Справа № 820/287/18
Суддя: Сагайдак В.В.
Дата ухвалення: 2018-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

25 квітня 2018 р. № 820/287/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Сагайдака В.В.,

при секретарі судового засідання - Савчук С.С.,

за участі:

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідачів (Головного управління Державної казначейської служби України в Харківській області, Державної казначейської служби України) - Мельниченка В.С.,

представника відповідача (Головного територіального управління юстиції у Харківській області управління державної виконавчої служби) - Шевченко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України в Харківській області, Головного територіального управління юстиції у Харківській області управління державної виконавчої служби, Державної казначейської служби України, третя особа: Головне управління пенсійного фонду України у Харківській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної казначейської служби України в Харківській, Головного територіального управління юстиції у Харківській області управління державної виконавчої служби, Державної казначейської служби України, третя особа: Головне управління пенсійного фонду України у Харківській області, в якому з урахуванням уточнень просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління державної казначейської служби України в Харківській області та Головного територіального управління юстиції у Харківській області Управління державної виконавчої служби щодо невиконання рішення суду по справі №2-а 8181/08 від 23.10.2008, яке набрало законної сили 14.04.2009 ;

- зобов'язати Головне управління державної казначейської служби України в Харківській області та Державну казначейську службу України виконати дії щодо нарахування та виплати відповідних сум згідно виконавчого листа по справі №2а-8181/2008 від 23.10.2008 виданого 05.05.2009;

- зобов'язати Головне управління державної казначейської служби України в Харківській області відшкодувати ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 50000,00 грн.

Позивач вважає бездіяльність відповідачів щодо невиконання рішення суду по справі №2-а 8181/08 від 23.10.2008, яке набрало законної сили по 14.04.2009, протиправною.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача - Головного управління Державної казначейської служби України в Харківській області, у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Надав до суду відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначено наступне.

Відповідно до підпункту 1 пункту 9 розділу УІ прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України, безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Казначейством України у порядку, встановленому Кабінетом міністрів України, за черговістю надходження таких рішень. У зв'язку з наявними обставинами, визначеними п. 33 Порядку №845, головним управлінням Казначейства внесено до прикладного програмного забезпечення "Формування інформації про виконання судових рішень" дані по виконавчому документу позивача та повідомлено останнього, що з метою належного подальшого виконання згаданого виконавчого документа, відомості занесені до прикладного програмного забезпечення, та поточний номер в черзі. Крім того, Головним управлінням Казначейства забезпечено облік і зберігання виконавчого листа, виданого Харківським окружним адміністративним судом, разом з документами до настання черги за бюджетною програмою КПКВ 3504040 "Забезпечення виконання рішень суду, що гарантовані державою". Враховуючи наведене, просить відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача - Головного територіального управління юстиції у Харківській області управління державної виконавчої служби, у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Надав до суду відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначено, що Управлінням вчинено усі дії з оформлення та передачі виконавчого документу позивача до Головного управління Державної казначейської служби України в Харківській області, для погашення заборгованості, відповідно до Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується Державою, затвердженого постановою КМ України від 03.09.2014 №440.

Представник відповідача - Державної казначейської служби України, у судове засідання не прибув, про дату час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення судової повістки та ухвали суду «вручено 10.04.2018». Відзиву на позовну заяву або письмових заперечень до суду не надано.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України неподання суб'єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Представник третьої особи - Головного управління пенсійного фонду України у Харківській області, у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. У відзиві на позов зазначив, що на виконання Постанови Харківського окружного адміністративного суду від 23.10.2008 у справі №2-а-8181/08 здійснено перерахунок пенсії, таким чином територіальним управлінням Пенсійного Фонду, вчинено усі дії в межах покладених повноважень.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 23.10.2008 у справі №2-а-8181/08, адміністративний позов ОСОБА_5 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій незаконними та зобов'язати вчинити певні дії - задоволено в повному обсязі.

Визнано дії відповідача - Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області стосовно обмеження розміру основної пенсії ОСОБА_5, а також невиплату ОСОБА_5 підвищення до пенсії як «Дитині війни» в розмірі 30 % (тридцять) мінімальної пенсії за віком з 22.05.2008 незаконними.

Зобов'язано відповідача - Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області нарахувати з 22.05.2008 та постійно виплачувати ОСОБА_5 основну пенсію в розмірі 86 % (вісімдесят шість) від суми грошового забезпечення, зазначеного в довідці Управління фінансового забезпечення і бухгалтерського обліку ГУ МВС України в Харківській області № 100/29147.

