Справа № 554/5767/17
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2018-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Самсонова О.А.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2018 р. Справа № 554/5767/17
Харківський апеляційний адміністративний суд у складі:
судді-доповідача: Катунова В.В.,

суддів: Ральченка І.М. , Бершова Г.Є. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Київського районного суду м. Полтави від 02.02.2018, пров. Хорольський, 6, м. Полтава, 36034 по справі № 554/5767/17

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Київського районного суду м. Полтави адміністративним позовом до Міністерства оборони України (далі по тексту відповідач, МО України), в якому просив суд:

-визнати протиправною бездіяльність ПОВК щодо неподання у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновку щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" та Постановою КМУ № 975 від 25.12.2013 року "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві", зобов`язати ПОВК подати розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати позивачу вказаної одноразової грошової допомоги;

-визнати протиправними дії Міністерства оборони України з повернення заяви та документів ОСОБА_1 щодо виплати одноразової грошової допомоги на доопрацювання;

-зобов`язати Міністерство оборони України (МОУ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу як інваліду другої групи з 01.07.2014 року внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, та стягнути з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу як інваліду другої групи в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 02.02.2018 позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 протиправною, зобов`язання Полтавського обласного військового комісаріату вчинити певні дії, а також про стягнення з Міністерства оборони України одноразової грошової допомоги залишені без розгляду.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 02.02.2018 року по справі № 554/5767/17 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправними дії Міністерства оборони України щодо повернення заяви та документів ОСОБА_1 щодо виплати одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 на доопрацювання.

Зобов`язано Міністерство оборони України як розпорядника бюджетних коштів розглянути заяву ОСОБА_1 щодо виплати одноразової грошової допомоги з доданими до неї документами, висновком Полтавського обласного військового комісаріату від 21 грудня 2015 року №10/2727 щодо можливості виплати допомоги, та прийняти рішення про призначення або відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 .

Відповідач, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить суд апеляційної інстанції постанову Київського районного суду м. Полтави від 02.02.2018 по справі № 554/5767/17 скасувати, прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник посилається на те, що при зверненні за призначенням одноразової грошової допомоги позивачем не було надано документу, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема, про те, що воно не пов`язане з вчиненням особою злочину чи адміністративного правопорушення, або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного заподіяння особою собі тілесного ушкодження, подання якого передбачено пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року (далі по тексту Порядок № 975).

Відзив на апеляційну скаргу позивачем не надано.

Відповідно до приписів ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглядається в порядку письмового провадження.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що в позивач ОСОБА_1 з 16 травня 1987 року по 31 березня 1989 року перебував на військовій службі в Збройних Силах, з 14 листопада 1987 року по 02 лютого 1989 року брав участь у бойових діях на території Демократичної Республіки Афганістан (а.с.18).

Під час перебування на військовій службі у 1987 році ОСОБА_1 отримав множинні вогнепальні осколкові поранення голови, рук, ніг, контузію головного мозку (а.с.16).

10 червня 2014 року позивач оглянутий Центральною військово-лікарською комісією Міністерства оборони України. За результатами огляду вказаною комісією складено протокол №1550, згідно якого встановлено, що поранення (контузія) та захворювання позивача пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії (а.с.16).

За наслідками огляду від 08 серпня 2014 року ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності у зв`язку з пораненням, контузією, захворюванням, пов`язаними з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країні, де велися бойові дії (а.с.15).

Згідно даних довідки до акту огляду МСЕК серії 10 ААА № 172870 ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності у зв`язку з пораненням, контузією, захворюванням, пов`язаними з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країні, де велися бойові дії, з 01 липня 2014 на строк до 01 серпня 2017 року (а.с.11).

У 2015 році ОСОБА_1 звернувся до Полтавського обласного військового комісаріату з заявою, у якій просив оформити та подати документи до Департаменту фінансів Міністерства оборони України для призначення і виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням другої групи інвалідності.

Вказані документи разом з висновком про те, що ОСОБА_1 має право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, Полтавським обласним військовим комісаріатом 21 грудня 2015 року за вих.№10/2727 направлено до Департаменту фінансів Міністерства оборони України (а.с.30).

Відповідно до рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби (протокол №36 від 20 травня 2016 року) заява ОСОБА_1 та документи щодо виплати одноразової грошової допомоги відповідно до постанови КМУ від 25 грудня 2013 року №975 повернуті на доопрацювання, оскільки ОСОБА_2 не подано документ, що свідчить про причини та обставини поранення.

Не погодившись з таким рішенням Міноборони, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом про визнання його протиправним та зобов`язання вчинити дії.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Міністерством оборони України порушено права позивача на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням йому інвалідності внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Вирішуючи питання щодо строку звернення з даним адміністративним позовом до суду, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 3 КАС України (в редакції, чинній на момент розгляду справи судом), провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Частинами 1, 2 статті 99 КАС України (в редакції, чинній на момент звернення ОСОБА_1 до суду з адміністративним позовом) встановлено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Перебіг процесуального строку починається з наступного після відповідної календарної дати дня або настання події, з якою пов`язано його початок, тобто, з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що рішенням комісії Міністерства оборони України, яке оформлене протоколом від 20.05.2016 №36 документи заявника відправлені на доопрацювання, оскільки відсутні документи, що свідчать про причину та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва).

