Справа № 802/3956/15-а
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2018-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

25 квітня 2018 року

Київ

справа №802/3956/15-а

провадження №К/9901/9221/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Смоковича М. І.,

суддів: Бевзенка В. М., Стрелець Т. Г.,

розглянувши у письмовому провадженні у касаційній інстанції адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до Піщанської районної державної адміністрації Вінницької області, за участю третьої особи - Вінницького обласного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Піщанської районної державної адміністрації Вінницької області на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 14 січня 2016 року, прийняту у складі головуючого судді Крапівницької Н. Л., та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2016 року, прийняту у складі колегії суддів: головуючого - Курка О. П., суддів: Совгири Д. І., Білоуса О. В.,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Піщанської районної державної адміністрації Вінницької області (далі - Піщанська РДА), за участю третьої особи -Вінницького обласного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, в якому просила:

визнати незаконним та скасувати розпорядження Піщанської РДА № 71-к від 22 жовтня 2015 року про звільнення позивача;

зобов'язати поновити ОСОБА_1 на посаді директора Піщанського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді;

стягнути середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 22 жовтня 2015 року;

стягнути з Піщанської РДА моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн. та витрати на правову допомогу.

В мотивування позову зазначає, що з 15 жовтня 2013 року обіймала посаду директора Піщанського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді.

Проте, розпорядженням Піщанської РДА № 71-к від 22 жовтня 2015 року звільнено позивача із займаної посади на підставі положень пункту 1 частини першої статті 30 Закону України "Про державну службу" (за порушення умов реалізації права на державну службу).

Підставою для звільнення слугувало невірне формулювання в наказі про призначення підстав прийняття її на роботу, а саме вказано про призначення її як таку, що перебувала у кадровому резерві на дану посаду.

Позивач стверджує, що розпорядження № 91-к від 15 жовтня 2013 року, відповідно до якого її призначено на посаду прийнято на підставі її заяви від 07 жовтня 2013 року та листа-погодження директора Вінницького обласного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Слободяника О. Г. від 11 жовтня 2013 року № 01-13/979.

Позивач вказує про очевидність помилки кадрового працівника, що виготовлював розпорядження та відсутність вини у такому невірному зазначенні підстави для призначення на посаду, у зв'язку з чим ОСОБА_1 звернулась до суду з вимогою про скасування розпорядження щодо її звільнення та, відповідно, поновити на посаді.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 14 січня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2016 року, позовні вимоги задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано розпорядження Піщанської РДА № 71-к від 22 жовтня 2015 року "Про звільнення ОСОБА_1".

Зобов'язано Піщанську РДА поновити ОСОБА_1 на посаді директора Піщанського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді.

Зобов'язано Піщанську РДА виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 22 жовтня 2015 року по 14 січня 2016 року включно в сумі 9387,88 грн. з відрахуванням усіх обов'язкових платежів.

В решті позову - відмовлено.

Статтею 327 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - КАС України), обумовлено, що судом касаційної інстанції в адміністративних справах є Верховний Суд.

За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати їх рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Свою касаційну скаргу Піщанська РДА мотивує тим, що ОСОБА_1 прийнято колишнім керівництвом адміністрації на державну службу з грубим порушенням, а саме без конкурсного відбору, в порушення пункту 1 частини першої статті 30 Закону України "Про державну службу" в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин, а тому її правомірно звільнено у зв'язку з порушенням умов реалізації права на державну службу.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 13 жовтня 2011 року згідно з розпорядженням Піщанської РДА № 100-к ОСОБА_1 призначено на посаду директора Піщанського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді на період відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку основного працівника з кадрового резерву за погодженням з Вінницьким обласним центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді.

Розпорядженням Піщанської РДА № 41-к від 01 серпня 2012 року позивача звільнено із займаної посади у зв'язку із виходом основного працівника з відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

15 жовтня 2013 року на підставі заяви ОСОБА_1 від 07 жовтня 2013 року та листа-погодження заступника директора Вінницького обласного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Слободяника О. Г. від 11 жовтня 2013 року № 01-13/979 ОСОБА_1 призначено на посаду директора Піщанського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді на підставі розпорядження Піщанської РДА № 91-к від 15 жовтня 2013 року.

Згідно з наведеним розпорядженням ОСОБА_1 призначено з 15 жовтня 2013 року на посаду директора Піщанського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді з посадовим окладом відповідно до штатного розпису, як таку, що перебувала у кадровому резерві на дану посаду.

За наслідками проведеної Прокуратурою Піщанського району Вінницької області перевірки повідомлено Піщанську РДА листом № (02-16)1490вих.-14 від 24 липня 2014 року, що ОСОБА_1 у кадровому резерві на посаду директора Піщанського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді не перебувала, чим порушено порядок прийняття ОСОБА_1 на державну службу, що передбачено статтею 15 Закону України "Про державну службу".

При цьому вказано про відсутність вини директора Піщанського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді ОСОБА_1 у порушенні Закону України "Про державну службу" при призначенні її на вказану посаду.

22 жовтня 2015 року Піщансьою РДА видано розпорядження № 71-к, відповідно до якого звільнено ОСОБА_1 із займаної посади з 22 жовтня 2015 року у зв'язку з порушенням умов реалізації права на державну службу за пунктом 1 частини першої статті 30 Закону України "Про державну службу".

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що звільнення позивача відбулося з порушенням порядку, передбаченого трудовим законодавством, зокрема, не вказано в чому саме полягає порушення умов реалізації права на державну службу. Разом з цим обрання звільнення як виду дисциплінарного стягнення відповідачем невмотивоване.

Зазначена позиція була підтримана і Вінницьким апеляційним адміністративним судом, який переглянув постанову суду першої інстанції та залишив її без змін.