Зобов'язано відповідача - Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області нарахувати з 22.05.2008 та постійно виплачувати ОСОБА_5 недоплачене підвищення до пенсії в розмірі 30% (тридцять) мінімальної пенсії за віком як «Дитині війни».

Зазначене рішення суду набрало законної сили 14.04.2009 та 05.05.2009 видано виконавчий лист №2-а-8181/08.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 16.02.2018 виправлено описку, допущену у виконавчому листі № 2а-8181/2008, виданому 05.05.2009, а саме: замість помилково вказаного прізвище позивача (стягувача) "Беспалий", вказано прізвище позивача (стягувача) - "Безпалий".

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень - від 05.06.2012 №4901-VI набув чинності з 1 січня 2013 року, а саме п. 3 розділу II Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону визначено, що виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб'єкти, які видані або ухвалені до набрання чинності цим Законом, подаються до органу державної виконавчої служби протягом шести місяців з дня набрання чинності цим пунктом. Якщо рішення суду про стягнення коштів або виконавчі документи за цими рішеннями, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб'єкти, не було подано в строк, встановлений цим пунктом, це не є підставою для відмови у виконанні даного судового рішення.

Заборгованість погашається в такій черговості:

- у першу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду щодо пенсійних та соціальних виплат, про стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок злочину або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, а також у зв'язку з втратою годувальника;

- у другу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду, пов'язаними з трудовими правовідносинами;

- у третю чергу погашається заборгованість за всіма іншими рішеннями суду.

Листом від 22.03.2016 № Б-33/01-23/0 надано відповідь на звернення позивача (а.с. 54), у якому зазначено, що виконавчий лист №2-а-8181/08 від 05.05.2009 прийнято до обліку та включено до першої черги задоволення вимог, відповідно до порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого постановою КМУ від 03.09.2014 №440, прийнято до обліку та включено до першої черги задоволення вимог. Окрім того зазначено, що після надходження з УПФУ в Харківському районі Харківської області довідки про здійснення нарахування на виконання рішення суду №2-а-8181/08 від 05.05.2009, відповідальною особою УДВС ГТУЮ у Харківській області вказані дані будуть внесені до Реєстру рішень, виконання яких гарантується державою, після чого відповідний пакет документів буде передано до органів, що здійснюють казначейське обслуговування.

Судом встановлено, що відповідно до витягу з «Інформація Реєстру рішень, виконання яких гарантується державою» позивач зареєстрований за №47418554 та перебуває у першій категорії черги під порядковим номером 102420 з 30.04.2015(а.с. 97).

Головним управлінням пенсійного фонду України у Харківській області, на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.05.2009 №2-а-8181/08, донараховано позивачу з листопада 2011 по березень 2017 року 13512,37 грн., з урахуванням раніше виплачених сум, про що свідчить довідка №54 від 23.03.2017 вих. 5329-14/20 (а.с.98)

Зазначені відомості внесені до реєстру Рішень, виконання яких гарантується державою, на підтвердження вказаної обставини до матеріалів справи надано Акт за І квартал 2017 року «Перша черга» Харківська область, затверджений 03.05.2017 уповноваженими особами відповідачів: ГУТЮ з питань державної виконавчої служби -начальник УДВС ГТУЮ у Харківській області та начальником ГУДКС України у Харківській області.

У ході судового розгляду встановлено, що 03.05.2017 до Головного управління Державної казначейської служби у Харківської області від Головного територіального управління юстиції Харківської області надійшов пакет документів щодо позивача, зокрема: виконавчий лист Харківського окружного адміністративного суду, виданий 05.05.2009 по справі №2а-8181/2008; довідка Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області від 23.03.2017 №5329-14/20 про здійснення нарахування з листопада 2011 по березень 2017 коштів в сумі 13512,37 грн. з урахуванням виплачених сум та доданими до заяви документами, відповідно до Акту приймання-передавання за І квартал 2017 року І черга Харківська область, відповідно до п. 15 Порядку.

Головне управління додало інформацію про вищезазначене рішення суду до програмного забезпечення «Формування інформації про виконання судових рішень» (а.с.74).

Станом на 02.02.2018 номер в черзі за бюджетною програмою (КПКВ 3504040) становить 142668.

Даючи оцінку діям відповідача, Головного управління Державної казначейської служби України в Харківській області, щодо встановлення черговості, і таким чином не виконання рішення суду у встановлений законом строк, суд зазначає таке.

Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Принцип обов'язковості судових рішень знайшов своє відображення і в статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", за містом частин першої, другої, четвертої, якої судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України; судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України; невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.

