Справа № 826/18342/16
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2018-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 квітня 2018 року № 826/18342/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Амельохіна В.В. розглянувши у письмовому провадження адміністративну справу
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Глобальна Ресторанна Група-Україна»
доГоловного управління ДФС у місті Києві
проскасування податкового повідомлення-рішення від 08 серпня 2016 року № ,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобальна Ресторанна Група-Україна» (далі - ТОВ ««Глобальна Ресторанна Група-Україна», позивач) з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у місті Києві (далі - ГУ ДФС у м. Києві, відповідач) про скасування податкового повідомлення-рішення від 08 серпня 2016 року № .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем за результатами податкової перевірки безпідставно не враховано віднесення до складу витрат, що враховуються при визначені об'єкта оподаткування від усіх видів діяльності, витрат ТОВ ««Глобальна Ресторанна Група-Україна» на оренду приміщень для ресторанів у загальному розмірі 9 438 091, 00 грн. Також в порушення норм пп. 140.4.2 п. 140.4 ст. 140 Податкового кодексу України, з урахуванням п. 3 підрозділу 4 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України відповідачем безпідставно не враховано вказану суму у загальному складі задекларованої ТОВ ««Глобальна Ресторанна Група-Україна» суми від'ємного значення об'єкту оподаткування минулих податкових (звітних) років (- 100 431 521, 00 грн.), що враховується у складі загального від'ємного значення об'єкта оподаткування, що зменшує фінансовий результат до оподаткування у 2015 року.

За таких обставин, позивач вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

У судових засіданнях представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення адміністративного позову заперечував, обґрунтовуючи тим, що податкове повідомлення-рішення, прийнято за результатами перевірки, в повній мірі відображає факт порушення позивачем норм податкового законодавства.

У судовому засіданні просив у задоволені позову позивача відмовити повністю.

Відповідно до вимог частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції до 15.12.2017р.), суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у письмовому провадженні.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

06 липня 2016 року на підставі направлень від 17.03.2016 року № 653/26-15-14-02-03, № 654/26-15-14-02-03, № 655/26-15-14-02-03, № 656/26-15-14-02-03, № 837/26-15-14-06-03, № 1271/26-15-14-03-03, від 18.05.2016 року № 2156/26-15-14-04-06, від 19.05.2016 року № 2161/26-15-16-03-10 ГУ ДФС у м. Києві проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Глобальна Ресторанна Група-Україна» () з питань дотримання податкового законодавства за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року, за результатами якої складено Акт № 300/26-15-14/38321216.

Висновками вказаного акту перевірки податковим органом встановлено порушення позивачем п.п. 135.4.1. п. 135.4. ст. 135, 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктів 138.10.2 - 138.10.4 пункту 38.10, пункту 138.11, п. 140.1 ст. 140, п. 152.2 ст. 152 Податкового кодексу України від 12.2010 № 2755 - VI (зі змінами та доповненнями), в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток за 2013 рік на суму 47 100 грн. та завищено від'ємне значення об'єкта оподаткування по податку на прибуток на 66 456 634 грн. в т. ч. за 2014 рік на 33 228 317 грн. (довідково), за 2015 - на 33 228 317 грн.

20 липня 2016 року ТОВ «Глобальна Ресторанна Група-Україна» подано до ГУ ДФС у м. Києві заперечення на Акт перевірки від 06 липня 2016 року № № 300/26-15-14/38321216, за результатами розгляду якого податковим органом прийнято рішення від 27.07. 2016 року № 16874/10/26-15-14-02-03 переглянуто висновки акта перевірки в частині завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування по податку на прибуток та встановлено порушення ТОВ «Глобальна Ресторанна Група - Україна» вимог п.138.6, п.138.7, п.138.8, 8.9, п.п.138.10.2, п.п. 138.3, п.п.138.10.4 п.138.10, п.138.11 ст.138, п.140.1 ст.140, п.152.2 ст. 152 Податкового кодексу України, у результаті чого встановлено заниження податку на прибуток за 2013 рік на суму 47 100 грн. та завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за 2014 рік на 33 228 317 грн. (довідково), за 2015 рік - на 9 095 951 грн.

08 серпня 2016 року ГУ ДФС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким згідно з п. 54.3 ст. 54, п. 58.1 ст. 58 Податкового кодексу України та п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI (із змінами та доповненнями) за порушення п.138.6, п.138.7, п.138.8, 8.9, п.п.138.10.2, п.п. 138.3, п.п.138.10.4 п.138.10, п.138.11 ст.138, п.140.1 ст.140, п.152.2 ст. 152 Податкового кодексу України ТОВ «Глобальна Ресторанна «Група - Україна» зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 9 095 951, 00 грн.