Як стверджує скаржник, лист з відмовою позивач отримав в Комсомольському районному військовому комісаріаті 02.02.2016 від особистий підпис.

Одночасно, колегія суддів зазначає, зі змісту наданого листа не надається можливим встановити, ким саме було отримано примірник роз`яснення.

Таким чином, даний лист з відміткою не може достовірно свідчити про те, що саме 02.06.206 позивач дізнався або міг дізнатися про повернення Міністерством оборони України документів на опрацювання.

Одночасно матеріали справи свідчать про те, що про оскаржуване рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби № 36 від 20.05.2016 року позивач дізнався лише з листа Горішньоплавнівського об`єднаного міського військового комісаріату №1/4/юр/1526 від 26.05.2017 року, а відтак, відсутні підстави для застосування до позовної заяви ОСОБА_1 наслідків пропущення строку на звернення до суду, передбачених ст.100 КАС України.

Щодо доводів апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального права, колегія суддів зазначає наступне.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Відповідно до статті 41 цього Закону, виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, визначені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

За визначенням статті 1 вищевказаного Закону, соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 1 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно з п. 4 ч.2 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Відповідно до п. б частини 1 статті 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Частиною 9 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

На час звернення позивача із заявою про призначення одноразової грошової допомоги, механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, визначено Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 (далі - Порядок).

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, якою затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, встановлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Відповідно до пункту 3 цього Порядку, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є, у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Пунктом 11 Порядку передбачено, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Згідно з п. 12 Порядку № 975, призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Пунктом 13 Порядку передбачено, що керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що законодавцем встановлено два альтернативні варіанти рішень, які можуть прийматися розпорядником бюджетних коштів за результатами розгляду документів особи, яка претендує на отримання одноразової грошової допомоги по інвалідності - призначення допомоги або відмова у її призначенні. Цією нормою не надано Міністерству оборони України як розпоряднику бюджетних коштів приймати рішення про направлення документів на доопрацювання.

Разом з тим, судовим розглядом встановлено, що Міністерством оборони України не було прийнято рішення, передбаченого Порядком № 975 щодо можливості призначення виплати одноразової грошової допомоги позивачу або відмову у її призначенні, чим допущено порушення права позивача на належний розгляд поданої ним заяви та документів і прийняття відповідного рішення з приводу призначення та виплати одноразової грошової допомоги, відповідно до Порядку від 23.12.2013 року № 975.

Колегія суддів відмічає, що у відповідності до п. 21.21 глави 21 розділу ІІ Положення про військово - лікарську експертизу у збройних силах України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 року № 402 (далі по тексту - Положення № 402), за наявності тілесних ушкоджень (відсутність кінцівки, дефекти кісток черепа, рубці після поранень, наявність чужорідних тіл) у колишніх військовослужбовців - учасників бойових дій у роки Великої Вітчизняної війни, в інші періоди ведення бойових дій, у тому числі при проходженні військової служби в країнах, де велися бойові дії, а також у колишніх військовополонених у разі відсутності даних про їх медичний огляд ВЛК з цього приводу в період військової служби ці особи, незалежно від причини звільнення із Збройних Сил і ступеня придатності до військової служби у даний час, для встановлення характеру і давності тілесних ушкоджень за направленням військового комісара підлягають огляду судово-медичним експертом (за необхідності після обстеження у лікувально-профілактичному закладі). Результати медичного обстеження судово-медичним експертом заносяться в акт судово-медичного дослідження (висновок експерта) за наслідками поранення та разом з довідкою про проходження військової служби і перебування у частинах діючої армії, з посиланням на Перелік країн, посвідченням учасника бойових дій, військово-обліковими і медичними документами направляються до штатних ВЛК для встановлення причинного зв`язку поранення (каліцтва).

Саме в такому порядку Центральна військово-лікарська комісія Міністерства оборони України встановила причинний зв`язок поранення, контузії позивача з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Тобто, за змістом вказаного Положення категорія осіб, до якої належить позивач, при зверненні за отриманням одноразової грошової допомоги - не зобов`язана надавати додатково документ про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва).

Також, згідно з пунктом 21.5 глави 21 розділу ІІ Положення № 402, постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях:

в) "Поранення (травма, контузія, каліцтво), одержане в результаті нещасного випадку, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби" - якщо воно одержане за обставин, не пов`язаних з виконанням обов`язків, або одержане внаслідок правопорушення.

г) "Захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії" - якщо захворювання виникло, поранення (контузія, травма, каліцтво) одержане в період перебування в країнах, де велись бойові дії (Перелік країн затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1994 р. N 63 "Про організаційні заходи щодо застосування Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (із змінами), далі - Перелік країн), і військовослужбовець визнаний учасником бойових дій.