З 1 січня 2013 року набрав чинності Закон України від 05.06.2012 № 4901-VI "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", який встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження", та особливості їх виконання.

Названим законом держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державний орган, державне підприємство, установа, організація, юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.

Зазначеним законом також визначено порядок виконання рішень суду про стягнення коштів з державного органу. Так, статтею 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" передбачено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Відповідно до частини четвертої статті 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей.

З 6 лютого 2013 року набрав чинності у новій редакції Порядок виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 (далі - Порядок №845), який визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.

Відповідно до пункту 3 Порядку №845 рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Пунктом 4 Порядку №845 на органи Казначейства покладено, зокрема, обов'язок із вжиття заходів до виконання виконавчих документів протягом установленого строку та розгляд письмових звернень (вимог) осіб, які беруть участь у справі, щодо виконання виконавчих документів, а також звернення (вимоги) прокурорів.

У силу положень пунктів 24 та 25 Порядку №845, стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник, документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку.

Безспірне списання коштів з рахунка боржника здійснюється в першочерговому порядку. Проведення платежів за його платіжними дорученнями здійснюється після безспірного списання у разі наявності коштів на рахунку.

Пунктом 6 цього ж Порядку передбачено, що у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб: заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних про перерахування коштів у готівковій формі через банки або підприємства поштового зв'язку, якщо зазначений рахунок відсутній; оригінал виконавчого документа; судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності); оригінал або копію розрахункового документа (платіжного доручення, квитанції тощо), який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету.

Згідно пункту 31 Порядку №845, у разі коли за визначеними органом Казначейства кодами програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету (кодами тимчасової класифікації видатків та кредитування місцевих бюджетів) та економічної класифікації видатків бюджету, за якими здійснюється безспірне списання коштів, відсутні відкриті асигнування (кошти на рахунках) або до кінця бюджетного періоду їх недостатньо для виконання судового рішення, орган Казначейства надсилає боржнику вимогу щодо необхідності вжиття боржником заходів для встановлення таких асигнувань або здійснення інших дій, спрямованих на виконання судового рішення.

В свою чергу, відповідно до підпункту 1 пункту 47 вказаного Порядку безспірне списання коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів, здійснюється Казначейством на підставі поданих органом Казначейства документів та відомостей, надісланих стягувачами та боржником, а також інформації про неможливість виконання безспірного списання коштів з рахунків боржника.

Пунктом 47 Порядку №845 встановлено, що безспірне списання коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів, здійснюється Казначейством, у тому числі, на підставі поданих органом Казначейства документів та відомостей, надісланих стягувачами та боржником; інформації про неможливість виконання безспірного списання коштів з рахунків боржника.

У силу пункту 48 Порядку №845 для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 47 цього Порядку в Казначействі відкривається в установленому порядку відповідний рахунок.

Перерахування коштів стягувачу здійснюється Казначейством у тримісячний строк з дня надходження необхідних документів та відомостей.

Таким чином, безспірне списання коштів за рішенням судів здійснюється з рахунків боржника у межах відкритих асигнувань, а у разі їх відсутності, територіальний орган Казначейства надсилає боржнику вимогу, якою зобов'язує здійснити дії спрямовані на виконання рішення суду і пошук відкритих асигнувань. У такому випадку орган Казначейства може заборонити боржнику здійснювати інші видатки, окрім захищених статей, передбачених Бюджетним кодексом України.

Разом з тим, у разі неможливості виконання боржником судового рішення протягом двох місяців з моменту надходження заяви щодо здійснення безспірного списання, виконавчий документ та інші відомості передаються до Державної казначейської служби України для подальшого виконання. При цьому, строк виконання судового рішення Казначейством не може перевищувати трьох місяців з дня надходження виконавчого документу на підставі пункту 47 Порядку №845.

Як вбачається із матеріалів справи, виконавчий документ та інші відомості, необхідні для безспірного списання на користь позивача коштів за рішенням суду, направлені до органів Казначейської служби 03.05.2017.

Судом встановлено, що на час розгляду справи рішення Харківського апеляційного адміністративного суду від 05 травня 2009 року залишається не виконаним більше дев'яти років, що також підтверджується вищенаведеними обставинами встановленими у ході розгляді справи.

Доказів, які б спростовували доводи позивача щодо наявної невідповідності комплексу дій здійснених відповідачем із передбаченим Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» і Порядком №845, суду не надано.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачами - Головним управлінням державної казначейської служби України в Харківській області та Державною казначейською службою України була допущена бездіяльність щодо своєчасного виконання судового рішення, оскільки сплинули строки перерахунку коштів, визначені Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 24 рішення Європейського суду з прав людини "Воротнікова проти України" (№ 1225/02) зазначено про те, що виконавче провадження не має бути відокремлене від судового, і ці обидва провадження мають розглядатися як цілісний процес.

