Справа № 800/112/17
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2018-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

19 квітня 2018 року

Київ

справа №800/112/17

адміністративне провадження №П/9901/104/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Головуючого судді Юрченко В.П.,

Суддів: Васильєвої І.А., Гончарової І.А., Хохуляка В.В., Ханової Р.Ф.

секретар судового засідання - Титенко М.П.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представників позивача - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представників відповідача - Ю.В. Склярук, І.Г. Русакової,

представника 3-ї особи - Д.О. Карлаш,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_7 до Вищої ради правосуддя, третя особа, яка не заявляє вимог на предмет спору на стороні відповідача - Вища кваліфікаційна комісія суддів України про визнання незаконним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

24.03.2017 ОСОБА_7 звернувся до Вищого адміністративного суду України як до суду першої інстанції із вказаним позовом, у якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Вищої ради правосуддя (далі - ВРП/відповідач) від 02.03.2017 №409/0/15-17.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_7 зазначив, що ВРП розглянула рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - ВККС) про його звільнення з посади судді без дотримання підпунктів 12.22-12.26 свого Регламенту (затвердженого 24.01.2017, із змінами від 07.02.2017), оскільки про засідання він був повідомлений менше ніж за 10 днів, яке проведено без його участі, незважаючи на подану заяву про відкладення розгляду такого засідання у зв'язку із тимчасовою непрацездатністю із-за хвороби. Крім того, ВРП не відклала розгляд подання ВККС про його звільнення з посади судді, хоча рішення ВККС, на підставі якого прийнято це подання, було оскаржено до Вищого адміністративного суду і судовий розгляд справи не закінчено.

Також позивач зазначив, що на час прийняття ВРП рішення про його звільнення з посади судді сплинув строк притягнення до дисциплінарної відповідальності відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453, який діяв на час виникнення спірних правовідносин.

В позові вказується, що ВРП, приймаючи спірне рішення, і ВККС, яка внесла подання про звільнення з посади судді, діяли необґрунтовано, неупереджено, недобросовісно, нерозсудливо та без дотримання принципу рівності перед законом, оскільки вони не досліджували матеріали цивільних справ №296/11757/14-ц та 296/6896/15-ц, по яким були винесені окремі ухвали судом апеляційної інстанції та за наслідками яких були порушенні дисциплінарні справи, та які були вилучені Національним антикорупційним бюро України, що позбавило його можливості надавати вичерпні пояснення ВККС з посиланням на відповідні матеріали вказаних справ. Визначених ВККС порушень прав сторін під час розгляду ним вказаних цивільних справ не допускав, що підтверджується змістом окремих ухвал, постановлених судом апеляційної інстанції під час перегляду його рішень. Такі ухвали були винесені одним і тим же складом суду, що ставить під сумнів їх законність та підвереджує наявність упередженості ВККС, яка відкрила згідно них дисциплінарні справи, об'єднавши їх в подальшому в одне провадження.

У позові також вказує про протиправність дій щодо не розгляду та неприйняття ВРП рішення по заяві від 12.07.2017 про звільнення у відставку.

27.03.2017 провадження за вказаним позовом ухвалою Вищого адміністративного суду України відкрито.

24.04.2017 ухвалою Вищого адміністративного суду України провадження у даній справі було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у адміністративній справі за позовом ОСОБА_7 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, третя особа: Вища рада юстиції, про визнання протиправним та скасування рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 14.11.2016 № 1897/дп-16 «Про внесення подання до Вищої ради юстиції про звільнення ОСОБА_7 з посади судді Корольовського районного суду м. Житомира». Провадження поновлено протокольною ухвалою цього ж суду від 22.11.2017.

02.01.2018 даний позов був переданий до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду (далі - Верховний Суд/Суд) на підставі пункту 5 частини першої Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями Верховного Суду, справа №800/112/17 розподілена на склад колегії суддів: Юрченко В.П. - головуюча суддя; Васильєва І.А.; Пасічник С.С.; Хохуляк В.В.; Ханова Р.Ф. Номер провадження - П/9901/104/18.