Отже, посилання відповідача на те, що позивачем не було надано документ, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження - є помилковим.

Відповідно до витягу із протоколу засідання Центральної військово - лікарської комісії по становленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтва у колишнього військовослужбовця № 1550 від 10.06.2014, що здійснювалось для визначення причинного зв`язку отриманих травм, контузій під час військової служби у країнах, де велись бойові дії, у позивача були виявлені множинні вогнепальні осколкові поранення голови, рук, ніг(контузія голрвного мозку 1987 р.), наслідком яких є шкіряні рубці у зазначених ангатомічних областях, що підтверджено висновкоим спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи № 1091/ж від 10.06.2014, виданим Київським міським клінічним бюро судово- медичної експертизи та в подальшому призвело до розвитку: «Стійких віддалених наслідків перенесеної ЗЧМТ у вигляді посттравматичної енцефалопатії 2 ст. з лівобічною пірамідною недостатністю, стійко вираженим цефалічним, вестибуло-атактичним, астено-невротичним синдромами, дієнцефальними кризами з частотою 1-2 рази на тиждень, помірними когнівними мнестичними, дизсомничними розладами. Після травматичного церебрального арахноїдиту з ліквородинамічними кризами. ІХС. Атеросклеротичного кардіосклерозу. СН1 ст. Двобічного гонартрозу ПФС П ст», що підтверджується військовообліковими та медичними документами.

На підставі вищезазначеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Центральної військово - лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв Міністерства оборони України № 1550 від 10.04.2014 року, яким встановлено, що отримані позивачем поранення (контузія) та захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби, при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, довідка МСЕК засвідчили в діях позивача відсутність протиправного діяння на момент отримання поранення (контузії) і є належними документами, що свідчать про причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що визначення документа про обставини поранення наведено у п. 4.7 "Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей", затвердженого чинним наказом Міністерства оборони України № 530 від 14.08.2014 року. Вказаним нормативним актом передбачено, що для отримання одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності особою також додається документ про обставини поранення - копія акта про нещасний випадок, складеного за матеріалами розслідування військової частини, або довідка командира військової частини про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема про те, що поранення контузія, травма, каліцтво) не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком учинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. Разом з тим встановлено, що такий документ подається лише у разі, якщо поранення (контузія, травма або каліцтво) не пов`язане з виконанням обов`язків військової служби.

Враховуючи вищенаведене, позивач подав належні документи, які зазначені в п. 11 Порядку № 975, що свідчать про причини та обставини його поранення, травми, контузії та захворювання.

Отже, з урахуванням викладеного, колегія суддів зазначає, що подані позивачем документи є достатніми для вирішення питання про призначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак, відповідачем Міністерством оборони України як суб`єктом владних повноважень не доведено правомірності свого рішення та дій у спірних відносинах щодо повернення документів щодо виплати одноразової грошової допомоги на доопрацювання.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в суді апеляційної інстанції, заява позивача про призначення одноразової грошової допомоги Комісією з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, у відповідності до вимог Порядку № 975 не розглянута, пропозиції Міністру оборони України для прийняття рішення про призначення грошової допомоги та визначення її розміру не надавались, а подані до Міністерства документи щодо можливості призначення ОСОБА_1 допомоги були повернуті до Полтавського обласного військового комісаріату на доопрацювання.

Разом з тим, судовою колегією враховується, що Верховний Суд України у постановах від 18.03.2014 року у справі № 21-11а14 та від 22.04.2014 року у справі № 21-484а13 висловив правову позицію у подібних правовідносинах, згідно якої підставою для повідомлення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги є рішення суб`єкта владних повноважень, прийняте з цього питання. Оскільки останній не розглянув звернення про виплату одноразової грошової допомоги та відповідного рішення не прийняв, то суд повинен був зобов`язати його розглянути це звернення згідно з вимогами чинного законодавства, а не підміняти орган, на який покладено вирішення зазначено питання.

При цьому, суд не підміняє відповідача як суб`єкта владних повноважень, оскільки не приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги, а зобов`язує відповідача прийняти таке рішення за наявності достатніх підстав для цього та наданих позивачем документів.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог щодо: визнання протиправними дії Міністерства оборони України щодо повернення заяви та документів ОСОБА_1 щодо виплати одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 на доопрацювання та зобов`язання Міністерство оборони України як розпорядника бюджетних коштів розглянути заяву ОСОБА_1 щодо виплати одноразової грошової допомоги з доданими до неї документами, висновком Полтавського обласного військового комісаріату від 21 грудня 2015 року №10/2727 щодо можливості виплати допомоги, та прийняти рішення про призначення або відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 .

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 243, 250, 311 , 315, 316 , 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 02.02.2018 по справі № 554/5767/17 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач В.В. Катунов
Судді І.М. Ральченко Г.Є. Бершов