Справа № 682/942/18
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2018-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 682/942/18

Головуючий у 1-й інстанції: Зеленська В.І.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

26 квітня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Граб Л.С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 квітня 2018 року (місце складання м. Славута) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора СРПП №3 Славутського ВП Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області ОСОБА_3 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

у квітні 2017 року позивач - ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до інспектора СРПП №3 Славутського ВП Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області ОСОБА_3, в якому просив скасувати постанову серії БР № 635740 від 13.08.2018 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки він правопорушення, у якому його визнано винним, не вчиняв, так як виїз на дорогу з одностороннім рухом відбувся внаслідок відсутності дорожнього знаку, який би попереджав про такий виїзд.

Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 квітня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело, на його переконання, до невірного вирішення справи. Так, апелянт вказує на те, що судом першої інстанції при вирішенні даної справи не взято до уваги, що відповідач взагалі не надав будь-яких доказів на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови, чим порушив вимоги ч. 2 ст. 77 КАС України.

Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу у наданий судом строк відповідно до ст. 304 КАС України.

Сторони, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, повноважних представників в судове засідання не направили.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач є власником транспортного засобу FORD B-MAX, д.н.з. НОМЕР_1 та має посвідчення водія.

13.03.2018 інспектором СРПП №3 Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 винесено постанову серія БР № 635740 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. за порушення вимог дорожнього знаку 5.5 ПДР "Дорога з одностороннім рухом", а саме: рухався в протилежному напрямку, на який вказує даний дорожній знак.

Не погоджуючись із даною постановою, позивач звернувся до суду з вимогою про її скасування.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що та обставина, що позивач не бачив дорожній знак 5.5 ПДР "Дорога з одностороннім рухом", через що і рухався в протилежному напрямку, на який вказує даний дорожній знак, не може бути підставою для виправдання і визнання дій позивача правомірними.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За змістом пп. "ґ" п. 8.4 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (далі - Правила дорожнього руху), передбачено, що інформаційно-вказівні знаки запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об'єктів, територій, де діють спеціальні правила, зокрема, дорожній знак 5.5 "Дорога з одностороннім рухом" позначає дорогу або відокремлену проїзну частину, по якій рух транспортних засобів за всією шириною здійснюється лише в одному напрямку.

Відповідно до п. 10.1.1 ДСТУ 4100-2014 дорожні знаки потрібно розташовувати так, щоб їх добре бачили учасники дорожнього руху як у світлий, так і в темний час доби, була забезпечена зручність експлуатування і обслуговування, а також було неможливе їх ненавмисне пошкодження. При цьому вони не повинні бути затулені від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами (зеленими насадженнями, щоглами зовнішнього освітлення тощо). Під час розташування дорожніх знаків повинна бути забезпечена спрямованість інформації, яку вони передають, тільки до тих учасників руху, для яких її призначено.

Положеннями п. 10.7.8 ДСТУ 4100-2014 визначено, що знаки 5.7.1 і 5.7.2 "Виїзд на дорогу з одностороннім рухом" потрібно застосовувати для позначення виїзду на проїзну частину дороги з однобічним рухом та встановлювати перед усіма боковими виїздами на неї.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що дорожній знак 5.5 "Дорога з одностороннім рухом" має бути розміщений так, щоб належним чином інформувати учасників дорожнього руху про правила, запроваджені на певній ділянці дороги і при виїзді на таку дорогу мають встановлюватись також знаки 5.7.1 і 5.7.2.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст. 222 КУпАП України органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Оцінюючи доводи апелянта стосовно безпідставності притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП через невиконання вимог знаку 5.5 "Дорога з одностороннім рухом", суд апеляційної інстанції вказує на наступне.

Так, апелянт зазначає, що при розгляді справи судом першої інстанції взагалі не досліджувались дійсні обставин справи, оскільки знак 5.5 "Дорога з одностороннім рухом" встановлений на перехресті вул. Соборності та вул. Козацькій та поширюється на вул. Козацьку, в той час як позивач - ОСОБА_2 вказував, що виїхав на вул. Козацьку з вул. ОСОБА_4, де на перехресті взагалі відсутні будь-які дорожні знаки.

Колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що в матеріалах справи взагалі відсутні будь-які докази, на яких було б зафіксовано з якої вулиці позивач здійснив виїзд на дорогу з одностороннім рухом, чи мав останній реальну можливість бачити дорожній знак 5.5 та чи взагалі вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Водночас, за приписами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, відповідачем, всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 КАС України, не надано ані доказів вчинення адміністративного правопорушення, ані будь-яких доказів на спростування позиції позивача стосовно того, що він виїхав на дорогу з одностороннім рухом з вулиці, на якій не було встановленого відповідного дорожнього знаку.

Згідно з ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази вчинення позивачем порушення вимог дорожнього знаку 5.5 "Дорога з одностороннім рухом", а також те, що позивач вказує на те, що вимоги даного знаку не порушував через відсутність дорожніх знаків, які б попереджали про виїзд на дорогу з одностороннім рухом з вул. вул. Я.Мудрого, по якій він рухався, то суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що відповідачем не підтверджено правомірності винесення оскаржуваної постанови, а відтак судом першої інстанції необґрунтовано відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності адміністративний суд має право, зокрема, скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що постанову серії БР № 635740 від 13 березня 2018 року слід скасувати, а справу про адміністративне правопорушення - закрити у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нового рішення про задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 квітня 2018 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 до інспектора СРПП №3 Славутського ВП Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області ОСОБА_3 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову інспектора СРПП №3 Славутського ВП Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області ОСОБА_3 серії БР № 635740 від 13.03.2018 про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в poзмipi 255 грн.

Справу про адміністративне правопорушення закрити.

Постанова суду набирає законної сили у порядку ст.ст. 272, 325 КАС України та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України не може бути оскаржена.

Постанова суду складена в повному обсязі 26 квітня 2018 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_5 ОСОБА_6