS» громадянину ОСОБА_3 за ціною 8000 Євро, що з врахуванням курсу валюти на день митного оформлення становило 231986,03 грн.

З огляду на різницю у вартості транспортного засобу, заявленої під час митного оформлення та визначеної згідно з литовською експортною митною декларацією, різниця розміру митних платежів становить 23755,37 грн.

12 вересня 2017 року інспектором Волинської митниці ДФС Пась В. М. складено протокол про порушення митних правил № 3293/20500/17, в якому зазначено, що ОСОБА_1 під час митного оформлення 06 квітня 2017 року автомобіля «RENAULT» вчинив дії спрямовані на неправомірне звільнення від сплати в повному розмірі митних платежів у загальному розмірі 23755,37 грн, а саме: заявив в митній декларації № 205090/2017/007142 неправдиві відомості щодо відправника товару, неправдиві відомості, необхідні для визначення митної вартості самого товару.

На підставі вказаного протоколу 15 листопада 2017 року заступником начальника Волинської митниці ДФС Негрічом Л. М. винесено постанову, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України і накладено стягнення у вигляді 300% несплаченої суми митних платежів, що становить 71266,11 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції керувався тим, що наявність в діях позивача складу правопорушення, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України, не доведена.

Суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 485 Митного кодексу України передбачена адміністративна відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги.

Зі змісту даної норми випливає, що склад порушення, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України обумовлює наявність в діях особи особливої мети - ухилення від сплати податків та зборів, або зменшення їх розміру, та вини у формі прямого умислу.

Відповідно до статті 486 Митного кодексу України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Згідно із статтею 489 Митного кодексу України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 49 Митного кодексу України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм Митного кодексу України (частина перша статті 51 Митного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документи, які підтверджують митну вартість, визначені частиною другою статті 53 Митного кодексу України.

Як підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 для митного оформлення транспортного засобу було подано митну декларацію типу «ІМ40ДЕ» № 205090/2017/007142 та інвойс від 04 квітня 2017 року № 191, тобто ним пред'явлено виключно ті документи, які були надані продавцем транспортного засобу, а саме фірмою «Nicole Automobile».

Вказані документи не містять ознак підроблення.

Доказів наявності у ОСОБА_1 інших документів, ніж ті, які подані до митного органу, матеріалами справи не підтверджується.

Що стосується повідомлення, отриманого від митних органів Литовської Республіки про проведення перевірки по незакінченому митному оформленні транспортних засобів, як підстави застосування до позивача щтрафних санкцій, то слід зазначити, що таке не є беззаперечним доказом вини особи у вчиненні дій, спрямованих на неправомірне звільнення від сплати в повному обсязі митних платежів.

Судом першої інстанції правильно зазначено, що відповідачами не доведено, що одержані від митних органів Литовської Республіки документи мають перева жне доказове значення порівняно з документами, поданими позивачем до митного оформлення згаданого вище транспортного засобу.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачі як суб'єкти владних повноважень не довели наявність умислу в діях позивача, спрямованого на вчинення порушення митних правил, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України, а також переслідування мети, спрямованої на неправомірне зменшення розміру митних платежів.

З урахуванням наведеного, суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність в діях позивача ознак порушення митних правил, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України, а також про невідповідність висновків, що містяться в оскарженій постанові про порушення митних правил, фактичним обставинам справи, що є підставою для її скасування.

За наведених обставин, суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 272, 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС залишити без задоволення.

Рішення Любомльського районного суду Волинської області від 22 березня 2018 року у справі № 163/3082/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С. І. Богаченко
судді А. І. Рибачук
Д. М. Старунський