Верховний Суд висновки судів попередніх інстанцій вважає вірними та такими, що зроблені на підставі правильно застосованих норм матеріального та процесуального права.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок проходження державної служби, особливості дисциплінарної відповідальності державних службовців на момент виникнення спірних правовідносин врегульовано Законом України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ "Про державну службу" (далі - Закон № 3723-ХІІ).

Статтею 5 Закону № 3723-ХІІ визначено, що державний службовець повинен: сумлінно виконувати свої службові обов'язки; шанобливо ставитися до громадян, керівників і співробітників, дотримуватися високої культури спілкування; не допускати дій і вчинків, які можуть зашкодити інтересам державної служби чи негативно вплинути на репутацію державного службовця.

Основні обов'язки державного службовця закріплені у статті 10 Закону № 3723-ХІІ та передбачають: додержання Конституції України та інших актів законодавства України; забезпечення ефективної роботи та виконання завдань державних органів відповідно до їх компетенції; недопущення порушень прав і свобод людини та громадянина; безпосереднє виконання покладених на них службових обов'язків, своєчасне і точне виконання рішень державних органів чи посадових осіб, розпоряджень і вказівок своїх керівників; збереження державної таємниці, інформації про громадян, що стала їм відома під час виконання обов'язків державної служби, а також іншої інформації, яка згідно з законодавством не підлягає розголошенню; постійне вдосконалення організації своєї роботи і підвищення професійної кваліфікації; сумлінне виконання своїх службових обов'язків, ініціатива і творчість в роботі.

Відповідно до статті 14 Закону № 3723-ХІІ дисциплінарні стягнення застосовуються до державного службовця за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює.

До службовців, крім дисциплінарних стягнень, передбачених чинним законодавством про працю України, можуть застосовуватися такі заходи дисциплінарного впливу: попередження про неповну службову відповідність; затримка до одного року у присвоєнні чергового рангу або у призначенні на вищу посаду.

За приписами статті 30 Закону № 3723-ХІІ державна служба може бути припинена у разі: порушення умов реалізації права на державну службу; недотримання пов'язаних із проходженням державної служби вимог, передбачених статтею 16 Закону України "Про державну службу"; досягнення державним службовцем граничного віку проходження державної служби; відставки державних службовців, які займають посади першої або другої категорії; виявлення або виникнення обставин, що перешкоджають перебуванню державного службовця на державній службі; відмови державного службовця від прийняття або порушення Присяги, передбаченої статтею 17 Закону України "Про державну службу"; неподання або подання державним службовцем неправдивих відомостей щодо його доходів, передбачених статтею 13 Закону України "Про державну службу".

З матеріалів справи вбачається, що у період з 13 жовтня 2011 року по 01 серпня 2012 року на період відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку основного працівника ОСОБА_1 перебувала на посаді директора Піщанського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді.

Відповідно до пункту "б" частини першої постанови Кабінету Міністрів України "Про деякі питання застосування статей 4, 15 і 27 Закону України "Про державну службу" № 423 від 17 червня 1994 року, без конкурсного відбору або стажування можуть також прийматися державні службовці, які перебували на відповідних посадах у державних органах та виконавчих органах Рад, у тому числі в тих, що ліквідуються, до новостворених органів державної виконавчої влади і місцевого самоврядування.

Так, 15 жовтня 2013 року на підставі заяви ОСОБА_1 від 07 жовтня 2013 року та листа-погодження заступника директора Вінницького обласного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Слободяника О. Г. від 11 жовтня 2013 року № 01-13/979 ОСОБА_1 призначено на посаду директора Піщанського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді на підставі розпорядження Піщанської РДА № 91-к від 15 жовтня 2013 року.

Верховний Суд звертає увагу, що підставою для прийняття оскаржуваного розпорядження № 71-к від 22 жовтня 2015 року про звільнення ОСОБА_1 із займаної посади фактично слугували наслідки перевірки проведеної Прокуратурою Піщанського району Вінницької області, за результатами якої встановлено невірне зазначення у розпорядженні № 91-к від 15 жовтня 2013 року підстави призначення позивача на посаду, а саме: призначення як такої, що перебувала у кадровому резерві на дану посаду.

Прокуратурою Піщанського району Вінницької області встановлено, ОСОБА_1 у кадровому резерві на посаду директора Піщанського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді не перебувала, чим порушено порядок прийняття ОСОБА_1 на державну службу, що передбачено статтею 15 Закону України "Про державну службу".

За змістом статті 15 Закону № 3723-ХІІ прийняття на державну службу на посади третьої - сьомої категорій, передбачених статтею 25 цього Закону, здійснюється на конкурсній основі, крім випадків, коли інше встановлено законами України.

Слід зауважити, що листом № (02-16)1490вих.-14 від 24 липня 2014 року Прокуратура Піщанського району Вінницької області повідомила Піщанську РДА про відсутність вини директора Піщанського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді ОСОБА_1 у порушенні Закону України "Про державну службу" при призначенні її на вказану посаду.

За приписами частини шостої статті 43 Конституції України, якій кореспондує стаття 5-1 Кодексу законів про працю України, громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" обумовлено, що підставами захисту порушеного права звільненої особи може бути не тільки звільнення без законних підстав, а й порушення порядку його проведення.

За такого правового врегулювання та обставин справи, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про невмотивованість обрання відносно позивача дисциплінарного стягнення у виді звільнення із займаної посади.

Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків судів та обставин справи не спростовують.

Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу Піщанської районної державної адміністрації Вінницької області залишити без задоволення.

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 14 січня 2016 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. І. Смокович

Судді В. М. Бевзенко

Т. Г. Стрелець