Справа № 826/14364/17
Суддя: Твердохліб В.А.
Дата ухвалення: 2018-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2018 року м.Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Твердохліб В.А.,

суддів Костюк Л.О., Троян Н.М.,

за участю секретаря Борейка Д.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 та особи, яка приєдналась до апеляційної скарги ОСОБА_3 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 березня 2018 року (розглянута у відкритому судовому засіданні, у м.Києві, повний текст ухвали виготовлено 07 березня 2018 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до Київської міської ради, Департаменту комунальної власності м.Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), треті особи: Оболонська районна в місті Києві державна адміністрація, Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району міста Києва», Товариство з обмеженою відповідальністю «Агропрофіт» про визнання протиправним та скасування наказу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 (далі - Позивач 1), ОСОБА_5 (далі - Позивач 2), ОСОБА_2 (далі - Позивач 3), ОСОБА_6 (далі - Позивач 4), ОСОБА_7 (далі - Позивач 5), ОСОБА_8 (далі - Позивач 6) до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Київської міської ради (далі - Відповідач 1), Департаменту комунальної власності м.Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Відповідач 2), треті особи: Оболонська районна в місті Києві державна адміністрація (далі - Третя особа 1), Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району міста Києва» (далі - Третя особа 2), Товариство з обмеженою відповідальністю «Агропрофіт» (далі - Третя особа 3) про визнання протиправними та скасування наказу Фонду комунального майна Мінського району м.Києва від 07.12.1994 року №230-а.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 березня 2018 року позовну заяву залишено без розгляду.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Позивачем 3 подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання. Зокрема апелянт зазначає, що строк звернення із позовом до суду пропущено з поважних причин.

20.03.2018 року ОСОБА_3 подано до суду апеляційної інстанції заяву про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_2 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 березня 2018 року, в якій зазначила, що доводи наведені у скарзі підтримує в повному обсязі та вважає їх обґрунтованими.

Положеннями статті 302 КАС України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, у будь-який час до початку апеляційного розгляду мають право приєднатися до апеляційної скарги, підтримавши її вимоги. До заяви про приєднання до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору та докази надсилання (направлення) копії заяви іншим учасникам справи.

Іншими учасниками справи відзив на апеляційну скаргу не подавався, однак вказане не перешкоджає апеляційному перегляду ухвали суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта та заперечення представника Відповідачів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Залишаючи адміністративний позов без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що Позивачами пропущено встановлений ч.2 ст.122 КАС України шестимісячний строк звернення до адміністративного суду без поважних причин.

З матеріалів справи вбачається, що предметом оскарження є наказ Фонду комунального майна Мінського району м.Києва від 07 грудня 1994 року №230А. «Про результати продажу нежитлових будинків по АДРЕСА_1».

30 січня 2018 року до суду першої інстанції від представника Департаменту комунальної власності м.Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) надійшла заява про залишення позову без розгляду, в обґрунтуванні якої Відповідач 2 зазначив, що оскаржуваний наказ Фонду комунального майна Мінського району м.Києва Комітету економічної реформи, підприємництва та впровадження ринкових відносин за №230-а був прийнятий 07 грудня 1994 року; водночас, договір купівлі - продажу, який був укладений на підставі оскаржуваного наказу між Фондом комунального майна Мінського району м.Києва та ТОВ «Ралекс», був предметом розгляду у судових справах 22-2004 та 22-218/10, в яких Позивачами також виступали: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, які могли та мали змогу довідатись про існування оскаржуваного наказу; враховуючи те, що судові рішення у справах 22-2004 та 22-218/10 прийняті у 2004 та 2010 роках, то строки звернення до суду з вказаним позовом пропущені.

Також, 20 лютого 2018 року до суду першої інстанції надійшли пояснення від директора ТОВ «Агопрофіт», в яких зазначено, що Позивачі ще в 2003 році зверталися до Оболонського районного суду м.Києва з позовом до Фонду комунального майна Мінського району м.Києва, ТОВ Концерн «Ралек», Оболонської РДА м.Києва, ПП «Еріон», Київської міської державної адміністрації, третя особа: Опікунська рада Оболонського району м.Києва про визнання недійсними договорів купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 та про надання жилого приміщення. Разом із вказаними поясненнями Третьою особою 3 надано копію рішення Оболонського районного суду м.Києва від 05 листопада 2003 року у справі №2-21/06.

01 березня 2018 року до суду першої інстанції від Позивачів надійшла заява про поновлення строку на звернення до адміністративного суду, оскільки строк пропущено з поважних причин.

Колегія суддів зазначає, що інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків.

Зокрема, строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними, після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, також, свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі, і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (наприклад, справа «Стаббігс та інші проти Великобританії» (рішення від 22.10.1996 року), «Девеер проти Бельгії» (рішення від 27.02.1980 року).

Положеннями статті 122 КАС України (в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017 року) визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, в адміністративному позові Позивачі стверджують, що про оскаржуваний наказ дізнались із листа Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації від 10.10.2017 року №104-104/ОП/т-511/1-4428, отриманого у відповідь на адвокатський запит.