У судовому засіданні 25.01.2018, ухвалою Верховного Суду задоволено заяву судді Пасічник С.С. про самовідвід у даній справи, у зв'язку із чим, згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 30.01.2018 суддю Пасічник С.С. замінено суддею Гончаровою І.А.

Наступне судове засідання призначено на 21.02.2018 о 10:00 год., про що сторони повідомлені телефонограмою.

У судовому засіданні, яке призначене на 21.02.2018 Верховний Суд протокольною ухвалою задовольнив клопотання ВРП та залучив ВККС до участі в розгляді даної справи третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, витребувавши від неї копії матеріалів дисциплінарної справи стосовно ОСОБА_7 Судове засідання відкладено на 22.03.2018 о 10:00 год., де було оголошено перерву до 19.04.2018 о 10:00 год. Витребувані матеріали разом із письмовими поясненнями представника ВККС надійшли до суду 12.03.2018, які долучені до справи (том 2, а.с. 7-207).

У судовому засіданні позивач та його представники підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Доводи, зазначені представниками позивача в обґрунтуваннях до позову та в письмових поясненнях, за своїм змістом відповідають доводам позивача, що наведені у його позові. Разом з тим, додатково зауважено, що ВРП, обираючи до позивача такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення не врахувала факту недоведеності вини позивача, та того, що він є вдівцем, одиноким батьком та суддею до якого за 20 років суддівської роботи не було застосовано жодного дисциплінарного стягнення.

Представниками ВРП у судовому засіданні надано пояснення, аналогічні письмовим запереченням (том 1, а.с. 117-122) та відзиву (том 1, а.с. 192-197), які містяться в матеріалах справи, де зазначили, що оскаржуване рішення ВРП прийнято повноважним складом ради та підписано всіма її членами, які брали участь у його ухваленні, з наведенням мотивів прийняття такого рішення. Доказів про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення ВРП позивачем не наведено. По суті позову зазначають, що до ВРП надійшло рішення ВККС від 14.11.2016 №1897/дп-16 про внесення подання про звільнення ОСОБА_7 з посади судді Корольовського районного суду міста Житомира (далі - рішення ВККС) разом з матеріалами дисциплінарної справи, які передані члену ВРП Беляневичу В.Е., на розгляді у якого знаходилась заява позивача про звільнення його з посади судді у відставку. Ухвалою суду від 07.02.2017 розгляд заяви позивача зупинено на час розгляду рішення Комісії, за результатами перевірки відомостей, викладених у якому, член ВРП Беляневич В.Е. дійшов висновку про наявність підстав для звільнення позивача з посади судді за вчинення істотного дисциплінарного проступку. Доводи позивача про порушення Радою положень Регламенту Вищої ради під час розгляду його питання є невірними, оскільки вказаними положеннями врегульований порядок розгляду дисциплінарних справи Дисциплінарною палатою Вищої ради правосуддя, тоді як дисциплінарна справа стосовно позивача розглядалась ВККС. Права позивача на участь у засіданні ВРП порушені не були, з урахуванням того, що позивачу було направлено на електронну та поштову адресу суду лист, в якому повідомлялось про засідання ВРП, як це передбачено статтею 30 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» №1798-VIII від 21.12.2016. У відповідності до частини третьої статті 56 Закону №1798-VIII, - неявка судді на засідання незалежно від причин розгляду не перешкоджає розгляд його питання за його відсутності, а тому доводи позивача про неврахування ВРП його заяви щодо відкладення питання про звільнення з посади судді є необґрунтованими. Дана заява обговорювалась на засіданні ВРП, за наслідком чого вирішено розглядати питання позивача у його відсутності. Доводи позивача про сплив річного строку притягнення його до дисциплінарної відповідальності не відповідають приписам Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII, згідно яких строк притягнення судді до дисциплінарної відповідальності складає три роки з дня вчинення проступку. Заява позивача про звільнення у відставку, на підставі статті 3, 30, 34 Закону №1798-VIII рішенням ВРП від 09.03.2017 №460/0/5-17 залишено без розгляду. З урахуванням чого вказують, що всі обставини, які були враховані при прийнятті оскаржуваного рішення ВРП детально в ньому наведені, а тому просили відмовити у задоволені позову ОСОБА_7

У відповіді на відзив, представник позивача, - ОСОБА_13, висловлює свою незгоду, як і у поданих обґрунтуваннях до позову та письмових поясненнях, із оскаржуваним у даній справі рішенням ВРП (том 1, а.с.209-215).