За результатами оскарження вказаного податкового повідомлення рішення в адміністративному порядку, рішенням ДФС України від 21.10.2016 року № 22767/6/99-99-11-01-01-25 податкове повідомлення-рішення № від 08 серпня 2016 року залишено без змін, скаргу - без задоволення.

Незгода з вказаним податковим повідомленням-рішенням суб'єкта владних повноважень, обумовила звернення позивача до суду з адміністративним позовом.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами пункту 1.1 статті 1 ПК України (в редакції, чинній на момент винесення спірного наказу) визначено, що Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України встановлено, що об'єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень розділу III Податок на прибуток підприємства.

Згідно з п.п.135.4.1 п.135.4 ст.135 Податкового кодексу України дохід від реалізації товарів, виконаних робіт, наданих послуг, у тому числі винагороди комісіонера (повіреного, агента тощо); особливості визначення доходів від реалізації товарів, виконаних робіт, наданих послуг для окремих категорій платників податків або доходів від окремих операцій встановлюються положеннями цього розділу.

Відповідно до п.138.1 ст.138 Податкового кодексу України, витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених; згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Підпунктом 138.1.1 пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України визначено, що витрати операційної діяльності включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Відповідно до п. 138.4 ст.138 Податкового кодексу України до витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Пунктом 138.10 статті 138 Податкового кодексу України визначено, що до складу інших витрат включаються, зокрема, адміністративні витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством; витрати на збут, які включають витрати, пов'язані з реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг; інші операційні витрати.

Статтею 140 Податкового кодексу України визначено різниці, які виникають при здійсненні фінансових операцій.

Згідно з пп. 140.4.2 п. 140.4 ст.140 та п. 3 підрозділу 4 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України фінансовий результат до оподаткування зменшується на суму від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років.

Відповідно до п. 152.2 ст.152 розділу III Податкового кодексу України платник податку, який проводить діяльність, що підлягає патентуванню відповідно до розділу XII цього Кодексу, зобов'язаний окремо визначати податок від кожного виду такої діяльності та окремо визначати податок від іншої діяльності. З цією метою ведеться окремий облік доходів, отриманих від діяльності, що підлягає патентуванню, та витрат, пов'язаних з веденням діяльності з урахуванням від'ємного значення як результату розрахунку об'єкта оподаткування.

Згідно з п. 150.1 ст.150 Податкового кодексу України, якщо результатом розрахунку об'єкта оподаткування платника податку з числа резидентів за підсумками податкового року є від'ємне значення, то сума такого від'ємного значення підлягає включенню до витрат першого календарного кварталу наступного податкового року.

Розрахунок об'єкта оподаткування за наслідками півріччя, трьох кварталів та року здійснюється з урахуванням зазначеного від'ємного значення попереднього року у складі витрат таких податкових періодів наростаючим підсумком до повного погашення такого від'ємного значення.

Від'ємне значення, як результат розрахунку об'єкта оподаткування, отриманий від ведення діяльності, яка підлягає патентуванню, не враховується для цілей частини першої цього пункту та відшкодовується за рахунок доходів, отриманих у майбутніх податкових періодах від такої діяльності.

Відповідно до п. 152.1 та п. 152.2 ст. 152 Податкового кодексу України податок нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною п. 151.1 ст. 151 цього Кодексу, від податкової бази, визначеної згідно зі ст. 149 цього Кодексу. Податок, отриманий від діяльності, яка підлягає патентуванню відповідно до розділу XII цього Кодексу, підлягає сплаті до бюджету в сумі, яка визначена відповідно до цього розділу, і зменшена на вартість придбаних торгових патентів на право провадження такого виду діяльності.

Платник податку, який проводить діяльність, що підлягає патентуванню відповідно до розділу XII цього Кодексу, зобов'язаний окремо визначати податок від кожного виду такої діяльності та окремо визначати податок від іншої діяльності. З цією метою ведеться окремий облік доходів, отриманих від діяльності, що підлягає патентуванню, та витрат, пов'язаних з веденням діяльності з урахуванням від'ємного значення як результату розрахунку об'єкта оподаткування.