Пунктом 192 рішення Європейського суду з прав людини "Бурмач проти України" (№ 46852/13) вказано про те, що у Декларації, прийнятій в Брюсселі 26 січня 2015 року, Договірні Сторони підтвердили субсидіарний характер механізму нагляду, встановленого Конвенцією, і зокрема головну роль, яку відіграють органи національної влади. Вони наголосили на важливості повного, ефективного та оперативного виконання судових рішень та твердої політичної прихильності Договірних сторін у цьому відношенні.

Відповідно до пункту 40 рішення Європейського суду з прав людини "Горнсбі проти Греції" право на судовий захист було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок ("Hornsby v. Greece" № 18357/91).

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов'язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов'язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Крім того, в рішенні Європейського суду з прав людини Гордєєви і Гурбик проти України від 17 січня 2006 року зазначено, що державний орган не може довільно посилатись на брак коштів для оплати заборгованості, присудженої рішенням суду. Таким чином, відмовою протягом декількох років здійснити необхідні заходи для виконання остаточних судових рішень державні органи України частково позбавили положення пункту 1 статті 6 Конвенції її корисного ефекту. Цього достатньо для того, щоб Суд міг зробити висновок про те, що було порушено пункт 1 статті 6 Конвенції.

Отже, відповідно до правової позиції Європейського суду, в тому числі по справі Кечко проти України (рішення від 08.11.2005р.), якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними. Тобто, органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Слід вказати, що позивач звернувшись до суду з даним позовом просить суд, зокрема, визнати протиправними дії Головного управління державної казначейської служби України в Харківській області.

Однак, із зазначених правовідносин, що потягнули за собою невиконання рішення суду по справі №2-а-8181/2008, суд вбачає наявність протиправної бездіяльності з боку відповідачів - Державної казначейської служби України та Головного управління державної казначейської служби України в Харківській області.

Відповідно до п. 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

З урахуванням викладених вище обставин, оскільки відповідачами - Державною казначейською службою України та Головним управлінням державної казначейської служби України в Харківській області була допущена протиправна бездіяльність щодо своєчасного виконання судового рішення та строки визначені Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» для перерахунку коштів сплинули, суд приходить до висновку, що належним способом захисту порушених прав позивача є саме зобов'язання Головного управління державної казначейської служби України в Харківській області та Державної казначейської служби України виконати дії щодо нарахування та виплати відповідних сум згідно виконавчого листа по справі №2а-8181/2008 від 23.10.2008 виданого 05.05.2009.

Слід вказати, що правовідносини в даному спорі виникли виключно в межах виконання рішення суду. Головне територіальне управління юстиції у Харківській області управління державної виконавчої служби не має і не мало жодних грошових зобов'язань перед ОСОБА_6, отже і не може нести відповідальність за невиконання грошового зобов'язання, як того вимагає позивач. А отже у позовних вимогах в частині визнання протиправними дій Головного територіального управління юстиції у Харківській області слід відмовити.

Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача Головного управління Державного казначейства у Харківській області на користь позивача: відшкодування за завдану моральну шкоду у розмірі 50000 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

У ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок душевних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації (останнє залежить від характеру діяльності потерпілого, посади, часу й зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, наміру, з яким діяв заподіювач шкоди тощо) (пункт 9).

За приписами ч. 5 ст. 21 Кодексу адміністративного судочинства України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб'єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Надаючи оцінку правовим вчинкам учасників правовідносин, суд зазначає, що сам факт визнання судом порушення відповідачем прав позивача ОСОБА_1 у даному випадку буде достатньою, справедливою сатисфакцією і, таким чином, вимога позивача про грошову компенсацію не може бути задоволена.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України в Харківській області, Головного територіального управління юстиції у Харківській області управління державної виконавчої служби, Державної казначейської служби України, третя особа: Головне управління пенсійного фонду України у Харківській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління державної казначейської служби України в Харківській області та Державної казначейської служби України щодо невиконання рішення суду по справі №2-а 8181/08 від 23.10.2008, яке набрало законної сили 14.04.2009.

Зобов'язати Головне управління державної казначейської служби України в Харківській області та Державну казначейську службу України виконати дії щодо нарахування та виплати відповідних сум згідно виконавчого листа по справі №2а-8181/2008 від 23.10.2008 виданого 05.05.2009.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 27 квітня 2018 р.

Суддя Сагайдак В.В.