Представником ВККС у судовому засіданні надано пояснення, аналогічні письмовим поясненням (том 2, а.с. 7-17), які містяться в матеріалах справи, де зазначено, що предметом розгляду ВККС у 2016 році була дисциплінарна справа, відкрита стосовно судді Корольовського районного суду міста Житомира ОСОБА_7 за окремими ухвалами Апеляційного суду Житомирської області від 18.06.2015 та 23.02.2016, за наслідком розгляду якої прийнято рішення про направлення подання про звільнення ОСОБА_7 з посади судді за порушення присяги судді. По суті вчиненого позивачем порушення, вказує на їх встановлення в окремих ухвалах суду апеляційної інстанції, де в справі №296/11757/14-ц позивач, порушивши правила територіальної підсудності прийняв до свого провадження позов, який безпідставно забезпечив шляхом накладення арешту на рухоме майно другого відповідача, - Боурінг Трейдинг ООО (арешт майнових активів), який фактично був залучений до розгляду справи прийнятою заявою сторони про збільшення позовних вимог, хоча нічого спільного із первісним предметом позову (про захист прав споживачів) не було. У травні 2015 року, позов в частині заявлених вимог до Боурінг Трейдинг ООО позивачем був залишений без розгляду, у зв'язку із відмовою від них. Відтак суддя ОСОБА_7 прийняв до розгляду вимоги фізичної особи, подані з порушенням визначених Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), та вирішив питання про їх забезпечення, що призвело до втручання у господарську діяльність юридичної особи та обмеження її права власності. Також під час проведення перевірки ВККС встановила, що у провадженні позивача знаходилась інша цивільна справа №296/6896/15-ц, яку він прийняв до свого провадження, знову ж таки, із порушенням територіальної підсудності, а ухвалу про відкриття провадження не вніс до Єдиного держаного реєстру судових рішень, що позбавило заявленої у позові сторони, - ТОВ «Побужанський феронікелевий комбінат» прийняти участь у її розгляду. Суддя ОСОБА_7 постановив у даній справі заочне рішення, яким відмовив у задоволені позову, але задовольнив зустрічний позов ТОВ «ЮССАМ», який не був визначений відповідачем по такій цивільній справі, за звернення із яким судовий збір не сплатив, чим допустив можливість рейдерського захвату ТОВ «Побужанський феронікелевий комбінат». По суті задоволення вказаного зустрічного позову, позивач обґрунтував його доказом, який відсутній у матеріалах цивільної справи, не підписаним й належним чином не завіреним рішенням Господарського суду Львівської області. Таким чином, ВККС встановлено, що позивач під час розгляду вказаних цивільних справ допустив істотні порушення вимог процесуального права, що свідчить про неналежне ставлення його до своїх службових обов'язків, порушення правил суддівської етики, що підриває авторитет правосуддя.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення позивача, представників позивача, відповідача та третьої особи, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України із змінами і доповненнями, внесеним Законом України від 02.06.2016 № 1401-VIII, Законом України Законом України «Про Вищу раду правосуддя» №1798-VIII від 21.12.2016 (в первинній редакції, далі - Закон №1798-VIII), Регламентом Вищої ради правосуддя, затвердженого рішенням ВРП № 52/0/15-17 від 24.01.2017 (Із змінами і доповненнями, внесеними рішеннями Вищої ради правосуддя від 07.02.2017 №189/0/15-17, далі - Регламент).

