Справа № 639/5522/17
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2018-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Труханович В.В.

16 квітня 2018 р. м. ХарківСправа № 639/5522/17
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Любчич Л.В.

суддів: Спаскіна О.А. , Жигилія С.П.

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м. Харкова від 17.10.2017 суддя - Труханович В.В., повний текст постанови складено 18.10.2017, вул. Полтавський шлях, 45, м. Харків, по справі № 639/5522/17

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1А.) звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова (далі відповідач, УПФУ в Московському р-ні м. Харкова) щодо відмови у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з виключенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення - протиправними; скасувати рішення УПФУ в Московському р-ні м. Харкова № 180721/1 від 14.08.2017 про відмову позивачу у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення; зобов'язати УПФУ в Московському р-ні м. Харкова здійснити перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання судді у відставці позивачу в розмірі 86 відсотків від суми для обчислення заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді, з включенням матеріальної допомоги на оздоровлення, згідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації у Харківській області від 07.06.2017 № 04-54/308, починаючи з 01.03.2017, з урахуванням раніше виплачених сум.

Постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 17.10.2017 у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з даною постановою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач послався на Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VІ, Закон України «Про пенсійне забезпечення», рішення Конституційного Суду України від 08.06..2016 № 4-рп/2016, від 15.10.2013 № 8-рп/2013, пункт 2.3.3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 року № 5 та зазначив, що оскільки матеріальна допомога на оздоровлення має систематичний характер, й виплата передбачена спеціальним законом, яким регулюється забезпечення суддів, і вона виплачується всім суддям, які використовують право на відпустку, тобто матеріальна допомога на оздоровлення належить до інших заохочувальних і компенсаційних виплат, тобто входить до структури винагороди, що виплачується суддям. Крім того, за змістом статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та статті 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких фактично були нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії навіть незалежно від того чи входять вони до структури заробітної плати.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягав на законності судового рішення та просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На адресу суду надійшла заява від позивача про розгляд справи без його участі.

Сторони в судове засідання не зявилися про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до положень ч.2 ст.313 Кодексу адміністративного судочинства (далі -КАС України) справа розглянута без участі сторін.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які позивач посилається в апеляційній скарзі, прийшов до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для їх задоволення.

Суд апеляційної інстанції з даним висновком суду погоджується з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що постановою Верховної Ради України від 23.09.2016 у зв'язку з поданням заяви про відставку та відповідно до п. 9 ч. 5 ст. 126 Конституції України ОСОБА_1 була звільнена з посади судді Московського районного суду м. Харкова.

Наказом голови Московського районного суду від 30.09.2016 № 02-03/114 позивача відраховано зі штату 20.10.2016 у зв'язку з поданням заяви про відставку та наданням відставки на підставі зазначеної вище постанови.

З листопада 2016 року позивач перебуває на обліку в УПФУ в Московському р-ні м. Харкова.

Відповідно до довідки про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 № 04-54/308 від 07.06.2017, її заробітна плата, яка враховується про визначенні ( перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці склала 28 533, 33 грн. у тому числі: оклад 16 000, 00 грн., надбавка за вислугу років - 70% - 11 200, 00 грн., інші виплати, які враховуються при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання - 1 333, 33 грн.(1/12 від 16 000, 00 грн.).

Згідно протоколу УПФУ в Московському р-ні м. Харкова від 14.08.2017 № 180721/1 до позивач звернулась до відповідача 08.08.2017 за перерахунком щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів», на підставі довідки про заробітну плату № 04-54/308 від 07.06.2017, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Харківській області.

Вказаним Протоколом було відмовлено позивачу в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів», на підставі довідки про заробітну плату № 04-54/308 від 07.06.2017, виданої Територіальним управлінням Державної судової Адміністрації України у Харківській області з врахуванням інших виплат у розмірі 1/12 посадового окладу, згідно заяви від 08.08.2017

Перевіряючи правомірність доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України «Про Конституційний Суд України» та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Поняття суддівської винагороди, визначене ч. 2 ст. 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI, є комплексним, а перелік зазначених її складових є сталим та вичерпним.

