Справа № ё818/1614/17
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2018-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2018 р. м. ХарківСправа № ё818/1614/17
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Мінаєвої О.М.

суддів: Макаренко Я.М. , Бартош Н.С.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 13.12.2017 по справі № 818/1614/17, суддя Н.В. Савицька, м. Суми

за позовом ОСОБА_1

до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області , Глухівського міськрайонного суду Сумської області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області (далі перший відповідач), Глухівського міськрайонного суду Сумської області (далі другий відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області щодо нездійснення нарахування позивачу суддівської винагороди за період з 01 січня 2017 року по 29 серпня 2017 року, виходячи із розміру мінімальної заробітної плати 3200 грн, визначеної Законом України "Про Державний бюджет України за 2017 рік";

- зобов'язати Територіальне управління Державної судової адміністрації в Сумській області перерахувати та виплатити позивачу суддівську винагороду з розрахунку посадового окладу 32000 грн за період з 01 січня 2017 року по 29 серпня 2017 року, з урахуванням виплачених за цей період сум;

- визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації в Сумській області та Глухівського міськрайонного суду щодо не встановлення щомісячної надбавки за вислугу років за період з 01 жовтня 2015 року по 29 серпня 2017 року в розмірі 60 відсотків від посадового окладу;

- зобов'язати Глухівський міськрайонний суд Сумської області встановити, починаючи з 01 жовтня 2015 року, розмір щомісячної надбавки за вислугу років - 60 відсотків від посадового окладу;

- зобов'язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Сумській області перерахувати та виплатити суддівську винагороду, обчисливши її з розміру щомісячної надбавки за вислугу років 60 відсотків від посадового окладу, починаючи з 01 жовтня 2015 року по 29 серпня 2017 року, з урахуванням виплачених за цей період сум.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 13.12.2017 р. в задоволенні зазначеного позову відмовлено.

Позивач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати, та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає про протиправність застосування відповідачами пункту 3 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 06.12.2016 №1774-VІІІ, яким установлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат; до внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 гривень, оскільки цим Законом не внесено змін ні до Закону України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 р. №1402-VІІІ, ні до Закону України Про судоустрій і статус суддів від 07.07.2010 р. №2453-VІ, в частині регулювання розміру суддівської винагороди суддів, які не пройшли кваліфікаційного оцінювання.

Представником Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області подано письмовий відзив на апеляційну скаргу в якому зазначає, що з 01.01.2017 року розмір посадового окладу судді місцевого суду, який не пройшов кваліфікаційне оцінювання, становить 16000 грн, а тому відповідач при виплаті позивачу суддівської винагороди діяв на підставі, в межах і в спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України. Також вказує, що відповідно до вимог чинного законодавства, у тому числі тих, на які посилається позивач в своєму позові та апеляційній скарзі, строк проходження військової служби в лавах Збройних сил ОСОБА_2 армії на території Республіки Афганістан у пільговому обчисленні зараховується до стажу роботи на посаді судді, що дає право на отримання довічного грошового утримання. Разом з тим, призначення, обчислення та виплата суддівської винагороди має інше нормативне врегулювання, яке не передбачає зарахування до стажу роботи на посаді судді, який надає право на отримання надбавки за вислугу років, періодів проходження військової служби у пільговому обчисленні.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 03.07.2003 на підставі Указу Президента України від 12.06.2003 №525/2003 ОСОБА_1 був призначений на посаду судді Глухівського міського суду, а Указом Президента України від 23.03.2004 №358/2004 був переведений на посаду судді Глухівського міськрайонного суду. Постановою Верховної Ради України від 30.10.2008 №628-VI позивач обраний суддею цього ж суду безстроково. У подальшому рішенням Вищої ради правосуддя №2551/0/15-17 від 29.08.2017 ОСОБА_1 звільнено з посади судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області у звязку з поданням заяви про відставку (а.с.9) та наказом Глухівського міськрайонного суду за №5 ОС від 29.08.2017 відраховано зі штату суду (а.с.13).

ОСОБА_1 не проходив кваліфікаційного оцінювання на підтвердження відповідності займаній посаді (здатності здійснювати правосуддя у відповідному суді).