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Указом Президента України від 27.06.1996 №484/96 «Про призначення суддів» ОСОБА_7 призначено на посаду суді Корольовського районного суду міста Житомира строком на п'ять років.

Постановою Верховної Ради України від 07.06.2001 №2521-ІІІ «Про обрання суддів» ОСОБА_7 обрано суддею Корольовського районного суду міста Житомира безстроково.

У червні 2015 року (том 2, а.с.25) та березні 2016 року (том 2, а.с.89) до ВККС надійшли окремі ухвали Апеляційного суду Житомирської області від 18.06.2015 та від 23.02.2016 щодо поведінки судді Корольовського районного суду міста Житомира ОСОБА_7, яка може бути наслідком притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

В окремій ухвалі від 18.06.2015 (том 2, а.с. 26-27) Апеляційний суд Житомирської області зазначив, що суддя ОСОБА_7 під час розгляду цивільної справи № 296/11757/14-ц за позовом ОСОБА_14 до Публічного акціонерного товариства «Банк Столиця», Боуринг Трейдинг ООО (Bowrin Trading OU) про захист прав споживача, в порушення вимог статті 151 та частини восьмої статті 153 ЦПК України, безпідставно забезпечив позов, що призвело до порушення прав юридичної особи - Боуринг Трейдинг ООО. Також в процесі розгляду цієї справи суддею порушено вимог частини другої статті 109 ЦПК України, що полягає у прийнятті до розгляду позову ОСОБА_14 до Боуринг Трейдинг ООО, яке не розташоване в межах територіальної підсудності Корольовського районного суду міста Житомира.

В окремій ухвалі від 23.02.2016 (том 2, а.с. 90-91) Апеляційний суд Житомирської області вказував на значну кількість порушень норм чинного законодавства, допущених суддею ОСОБА_7 під час розгляду справи №296/6896/15-ц за позовом ОСОБА_15 до приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області ОСОБА_16, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮССАМ», Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР-ТПВ-СЕРВІС», про захист прав споживача та за зустрічним позовом ТОВ «ЮССАМ» до ОСОБА_15 про визнання права власності на майно.

У дисциплінарних провадженнях, порушених за зазначеними окремими ухвалами, відповідно до статті 95 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI (у редакції від 12 лютого 2015 року) проведено перевірки даних про наявність підстав для відкриття дисциплінарної справи та притягнення судді ОСОБА_7 до дисциплінарної відповідальності.

За результатами проведених перевірок членами Комісії ОСОБА_17 (том 2, а.с. 48-50) та ОСОБА_18 (том 2, а.с. 150-152) підготовлено висновки, на підставі яких рішеннями ВККС від 23.02 та 20.07.2016 №494/дп-16 (том 2, а.с. 51 на звороті) та №1459/дп-16 (том 2, а.с. 154-156) стосовно судді ОСОБА_7 були відкриті дисциплінарні справи, які 24.10.2016 рішенням Комісії № 1871/дп-16 (том 2, а.с. 180-181) об'єднані в одне дисциплінарне провадження для подальшого розгляду.

За результатами оцінки викладених вище фактів, ВККС України дійшла висновку, що сукупність істотних порушень вимог процесуального законодавства, допущених суддею ОСОБА_7 на стадіях відкриття провадження у справах, їх судового розгляду, свідчать про неналежне ставлення судді до службових обов'язків та є підставою для притягнення його до відповідальності.

Рішенням ВККС від 14.11.2016 № 1897/дп-16 (том 2, а.с. 191-201) вирішено внести подання до Вищої ради юстиції про звільнення судді Корольовського районного суду міста Житомира ОСОБА_7 за порушення присяги.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 25.04.2017 (справа №800/642/16), яка залишена без змін постановою Верховного Суду України від 19.09.2017 (провадження №21-900а17) відмовлено в задоволені позовних вимог ОСОБА_7 до ВККС про визнання протиправним і скасування рішення ВККС від 14.11.2016 № 1897/дп-16.