У заяві від 01 березня 2018 року Позивачі просять визнати строк звернення із позовом до адміністративного суду пропущеним з поважних причин та поновити строк, мотивуючи тим, що Третя особа 3 посилається на рішення Оболонського районного суду м.Києва від 05 листопада 2003 року у справі №2-21/06, як на доказ щодо пропущення Позивачами строку звернення до суду, водночас, останній не звернув уваги на склад Позивачів у справі №2-21/06, а саме: до складу Позивачів не входив ОСОБА_2, який проживав на території Російської Федерації до 18 вересня 2012 року. Крім того, Позивачі зазначають про те, що вказане рішення не може бути взяте до уваги судом при розгляді питання про пропуск звернення до адміністративного суду, оскільки вказаний доказ є недопустимим відповідно до вимог частини першої статті 74 КАС України. Позивачі вказують на те, що не були ознайомлені зі змістом рішення Оболонського районного суду м.Києва від 05 листопада 2003 року у справі №2-21/06, оскільки особисто не брали участі у вказаній справі, а через свого представника та пояснення суду надавали виключно у письмовій формі.

При цьому слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржуваний наказ був предметом дослідження при розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання недійсними договорів купівлі - продажу б.АДРЕСА_1 та про надання жилого приміщення, за результатами якого прийнято рішення Оболонським районним судом м.Києва від 05 листопада 2003 року у справі №2-21/06 у якому, зокрема зазначено: «…Фонд Мінського (нині Оболонського) району м. Києва своїм наказом №230-а від 07 грудня 1994 року вирішив продати будинок по АДРЕСА_1 концерну «Ралекс»».

Таким чином, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 оскаржуючи договори купівлі-продажу будинку по АДРЕСА_1, ще в березні 2003 року були обізнані про оскаржуваний наказ, який є предметом розгляду у цій адміністративній справі.

Посилання Позивачів про те, що копія рішення Оболонського районного суду м.Києва від 05 листопада 2003 року у справі №2-21/06 не може бути належним доказом у справі, колегія суддів вважає безпідставним, адже вказане рішення є в загальному доступі.

Твердження апелянта про те, що він не входив до складу Позивачів у справі №2-21/06 та не міг знати про оскаржуваний наказ, оскільки до 2012 року проживав на території Російської Федерації; факт спільного проживання із 2012 року з ОСОБА_4, на думку апелянта, не може автоматично свідчити про те, що він був обізнаний про існування оскаржуваного наказу, а тому ОСОБА_2 вважає, що з поважних причин пропустив строк звернення до суду, колегія суддів вважає безпідставними.

Так, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Надаючи оцінку вказаним обставинам, колегія суддів вважає, що вони не є поважними причинами, адже не є непереборною обставиною, яка перешкоджала своєчасно саме апелянту звернутись до суду. Така обставина й не пов'язана з істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасно звернутись до суду.

Відтак, вказані причини не можуть бути визнані судом поважними, оскільки не носять ознак об'єктивності та непереборності. Інших обґрунтованих причин, що перешкоджали позивачу звернутись з позовом до суду позивачем не наведено.

Таким чином, суд апеляційної інстанції не встановив переконливих фактичних обставин, які б свідчили про дійсні істотні перешкоди чи труднощі для своєчасного звернення ОСОБА_2 до суду за захистом своїх прав.

Між тим, колегія суддів звертає увагу на те, що адміністративний позов був пред'явлений до суду лише 07.11.2017 року, тобто з пропуском шестимісячного строку звернення до адміністративного суду.

Відповідно до частин 3 та 4 статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Отже, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для визнання поважними причини пропуску звернення апелянта до суду з адміністративним позовом.

Щодо посилання апелянта про відсутність повноважень у представника ТОВ «Агропрофіт», колегія суддів зазначає таке.

Так, згідно ч. 3 ст. 55 КАС України юридична особа, суб'єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Зі змісту ч.ч. 3, 6, 8 ст.59 КАС України вбачається, що довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами. При цьому оригінал такої довіреності, її копія, засвідчена суддею, або її копія, засвідчена у визначеному законом порядку, приєднуються до матеріалів справи. У разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви, скарги, клопотання.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що право на подання і підписання апеляційної скарги має особисто керівник або представник на підставі довіреності.

Як вбачається з матеріалів апеляційної скарги, письмові пояснення від 20.02.2018 року підписані директором ТОВ «Агропрофіт», що також підтверджується відомостями у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Частиною 3 статті 317 КАС України передбачено, що порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, а саме: 1) справу розглянуто неповноважним складом суду; 2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і підстави його відводу визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованими; 3) справу розглянуто адміністративним судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою; 4) суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки осіб, які не були залучені до участі у справі; 5) судове рішення не підписано будь-ким із суддів або підписано не тими суддями, які зазначені у судовому рішенні; 6) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглядала справу; 7) суд розглянув за правилами спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

Отже, вказане посилання апелянта не є процесуальним порушенням, яке тягне скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 312, 315, 316, 322 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та особи, яка приєдналась до апеляційної скарги ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 березня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у строк, визначений ст.329 КАС України.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Постанова складена в повному обсязі 27 квітня 2018 року.