З січня 2017 року по 29 серпня 2017 року територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Сумській області нарахування та виплата позивачеві суддівської винагороди здійснювалася виходячи з посадового окладу в розмірі 10 прожиткових мінімумів (16000 грн.), що підтверджується розрахунковими листами за січень-серпень 2017 року (а.с.16).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що Законом України №1801-VIII видатки на оплату винагороди суддів, що не пройшли кваліфікаційне оцінювання, виходячи з посадового окладу 32000 грн., не передбачені, Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Сумській області не мало правових підстав для перерахунку та виплати суддівської винагороди позивачу поза межами видатків державного бюджету на його оплату праці. Також суд першої інстанції виходив з того, що при встановленні позивачеві надбавки за вислугу років у розмірі 50% Глухівський міськрайонний суд Сумської області діяв на підставі норм чинного законодавства, у звязку з чим права та інтереси позивача порушені не були.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.130 Конституції України розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Згідно з ч.1 ст.135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 22 Розділ XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 1 січня 2017 року отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Позивач кваліфікаційне оцінювання не проходив, на посаду був призначений до набрання чинності Законом № 1402-VIII.

Пунктом 23 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII передбачено, що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Частиною 3 статті 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 р. №2453-VI передбачено, що посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат.

З 01.01.2017 р. набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016р. № 1774-VIII, пунктом 3 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» якого встановлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.

До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 гривень.

В пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 зазначено, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

У даному випадку не відбулось звуження прав позивача, оскільки розмір суддівської винагороди порівняно з минулими періодами не змінився.

Згідно з ч. 1 ст. 51 Бюджетного кодексу України керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Відповідно до частин 1, 2 статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

У відповідності до ст. 119 Бюджетного кодексу України нецільовим використанням бюджетних коштів є їх витрачання на цілі, що не відповідають: бюджетним призначенням, встановленим законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет); напрямам використання бюджетних коштів, визначеним у паспорті бюджетної програми (у разі застосування програмно-цільового методу у бюджетному процесі) або в порядку використання бюджетних коштів; бюджетним асигнуванням (розпису бюджету, кошторису, плану використання бюджетних коштів).

Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21.12.2016 р. №1801-VIII видатки на оплату суддів, що не пройшли кваліфікаційне оцінювання, виходячи з посадового окладу 32000 грн не передбачені, а тому відповідач не мав правових підстав для перерахунку та виплати суддівської винагороди позивачу поза межами видатків державного бюджету на його оплату праці.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 р. у справі № 825/933/17.

Враховуючи ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів зазначає, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що при виплаті позивачу суддівської винагороди у період з січня по серпень 2017 року, розрахованої з розміру посадового окладу - 16000 грн, Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Сумській області діяло на підставі, в межах і в спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України.

На підставі наведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області щодо нездійснення нарахування позивачу суддівської винагороди за період з 01 січня 2017 року по 29 серпня 2017 року, виходячи із розміру мінімальної заробітної плати 3200 грн, визначеної Законом України "Про Державний бюджет України за 2017 рік" та зобов'язання Територіального управління Державної судової адміністрації в Сумській області перерахувати та виплатити позивачу суддівську винагороду з розрахунку посадового окладу 32000 грн за період з 01 січня 2017 року по 29 серпня 2017 року, з урахуванням виплачених за цей період сум.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання протиправною бездіяльності Територіального управління Державної судової адміністрації в Сумській області та Глухівського міськрайонного суду щодо не встановлення щомісячної надбавки за вислугу років за період з 01 жовтня 2015 року по 29 серпня 2017 року в розмірі 60 відсотків від посадового окладу, зобов'язання Глухівського міськрайонного суду встановити, починаючи з 01 жовтня 2015 року, розмір щомісячної надбавки за вислугу років - 60 відсотків від посадового окладу, зобов'язання Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області перерахувати та виплатити суддівську винагороду, обчисливши її з розміру щомісячної надбавки за вислугу років 60 відсотків від посадового окладу, починаючи з 01 жовтня 2015 року по 29 серпня 2017 року, з урахуванням виплачених за цей період сум, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що наказом в.о. голови Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 14.01.2013 № 2 ОС Про встановлення доплати за вислугу років судді Васяновичу В.М. позивачу з 14.01.2013 встановлено щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 50 відсотків посадового окладу за стаж роботи понад 20 років (а.с.49).