Згідно із приписами пункту 4 частини першої статті 131 Конституції України в Україні діє Вища рада правосуддя, яка ухвалює рішення про звільнення судді з посади.

У відповідності до абзацу другого пункту 19 розділу ІІІ «Прикінцевих та Перехідних положень» Закону № 1798-VIII рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про направлення рекомендації до Вищої ради юстиції для вирішення питання щодо внесення подання про звільнення судді з посади, прийняті до набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року №1402-VIII, Вища рада правосуддя розглядає в порядку, встановленому главою 6 розділу II цього Закону. За результатом розгляду Вища рада правосуддя може прийняти рішення про звільнення судді з посади на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України.

На підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України, - підставою для звільнення судді є вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов'язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді.

Згідно із частинами першою та третьою статті 56 Закону № 1798-VIII питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 2, 3, 5 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України, розглядається на засіданні Вищої ради правосуддя.

Питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 3 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України (вчинення суддею істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов'язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді; порушення суддею обов'язку підтвердити законність джерела походження майна), Вища рада правосуддя розглядає на підставі подання Дисциплінарної палати про звільнення судді.

У відповідності до абзацу 5 пункту 12.39 Глави 12 Регламенту, рішення про застосування до судді дисциплінарного стягнення у виді подання про звільнення судді з посади передається для розгляду до Ради.

Як вбачається з спірного рішення ВРП, за результатами перевірки рішення Комісії, член ВРП Беляневич В.Е. дійшов висновку про наявність підстав для звільнення ОСОБА_7 з посади судді Корольовського районного суду міста Житомира за вчинення істотного дисциплінарного проступку.

Згідно із частинами п'ятою та шостою статті 30 Закону № 1798-VIII особа, питання щодо якої має розглядатися Вищою радою правосуддя, повідомляється про такий розгляд не пізніш як за десять календарних днів до дня засідання, крім випадків, якщо законом не вимагається участь такої особи у засіданні, а також якщо інше не визначено цим Законом.

Особа вважається належним чином повідомленою, якщо повідомлення направлено на адресу її місця проживання чи перебування або на адресу суду чи прокуратури, де така особа обіймає посаду, а за неможливості такого направлення - розміщене на офіційному веб-сайті Вищої ради правосуддя.

Листом від 20.02.2017 (вих. №1807/0/9-17) за підписом члена ВРП Беляневича В.Е., який був надісланий на адресу Корольовського районного суду міста Житомир, позивача було проінформовано про розгляд 02.03.2017 на засіданні Ради питання про звільнення його з посади судді (том 1 а.с. 52).

Враховуючи наведені положення Закону із встановленими обставинами справи, Верховний Суд приходить до висновку про недопущення ВРП процедурного порушення в частині завчасного повідомлення позивача про розгляд Радою питання про його звільнення з посади судді, яке відбулось 02.03.2017.

Будучи повідомленим про засідання ВРП на 02.03.2017, суддя ОСОБА_7 не з'явився, але напередодні 01.03.2017 до Ради направив заяву про відкладення розгляду питання щодо його звільнення у зв'язку із хворобою. 02.03.2017 (в день засідання) від ОСОБА_7 до ВРП надійшла телефонограма аналогічного змісту вказаній заяві.

Як убачається зі змісту спірного у даній справі рішення, ВРП обговорила можливість розгляду рішення ВККС без участі позивача, чим на думку Верховного Суду не допустила процедурних порушень, передбачених абзацом 2 частини третьої статті 56 Закону № 1798-VIII, згідно із приписами якої неявка судді на засідання незалежно від причин не перешкоджає розгляду питання за його відсутності.

Посилання ОСОБА_7 на допущення ВРП положень підпунктів 12.22-12.26 Регламенту є необґрунтованими, адже вказаними положеннями врегульований порядок розгляду дисциплінарної справи Дисциплінарною палатою ВРП, а не розгляд рішення ВККС, як у даному випадку.