Згідно з п. 152.11 ст. 152 ПКУ платники податку, дохід (прибуток) яких повністю та/або частково звільнено від оподаткуванням цим податком, а також ті, що проводять діяльність, яка підлягає патентуванню, ведуть окремий облік доходу (прибутку), який звільняється від оподаткування згідно з нормами цього Кодексу, або доходу, отриманого від діяльності, що підлягає патентуванню.

При цьому, до складу витрат таких платників податку, пов'язаних з отриманням доходу (прибутку), що не звільняється від оподаткування, не включаються витрати, пов'язані з отриманням такого звільненого доходу (прибутку); сума амортизаційних відрахувань, нарахованих на основні засоби, що використовуються для отримання такого звільненого доходу (прибутку), не враховується у витратах, пов'язаних з отриманням доходу (прибутку), що не звільняється від оподаткування.

Платник податку, який одночасно здійснює діяльність, що не підлягає патентуванню, а також діяльність, яка патентується або діяльність, прибуток від якої звільняється від оподаткування, за результатами провадження господарської діяльності складає одну Податкову декларацію з податку на прибуток підприємства (далі - декларація), форма якої затверджена Наказом Міністерства доходів і зборів України від 30 грудня 2013 року № 872 (який діяв до 01.12.2015 року) та Наказом Міністерства доходів і зборів України від 20 жовтня 2015 року № 897 (який діяв після до 01.12.2015 року).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем 25.02.2015 року подано до податкового органу подано декларацію з податку на прибуток підприємства за 2014 рік, в якій в рядку 07 «Об'єкт оподаткування від усіх видів діяльності» (рядок 01-рядок 04) (+, -) зазначено від'ємне значення у сумі «-» 100 431 521, 00 грн.

У рядку 08 ТП «Об'єкт оподаткування від діяльності, що підлягає патентуванню (+, -) вказано суму «-» 80 652 812, 00 грн.

У рядку 04 «Витрати, що враховуються при визначені об'єкта оподаткування» (рядок 05 + рядок 06) зазначено суму у розмірі 171 366 503, 00 грн.

Зокрема у рядку 05 «Витрати операційної діяльності, у тому числі: собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг)» зазначено суму у розмірі 32 738 665, 00 грн.

У рядку 06 «Інші витрати» (сума рядків 06.1-06.5) зазначено суму у розмірі 138 627 838, 00 грн., що в себе включає «Адміністративні витрати» - 7 855 031, 00 грн.; «Витрати на збут» - 26 755 334, 00 грн.; «Фінансові витрати відповідно до підпункту 138.10.5 пункту 138.10 статті 138 Податкового кодексу України, в тому числі проценти, що включаються до витрат з урахуванням обмежень, встановлених пунктом 141.2 статті 141 Податкового кодексу України» - 466 425, 00 грн.; «Інші витрати звичайної діяльності та інші операційні витрати» - 84 183 526, 00 грн.; «Від'ємне значення об'єкта оподаткування попереднього звітного (податкового) року (від'ємне значення рядка 07 податкової декларації з податку на прибуток підприємства за попередній звітний (податковий) рік)» - 19 367 522, 00 грн.

13 травня 2015 року позивачем подано до податкового органу уточнюючу декларацію з податку на прибуток підприємства за 2014 рік з додатками. Згідно Додатку РІ до рядка 03 РІ податкової декларації на прибуток підприємства, в рядку 3.2.4 «Сума від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років (пп.140.4.2 п. 140.4 ст. 140 Податкового кодексу України) зазначено значення в сумі 100 431 521, 00 грн.

У той же час, як вбачається з акту перевірки від 06 липня 2016 року № № 300/26-15-14/38321216 об'єкт оподаткування від усіх видів діяльності за 2014 рік за даними перевірки складає всього (-) 67 203 204, 00 грн., у т.ч.: інші доходи - 854 813, 00 грн.; витрати, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування - 68 058 017, 00 грн.; фінансові витрати відповідно до п.п. 138.10.5 п.138.10 ст.138 розділу III Податкового кодексу України, у т. ч.: проценти, що включаються до витрат з урахуванням обмежень, встановлених пунктом 141.2 статті 141 розділу III Податкового кодексу України - 466 425, 00 грн.; інші витрати звичайної діяльності та інші операційні витрати, а саме: від'ємне значення курсових різниць згідно зі статтею 153 розділу III п.138.4, 138.6 - 138.9, п.п.138.10.2 - 138.10.4 п.138.10, п.138.11 Податкового кодексу України - 67 591 592, 00 грн.

