Справа № 404/148/18
Суддя: Бершадська О. В.
Дата ухвалення: 2018-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 404/148/18
Номер провадження 2-а/404/252/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2018 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді - Бершадської О.В.

за участі секретаря - Муравйової С.Ю.,

учасники справи:

позивач- Залян В.О.,

відповідач- Пономаренко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №1 батальйону ОСОБА_2 патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 патрульної поліції в м. Кропивницькому Департаменту патрульної поліції про визнання дій незаконними, скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження,-

ВСТАНОВИВ:

26 грудня 2017 року (відправка поштою) ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом, яким просив визнати дії інспектора роти №1 батальйону ОСОБА_2 патрульної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_3 щодо складання постанови серії БР №885426 від 19.12.2017 року про адміністративне правопорушення про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425,00 грн. за порушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, незаконними; визнати постанову серії БР №885426 від 19.12.2017 року про адміністративне правопорушення протиправною та скасувати її, а провадження по справі закрити; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на його користь витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1 000,00 грн.

Вимоги мотивував тим, що порушення зазначеного в постанові ним не допускалось, оскільки було здійснено випередження транспортного засобу. Транспортний засіб, який рухався попереду його автомобіля звільнив полосу для руху, зайнявши суміжну смугу. Даний маневр зайняв деякий час, а тому фактично випередження транспортного засобу, який рухався по суміжній смузі було здійснено за регульованим пішохідним переходом. Відповідачем продемонстровано відео з реєстратора, в якому, вважає, повністю підтверджені його слова.

В судовому засіданні позивач, його представник заявлені вимоги підтримали, на їх обґрунтування послались на обставини, які викладені у позовній заяві. Додатково, після огляду судом відео фіксації, наданої відповідачем в судове засідання, вказали, що із відео взагалі не вбачається порушення позивачем ОСОБА_4 дорожнього руху, на які у постанові послався інспектор.

Відповідач - інспектор роти №1 батальйону ОСОБА_2 патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП лейтенант поліції ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги не визнав, у їх задоволенні просив відмовити. Вважає свої дії законними та такими, що вчиненні у межах правового поля. Надав відео-фіксацію з місця адміністративного правопорушення від 19.12.2017 року, що здійснювалась на нагрудний відео реєстратор, яка записана на носії інформації DVD-R диск, як доказ по справі.

Третя особа, без самостійних вимог на стороні відповідача, яка була залучена судом 17.01.2018 року (а.с. 12-13)- ОСОБА_2 патрульної поліції в м. Кропивницькому Департаменту патрульної поліції, її представник в судовому засіданні просив залишити постанову інспектора без змін, а позовну заяву без задоволення. Вважає , що оскаржувана постанова винесена інспектором з дотриманням вимог чинного законодавства, оскільки позивач дійсно порушив п. 14.6в ОСОБА_4 дорожнього руху, тому має нести відповідальність передбачену законом.

Заслухавши виступи учасників справи, дослідивши матеріали , в тому числі оглянувши відео-фіксацію на носії інформації DVD-R диск, суд вважає, що у задоволенні вимог слід відмовити, з наступного.

Враховуючи положення ст. 289 КпАП України, суд приходить до висновку, що позивач при зверненні до суду з позовом 26 грудня 2017 року відповідно до ч. 9 ст. 120 КАС України не порушив передбачений 10-денний строк для захисту своїх прав в судовому порядку.

Судом встановлено, що 19.12.2017 року, близько 11:16 год., ОСОБА_1 у м. Кропивницькому керуючи автомобілем DAEWOO LANOS , державний номер НОМЕР_1 по вул. Вокзальна зі сторони вул. Пушкіна в бік вул. Київська біля буд. 58 по вул. Вокзальна , здійснив обгін ближче 50 метрів перед регульованим пішохідним переходом з виїздом на смугу зустрічного руху та закінчивши обгін за пішохідним переходом, чим порушив пункт 14.6 «в» ПДР України.

По факту вчинення правопорушення 19.12.2017 року інспектором роти №1 батальйону ОСОБА_2 патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_3 винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 885426, якою прийнято рішення до ОСОБА_1 застосувати адміністративне стягнення -штраф у розмірі 425,00 грн. за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП( а.с. 7).

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб'єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути притягнутий заходам адміністративного примусу у зв'язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ОСОБА_4 дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з частиною 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, ОСОБА_4 дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За п. 1.3. ОСОБА_4 дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих ОСОБА_4. Особи, які порушують ці ОСОБА_4, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9).

Згідно з п.п. 14.6 «в» ПДР України, обгін заборонено ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті і 100 м - поза населеним пунктом.

Пунктом 1.10 ПДР України встановлено, що обгін - випередження одного або кількох транспортних засобів, пов'язане з виїздом на смугу зустрічного руху.