Так, підпунктами 12.22-12.26 розділу «Розгляд дисциплінарної скарги» Регламенту зазначено порядок розгляду дисциплінарної скарги Дисциплінарною палатою, та у разі неможливості з поважних причин взяти участь у засіданні Дисциплінарної палати суддя може заявити клопотання про відкладення розгляду дисциплінарної справи, і розгляд справи може бути відкладено.

Як вже зазначалось, процедура розгляду дисциплінарної справи ВККС була предметом судового контролю.

На призначеному засіданні, ВРП, дослідивши рішення Комісії та заслухавши доповідача Беляневича В.Е., прийняла рішення від 02.03.2017 №409/0/15-17, яким вирішила звільнити ОСОБА_7 з посади судді Корольовського районного суду міста Житомир за вчинення істотного дисциплінарного проступку на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України (том. 1 а.с.124-128 на звороті). Результати голосування: «за» - 14, «проти» - 0, «не брали участь в голосуванні» - 0 (витяг з протоколу №12 засідання ВРП; том 1, а.с.132-133).

Мотивами прийняття даного рішення стали встановлені рішенням Комісії факти допущення ОСОБА_7, який має тривалий стаж роботи на посаді судді, суттєвих порушень вимог процесуального Закону під час розгляду двох цивільних справ, що підриває авторитет правосуддя, порочить звання судді та беззаперечно є істотним дисциплінарним проступком, який несумісний зі статусом судді.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи в сукупності із наведеними положеннями законодавства України, Суд приходить до висновку про дотримання ВРП регламентованої процедури розгляду рішення Комісії щодо звільнення позивача із посади судді. Зокрема, рішення Комісії було розподілено на члена ВРП, який здійснивши перевірку обставин дисциплінарного провадження по суті, прийняв висновок щодо обґрунтованості обставин для звільнення позивача з посади судді з підстав вказаних в такому рішенні, що було покладено в основу доповіді на засіданні ВРП та прийнятого нею рішення.

Перевіряючи законність оскаржуваного рішення, Суд вважає за необхідне зазначити, що повноваження відповідача стосовно ухвалення рішення щодо звільнення судді з посади є дискреційними та виключною компетенцією його, як уповноваженого органу, постійно діючого у вітчизняній системі судоустрою. При цьому рішення приймається за внутрішнім переконанням кожного члена ВРП, на яку покладений обов'язок формування в Україні суддівського корпусу з професійних кадрів високого рівня кваліфікації з урахуванням їхніх особистих та моральних якостей, необхідних для здійснення правосуддя.

Із положень Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року (надалі також «Рекомендація R (80)2») - під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин (Рекомендація Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді заступників Міністрів).

Отже, жоден інший суб'єкт чи орган, в тому числі і суд, не може здійснювати втручання у здійснення суб'єктом владних повноважень своєї компетенції, зокрема, компетенції ВРП щодо звільнення судді з посади за особливими обставинами.

При цьому, у відповідності до частини другої статті 57 Закону №1798-VIII рішення Вищої ради правосуддя про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 3 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України, може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав:

1) склад Вищої ради правосуддя, який ухвалив відповідне рішення, не мав повноважень його ухвалювати;

2) рішення не підписано будь-ким із складу членів Вищої ради правосуддя, які брали участь у його ухваленні;

3) рішення не містить посилань на визначені законом підстави звільнення судді та мотиви, з яких Вища рада правосуддя дійшла відповідних висновків.

Дослідивши зміст, оскаржуваного позивачем рішення ВРП, Суд зазначає, що обумовлених підстав, які передбачені частиною другою статті 57 Закону №1798-VIII не має, оскільки прийнято та підписано повноваженим складом Ради, де визначені законом підстави звільнення судді та наведено мотиви, з яких ВРП дійшла відповідних висновків.