При цьому, такі висновки зроблені на підставі того, що ТОВ «Глобальна Ресторанна Група - Україна» в порушення п. 152.2 ст. 152 Податкового кодексу України в перевіряємому періоді не здійснювався окремий облік доходів, отриманих від діяльності, що підлягає патентуванню, та витрат пов'язаних з веденням діяльності, у урахуванням від'ємного значення як результату розрахунку об'єкта оподаткування, внаслідок чого в податкових деклараціях з податку на прибуток визначено недостовірні дані.

Зокрема, перевіркою встановлено, що ТОВ «Глобальна Ресторанна Група - Україна» здійснювало діяльність, що підлягає патентуванню, а саме: роздрібну торгівлю - продаж товарів (готових страв) під торговою маркою КFС, напоїв (соки, пиво, інші безалкогольні напої), жувальної гумки у 5-ти ресторанах, розташованих у м. Києві (приміщення орендується): ресторан «КFС Вокзал Південний», ресторан «КFС Чернігівська», ресторан «КFС Караван», ресторан «КFС Маяковського», ресторан «КFС Осокорки» із застосуванням касових апаратів.

Згідно даних податкової декларації з податку на прибуток підприємств за 2013 та 2014 роки, ТОВ «Глобальна Ресторанна Група - Україна» відображало доходи та витрати від діяльності, що підлягає патентуванню, в рядку 2 Декларації «Дохід від операційної діяльності (дохід від реалізації товарів (робіт, послуг))», та в рядках 05 «Витрати операційної діяльності, в тому числі» 06.1 "Адміністративні витрати", 06.2 «Витрати на збут» відповідно.

Об'єкт оподаткування від діяльності, що підлягає патентуванню, за даними перевірки за 2014 рік складає (-) 24 132 366 грн.

Сума від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових (звітних) періодів (п.п.140.4.2 п.140.4 ст.140 розділу III Податкового кодексу України) за даними платника складає (-) 100 431 521 грн., а за даними перевірки складає (-) 91 335 570 грн. (24 132 366 грн. + 67 203 204 грн.).

З огляду на зазначене, перевіркою встановлено, що ТОВ «Глобальна Ресторанна Група - Україна» невірно визначено суму, що відображена в рядку 3.2.4 Додатка РІ, що призвело до завищення об'єкта оподаткування за 2015 рік на 9 095 951 грн.

Враховуючи викладене вище, судом встановлено, що згідно додатку ІВ до рядка 06.4 податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2014 рік «Інші витрати звичайної діяльності та інші операційні витрати» позивачем задекларовано загальну суму в розмірі 84 183 526, 00 грн.

Відповідно до рядка 06.4.21 позивачем віднесено до вказаних витрат, зокрема, витрати на операції оренди/лізингу у розмірі 9 438 091, 00 грн.

Водночас, судом встановлено, що суму в розмірі 9 324 833, 91 грн. (витрати на операції оренди/лізингу) позивачем було включено до Розрахунку податку на прибуток підприємств, отриманий від діяльності, що підлягає патентуванню, зокрема до витрат, понесених у зв'язку з отриманням доходів, зазначених у рядку А1.

Вказаний факт також підтверджується актом перевірки позивача (ст. 22 акту).

Отже, суми витрат на операції оренди/лізингу, зазначені в рядку 06.4 та рядку 08 податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2014 рік є різними, що в свою чергу свідчить про ведення позивачем окремого обліку доходів, отриманих від діяльності, що підлягає патентуванню, та витрат пов'язаних з веденням діяльності, у урахуванням від'ємного значення як результату розрахунку об'єкта оподаткування.

При цьому правомірність заповнення позивачем податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2014 рік підтверджується роз'ясненнями загальнодоступного інформаційно-довідкового ресурсу, наданого Інформаційно-довідковим департаментом ДФС (копія додається).

За вказаних обставин, суд вважає, що зменшення позивачу суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 9 095 951,00грн. здійснено відповідачем неправомірно, що є підставою для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 08 серпня 2016 року № .

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 69, 70 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час розгляду справи відповідачем не доведено правомірності прийнятого ним податкового повідомлення-рішення.

З урахуванням ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд присуджує на користь позивача здійснені ним документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 136439,26грн. з бюджетних асигнувань з Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у місті Києві.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобальна Ресторанна Група-Україна» (03049, м. Київ, вул. Ползунова, 1, ) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у місті Києві від 08 серпня 2016 року № .

3. Присудити з бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у місті Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобальна Ресторанна Група-Україна» понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 136439,26грн.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Амельохін