Згідно із розділом 34 ПДР України, горизонтальна розмітка 1.1 (вузька суцільна лінія) поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі ділянок проїзної частини, на які в'їзд заборонено; позначає межі місць для стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей. Лінії 1.1 і 1.3 перетинати забороняється.

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачено відповідальність водіїв за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Статтею 258 КУпАП визначаються перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається. Так, приписами даної норми визначено, що протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п'ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

В свою чергу, частиною 2 ст. 257 КУпАП також передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Згідно ст.222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 441, частина друга статті 1061, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 1162, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 1241 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128 - 129, стаття 1321, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 1331, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 1644, статтею 1751 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 1811, частина перша статті 182, статті 183, 184, 1892, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Тому посилання позивача на той факт, що по даному правопорушенню необхідно було скласти протокол, оскільки він не погодився із порушенням, є безпідставним.

Щодо посилання позивача на рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015, суд зазначає наступне.

Так, у пункті 2.4 мотивувальної частини рішення у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення зазначено, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст.

Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Дане твердження спростовується п. 1 p. III Інструкції №1395, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення, частиною 4 статті 258 КУпАП.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 КУпАП та статтею 133 Конституції України, відповідно до якої систему адміністративно-територіального устрою України складають: ОСОБА_5 Крим, області, райони, міста, райони в містах, селища і села. На підставі вище зазначеного, суд зазначає, що інспектором, як посадовою особою ОСОБА_2, було розглянуто справу про адміністративне правопорушення та винесено постанову на місці вчинення правопорушення.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Відповідно до статі 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи . Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст.77 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто, положення Закону № 580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

З метою встановлення всіх обставин справи та дослідження зібраних судом доказів, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, судом досліджено надану відповідачем відео-фіксацію з місця адміністративного правопорушення , що здійснювалася на нагрудний відео-реєстратор, та записана на носії інформації DVD -R диск в кількості 2 шт.( а.с.20-21а).

Доводи позивача про те, що з відеозапису не можливо встановити, що це саме його автомобіль , та ним не було порушено п.14.6»в» ПДР України, суд відхиляє, з огляду на те, що відеозапис беззаперечно свідчить про порушення ОСОБА_1 ОСОБА_4 дорожнього руху ( диск 1). Як вбачається із запису, автомобіль позивача при порушенні ОСОБА_4, перебував у полі зору працівників поліції, та здійснив обгін ближче 50 метрів перед регульованим пішохідним переходом з виїздом на смугу зустрічного руху , оскільки автомобіль якого він випереджав також рухався у лівій полосі дороги розподіленої відповідними смугами. Доводи позивача , що він робив випередження, суд також не приймає, так як випередження , це рух транспортного засобу із швидкістю, що перевищує швидкість попутного транспортного засобу, що рухається поряд по суміжній полосі, тобто без виїзду на смугу зустрічного руху. Отже, з огляду на вищенаведені фактичні обставини справи, які були встановлені судом, та норми чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, що виникли між сторонами у даній справі, суд вважає, що відповідач у справі під час прийняття постанови серії БР №885426 від 19.12.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинене ним правопорушення, яке передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, яка і є предметом оскарження , діяв у межах повноважень та у спосіб, який визначено чинним законодавством України, що свідчить про відсутність підстав для визнання протиправним та скасування такого рішення суб»єкта владних повноважень.

Разом з цим , оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог, тому і підстави до стягнення понесених позивачем витрат на правничу допомогу в сумі 1000,00 грн. відсутні.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 2, 8, 9, 72-77, 132, 134, 139, 241-246, 250, 271, 272, 286 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до інспектора роти №1 батальйону ОСОБА_2 патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_2 патрульної поліції в м. Кропивницькому Департаменту патрульної поліції про визнання дій інспектора роти №1 батальйону ОСОБА_2 патрульної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_3 щодо складання постанови серії БР №885426 від 19.12.2017 року про адміністративне правопорушення про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425,00 грн. за порушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, незаконними; визнання постанови серії БР №885426 від 19.12.2017 року про адміністративне правопорушення протиправною та скасування її, а провадження по справі закрити; стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України витрат на професійну правничу допомогу у сумі 1 000,00 грн. -відмовити повністю.

Постанову серії БР №885426 від 19.12.2017 року -залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України, в редакції від 3 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (Кіровський районний суд м. Кіровограда).

Відомості про учасників справи:

ОСОБА_6, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2

відповідач- інспектор роти №1 батальйону ОСОБА_2 патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП лейтенант поліції ОСОБА_3, місцезнаходження вул.Юрія Бутусова, 22б, м. Кропивницький, 25030;

третя особа , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача -ОСОБА_2 патрульної поліції у місті Кропивницькому Департаменту патрульної поліції , місцезнаходження вул. Юрія Бутусова, 22б, м. Кропивницький, 25030.

Повне судове рішення складено 27.04.2018 року.

Суддя Кіровського О. В. Бершадська

районного суду

м.Кіровограда