Крім цього, законність рішення Комісії, яке було предметом розгляду ВРП, встановлена у судовому порядку під час розгляду позову ОСОБА_7 до ВККС, про що Вищим адміністративним судом України прийнята постанова від 25.04.2017 (справа №800/642/16), яка набрала законної сили 19.09.2017. За змістом вказаних рішень вбачається, що суди, надаючи оцінку вказаному рішенню ВККС, погодились із висновками про умисне вчинення ОСОБА_7 вимог процесуального Закону під час прийняття до провадження та розгляду по суті цивільних справ № 296/11757/14-ц і № 296/6896/15-ц. При цьому досліджувались обставини порушень, вчинені позивачем, процедура їх розгляду ВККС та строк притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Отже доводи позивача про порушення процедури прийняття відповідного рішення Комісією не підтверджуються, а такі обставини не підлягають повторній оцінці згідно із частиною четвертою статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України.

Не знаходять свого підтвердження доводи позивача про порушення ВРП строку притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення з посади судді, оскільки спірне у даній справі рішення було прийнято 02.03.2017, а допущені ним проступки вчинені 17 квітня та 28 березня 2015 року, що відповідає приписам Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453 в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 № 192-VIII, згідно яких дисциплінарне стягнення до судді застосовується не пізніше трьох років із дня вчинення проступку без урахування часу тимчасової непрацездатності або перебування судді у відпустці.

Посилання представника позивача в письмових обґрунтуваннях позову, - ОСОБА_2, на неоднакове застосування ВРП строків застосування до суддів дисциплінарних стягнень, надавши, як приклад, її рішення від 11.07.2017 №2017/0/15-17 не приймаються Верховним Судом до уваги, оскільки в такому рішенні предметом оцінки ВРП було рішення її Дисциплінарної палати, з яким ВРП не погодилась з підстав його незаконності, зазначивши при цьому закінчення, встановленого Законом «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453, річного строку притягнення особи до дисциплінарної відповідальності, який визначався цим Законом в момент допущення суддею проступку, а саме в 2013 році.

Також є безпідставними доводи позивача щодо порушення процедури прийняття рішення з тих підстав, що розгляд питання здійснювався не на підставі дисциплінарних скарг, а на підставі подання ВККС. У відповідності до абзацу другого пункту 19 розділу ІІІ «Прикінцевих та Перехідних положень» Закону № 1798-VIII рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про направлення рекомендації до Вищої ради юстиції для вирішення питання щодо внесення подання про звільнення судді з посади, прийняті до набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року №1402-VIII, Вища рада правосуддя розглядає в порядку, встановленому главою 6 розділу II цього Закону. За результатом розгляду Вища рада правосуддя може прийняти рішення про звільнення судді з посади на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України.

Тобто, Законом № 1798 визначено перехідні положення, згідно яких ВРП продовжує розгляд подання ВККС про звільнення судді.

Щодо інших аргументів заявника позову та його представників, то вони стосуються його незгоди із висновками Комісії, зазначеними в рішенні, які як вже зазначено перевірені у судовому порядку з дотриманням процедури і порядку його прийняття.

Підсумовуючи наведене, Суд приходить до висновку відмовити ОСОБА_7 у задоволенні позову до ВРП про визнання протиправним та скасування рішення Вищої ради правосуддя від 02.03.2017 №409/0/15-17.

Керуючись статтями 193, 194, 242 - 244, 246, 250, 257, 266 Кoдексу адміністративнoгo судoчинства України,

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_7 до Вищої ради правосуддя, третя особа, яка не заявляє вимог на предмет спору на стороні відповідача - Вища кваліфікаційна комісія суддів України про визнання протиправним та скасування рішення Вищої ради правосуддя від 02.03.2017 №409/0/15-17.

Судове рішення Верховного Суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу може бути подано протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасники справи:

ОСОБА_7, АДРЕСА_1.

Вища рада правосуддя, м. Київ, вул. Студентська, 12-а. Єдиний державний реєстр підприємств і організацій України - 00013698.

Вища кваліфікаційна комісія суддів України, м. Київ, вул. Механізаторів, 9, Єдиний державний реєстр підприємств і організацій України - 37316378

Головуючий суддя В.П. Юрченко

Судді: І.А. Васильєва

І.А. Гончарова

В.В. Хохуляк

Р.Ф. Ханова