Відповідно до положень ст. 136 Закону № 1402 та ст. 134 Закону № 2453-VI, суддям надається щорічна оплачувана відпустка тривалістю 30 робочих днів з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу.

Стаття 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI передбачає, що судді, який вийшов у відставку, виплачується пенсія або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

02 червня 2016 року прийнято Закон України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII, який набрав чинності 30 вересня 2016 року.

Пунктом 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII встановлено, що після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 135 Закону № 1402-VIII, суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці (ч. 2 ст. 135 Закону № 1402-VIII).

Враховуючи вимоги Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судді у відставці виплачується за його вибором щомісячне довічне грошове утримання, у максимальному розмірі 90% заробітної плати (суддівської винагороди) судді, яка обчислюється з посадового окладу та доплат за вислугу років, перебування на адміністративній посаді в суді, науковий ступінь та роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

З огляду на зазначене, розмір довічного грошового утримання безпосередньо пов'язаний із розміром суддівської винагороди.

Законодавством, чинним станом на час призначення щомісячного грошового утримання позивачу, так і чинним на час звернення до пенсійного фонду з відповідною заявою про здійснення перерахунку, було передбачено чіткий перелік складових, що входять в обчислення суддівської винагороди та відповідно щомісячного довічного грошового утримання судді.

Згідно до ст. 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України "Про Конституційний Суд України" та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: вислугу років; перебування на адміністративній посаді в суді; науковий ступінь; роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат.

Посадові оклади інших суддів встановлюються пропорційно до посадового окладу судді місцевого суду з коефіцієнтом: судді апеляційного суду - 1,1; судді вищого спеціалізованого суду - 1,2; судді Верховного Суду України, судді Конституційного Суду України - 1,3.Суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

Суддям Конституційного Суду України, які вперше призначені на посаду судді, виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі 5,5 відсотка за кожен рік роботи.

Суддям, які обіймають посади заступника голови суду, секретаря судової палати, секретаря пленуму вищого спеціалізованого суду, секретаря Пленуму Верховного Суду України, виплачується щомісячна доплата у розмірі 5 відсотків посадового окладу судді відповідного суду, голові суду - 10 відсотків посадового окладу судді відповідного суду.

Суддям виплачується щомісячна доплата за науковий ступінь кандидата (доктора філософії) або доктора наук з відповідної спеціальності у розмірі відповідно 15 і 20 відсотків посадового окладу судді відповідного суду.

Суддям виплачується щомісячна доплата за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці, у розмірі залежно від ступеня секретності інформації: відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "Цілком таємно", - 10 відсотків посадового окладу судді відповідного суду; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "Таємно", - 5 відсотків посадового окладу судді відповідного суду.

Обсяги видатків на забезпечення виплати суддівської винагороди здійснюються за окремим кодом економічної класифікації видатків.

Суддя, який не здійснює правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності, перебування судді у щорічній оплачуваній відпустці), не має права на отримання доплат до посадового окладу.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів прийшла до висновку про те, що матеріальна допомога на оздоровлення не входить до складу суддівської винагороди, з якої обчислюється щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, а відтак відповідач діяв на підставі, у меах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 20.03.2018 по справі № 736/964/17, адміністративне провадження № К/9901/2271/18.

Посилання в апеляційній скарзі на пункт 2.3.3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 року № 5, згідно яких матеріальна допомога на оздоровлення повинна включатися до складу суддівської винагороди, а також на колегія суддів вважає безпідставними, оскільки спеціальним законом, яким в даному випадку є Закону України «Про судоустрій і статус суддів», визначено, що суддівська винагорода не може визначатися іншими нормативно-правовими актами, ніж цей Закон.

Посилання апелянта на положення ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та статті 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно яких отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких фактично були нараховані та сплачені страхові внески або збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, враховується у заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати є безпідставним, оскільки застосування цих норм можливе у разі призначення пенсії, а не щомісячного довічного грошового утримання, яке визначено спеціальним законом - Законом України «Про судоустрій та статус суддів».

Враховуючи вищезазначене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення .

Постанову Жовтневого районного суду м. Харкова від 17 жовтня 2017 року по справі № 639/5522/17 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4
Повний текст постанови складено 25.04.2018