При обрахуванні стажу роботи судді Васяновича В.М. для встановлення щомісячної доплати за вислугу років станом на 14.01.2013 були враховані наступні періоди:

- календарний період строкової військової служби (період з 16.11.1983 по 10.11.1985) - тривалість стажу становить 1 рік 11 місяців 24 дні;

- робота на посаді в органах прокуратури (період з 10.10.1994 по 21.10.1998 ) - тривалість стажу становить 4 роки 0 місяців 9 днів;

- робота в митних органах (період з 04.01.1999 по 07.11.2001 ) - тривалість стажу становить 2 роки 10 місяців 3 дні;

- робота на посаді консультанта суду (період з 19.11.2001 по 03.07.2003 ) - тривалість стажу становить 1 рік 7 місяців 14 днів;

- робота на посаді судді Глухівського міського суду (період з 03.07.2003 по 26.03.2004) - тривалість стажу становить 0 років 8 місяців 23 дні;

- робота на посаді судді Глухівського міськрайонного суду (період з 27.03.2004 по 14.01.2013 ) - тривалість стажу становить 8 років 9 місяців 17 днів.

Отже, загалом стаж роботи позивача станом на 14.01.2013 становив 20 років 0 місяців 2 дні.

Згідно пояснень відповідача при обрахуванні стажу роботи для встановлення ОСОБА_1 доплати за вислугу років виходили з наступного.

Відповідно до частин першої, другої статті 129 Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI Про судоустрій і статус суддів (далі - Закон) (яка введена в дію відповідно до абзацу шостого пункту 1 розділу XII "Прикінцеві положення" цього Закону з 1 січня 2012 року) в редакції, яка діяла на дату встановлення позивачу доплати, суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України "Про Конституційний Суд України" та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: вислугу років; перебування на адміністративній посаді в суді; науковий ступінь; роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці.

Частиною пятою статті 129 Закону встановлено, що суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи до 5 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років -50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

Статтею 131 Закону визначено вичерпний перелік посад, робота на яких зараховується до стажу роботи на посаді судді.

Так, пунктом 11 розділу XIII Перехідні положення Закону України від 07.07.2010 №2453-VI Про судоустрій і статус суддів", передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом. При цьому будь-яких обмежень щодо дії цього пункту в часі Законом не встановлено.

Тому, при обчисленні стажу роботи на посаді судді (статті 129, 130 Закону) для суддів, які були призначені чи обрані на посаду до набрання чинності Законом, керувались положеннями частини шостої статті 44 Закону України від 15.12.1992 р. № 2862-ХІІ Про статус суддів, якою встановлено, що для суддів судів загальної юрисдикції до стажу роботи, що дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки, крім часу роботи на посадах суддів, зараховується час роботи на посадах слідчих, прокурорських працівників, а також інших працівників, яким законом передбачені такі ж пільги.

Щодо категорії працівників, яким законом передбачені такі ж пільги (стаття 44 Закону України Про статус суддів), з урахуванням розяснень, викладених у листі Державної судової адміністрації України від 26.03.2012 № 10 - 1497/12, була взята до уваги робота працівників на посадах державних службовців та службовців, що працювали в державних органах та розрахунок стажу роботи яких здійснювався відповідно до Закону України Про державну службу і Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 року № 283 (далі - Порядок) (що діяли на дату встановлення позивачу надбавки).

Водночас, пунктом 3 вказаного Порядку до державної служби включається час військової служби у Збройних Силах та інших військових формуваннях, а також час роботи в організаціях, передбачених абзацом четвертим пункту 3 Положення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1993 р. № 1049 Про надбавки за вислугу років для працівників органів виконавчої влади та інших державних органів.

При цьому, до стажу державної служби зараховано календарний строк проходження військової служби в Демократичній Республіці Афганістан.

Частиною першою статті 2 Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ Про військовий обов'язок і військову службу також передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоровя і віком громадян України, повязаній із захистом Вітчизни та зазначено, що час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до п. 2 ст. 6 Закону від 22.10.1993 № 3551-ХІІ Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту учасниками бойових дій визнаються: військовослужбовці ОСОБА_2, ОСОБА_3, Комітету державної безпеки, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці МВС колишнього СРСР (включаючи військових та технічних спеціалістів і радників), працівники відповідних категорій, які за рішенням Уряду колишнього СРСР проходили службу, працювали чи перебували у відрядженні в державах, де в цей період велися бойові дії, і брали участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів). Перелік таких держав, періоди бойових дій у них та категорії працівників визначаються Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1994 № 63 Про організаційні заходи щодо застосування Закону Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту та затвердженому нею Переліку держав і періодів бойових дій на їх території, бойові дії в Афганістані, під час яких йому надавалася допомога за участю військовослужбовців ОСОБА_2, ОСОБА_3, Комітету державної безпеки та осіб рядового, начальницького складу і військовослужбовців МВС, військовослужбовців Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, інших військових формувань, осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ колишнього СРСР, проходили в період із квітня 1978 р. по грудень 1989 р.

Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб до вислуги років зараховується, зокрема, дійсна військова служба у ОСОБА_2 та ОСОБА_3, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР та інші види служби і періоди роботи, які відповідно до законодавства колишнього СРСР зараховувалися до вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ. Вислуга років (у тому числі на пільгових умовах) у цьому випадку обчислюється у порядку, встановленому законодавством колишнього СРСР, якщо цією постановою не передбачено більш пільгових умов зарахування до вислуги років часу служби для призначення пенсій військовослужбовцям та особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

У пункті 3 цієї постанови передбачено, що до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним у її п. 1, зараховується на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці - участь у бойових діях у воєнний час.

Постановою Верховної Ради України від 12 вересня 1991 року № 1545-ХІІ Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу PCP встановлено, що до прийняття відповідних актів законодавства України на території республіки застосовуються акти законодавства СРСР з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції і законам України.

Спільною постановою Центрального Комітету КПРС та Ради Міністрів СРСР від 17 січня 1983 року № 59-27 Про пільги військовослужбовцям, робітникам та службовцям, що знаходяться у складі обмеженого контингенту радянських військ на території Демократичної Республіки Афганістан, та їхнім сімям було передбачено зараховування до вислуги років для призначення пенсії один місяць служби за три місяці час служби на території Демократичної Республіки Афганістан військовослужбовцям, які прослужили встановлений строк служби в цій країні, а тим, хто отримав поранення, контузії, каліцтво або захворювання, незалежно від строку служби, і час безперервного перебування у звязку з цим на лікуванні в лікувальних закладах.

Законодавство колишнього СРСР і чинне законодавство України передбачає зарахування періоду проходження військової служби до різних видів трудового стажу, а також пільгове (кратне) обчислення цього періоду військовослужбовцям, які за рішенням Уряду СРСР проходили військову службу в державах, де в той час велися бойові дії, для зарахування до стажу роботи, що дає право на призначення та отримання різних видів пенсій і соціальних виплат.

З аналізу наведених норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що служба в лавах ОСОБА_2 армії на території Демократичної Республіки Афганістан повинна зараховуватись на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці служби до стажу роботи для призначення пенсії. Тобто, зарахування пільгового стажу повинно проводитися органами Пенсійного фонду при нарахуванні довічного утримання судді у відставці.

Разом з тим, колегією суддів встановлено, що позивачу надбавка за вислугу років в розмірі 50 відсотків була встановлена наказом в.о. голови Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 14.01.2013 № 2 ОС Про встановлення доплати за вислугу років судді Васяновичу В.М..

Будь-яких інших рішень про встановлення судді Васяновичу В.М. надбавки за вислугу років в розмірі, відмінному від визначеного наказом № 2 ОС від 14.01.2013, не приймалось, до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області не направлялось, доказів протилежного суду не надано.

При цьому, позивач в апеляційній скарзі зазначає, що право на призначення надбавки за вислугу років в розмірі 60 відсотків він набув з 01.10.2015 р. У той же час, з моменту видання наказу № 2 ОС від 14.01.2013 Про встановлення доплати за вислугу років судді Васяновичу В.М., з яким він був ознайомлений, і до його фактичного відрахування зі штату суду у звязку з виходом у відставку, будь-яких дій, повязаних з оскарженням цього наказу ним не було вчинено, докази оскарження в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що за відсутності відповідного наказу Глухівського міськрайонного суду Сумської області про встановлення позивачу надбавки за вислугу років в розмірі 60%, за умови наявності чинного наказу в.о. голови Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 14.01.2013 р. № 2 ОС, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області не мало законних підстав для нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення у іншому розмірі, ніж 50%.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що при встановленні позивачеві надбавки за вислугу років у розмірі 50% наказом №2 ОС від 14.01.2013 р. Глухівський міськрайонний суд Сумської області діяв на підставі норм чинного законодавства, у звязку з чим права та інтереси позивача порушені не були.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно п.1 ч.1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За таких обставин, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з приписами норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 13.12.2017 по справі № 818/1614/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_4
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_5 ОСОБА_6
Повний текст постанови складено 24.04.2018 р.