Справа № 812/1800/17
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2018-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 квітня 2018 року справа № 812/1800/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Гайдара А.В., суддів Василенко Л.А., Блохіна А.А., при секретарі судового засідання Святодух О.Б., за участю представника відповідача Григоренко О.В., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 14 березня 2018 року у справі № 812/1800/17 за позовом ОСОБА_1 до Управління поліції охорони в Луганській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Управління поліції охорони в Луганській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Луганський обласний військовий комісаріат про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та зобов`язання вчинити певні дії. (арк.справи 2-5).

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 14 березня 2018 року закрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління поліції охорони в Луганській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Луганський обласний військовий комісаріат про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та зобов`язання вчинити певні дії. Роз`яснено позивачеві право на звернення з даним позовом до Сєвєродонецького міського суду Луганської області або Лисичанського міського суду Луганської області за вибором позивача в порядку цивільного судочинства. (арк.справи 118-119)

Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила залишити її без задоволення, ухвалу суду першої інстанції без змін.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Як вбачається з копії трудової книжки ОСОБА_1 , що з 29.03.2016 року по 01.02.2017 року він працював на посаді охоронника 3-го розряду взводу охорони об`єктів та публічної безпеки Лисичанському міському відділі Управління поліції охорони в Луганській області. (арк.справи 48)

Відповідно до наказу № 21 в/с від 28.03.2016 року по вільнонайманому складу ОСОБА_1 призначено на посаду за заявою вільнонайманим охоронником 3-го розряду взводу охорони об`єктів та публічної безпеки Лисичанському міському відділі Управління поліції охорони в Луганській області з 23.03.2016 року. (арк.справи 116).

Наказом від 14.11.2017 року № 69 в/с по вільнонайманому складу ОСОБА_1 було звільнено з роботи, у зв`язку із вступом на військову службу на підставі п.3 ст.36 КЗпП України (арк.справи 7).

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що позивач не проходив публічну службу як особа рядового та начальницького складу в органах поліції, а на підставі трудового договору як вільнонайомний працівник займав посаду охоронника 3-го розряду взводу охорони об`єктів та публічної безпеки в Лисичанському міському відділі Управління поліції охорони в Луганській області. Саме на цій посаді позивач просить суд його поновити у зв`язку з незаконним звільненням.

Таким чином, спірні правовідносини, що склалися між сторонами, є трудовими, на які розповсюджуються вимоги Кодексу законів про працю України (КЗпП України), і не пов`язані з проходженням позивачем публічної служби в установі відповідача.

Вирішуючи питання щодо належності даного спору до адміністративної юрисдикції, колегія суддів керується такими вимогами чинного законодавства.

Згідно зі статтею 1 КЗпП України кодекс законів про працю України регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 19 Цивільно-процесуального кодексу України (ЦПК України) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 59 та ст. 64 Закону України Про Національну поліцію служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом розгляду в яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій в тому числі трудові спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

З огляду на викладене, колегією суддів встановлено, що даний спір є трудовим, але не пов`язаний з проходженням позивачем публічної служби в установі відповідача, отже не є публічно-правовим спором, а справа не відноситься до адміністративної юрисдикції та повинна розглядатися у порядку цивільного судочинства на підставі вимог ч.1 ст. 19 ЦПК України.

Колегія суддів вважає неприйнятними доводив апеляційної скарги щодо посилання на п.1 ч.1 ст.19 КАС України, оскільки дія даної норми процесуального закону не поширюється на спірні правовідносини.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 239 КАС України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої п. 1 ч. 1 ст. 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Відповідно до ч.2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Також, відповідно до ч.1 ст.28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Таким чином, є необґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо обмеження права позивача на судовий захист, оскільки постановлення даної ухвали судом першої інстанції не перешкоджає його зверненню до суду в порядку цивільного судочинства.

Тому, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що спірні відносини, які виникли між позивачем та відповідачем, є трудовим спором, а не спором, пов`язаним зі звільненням позивача з публічної служби, а отже спір повинен розглядатись за правилами цивільного судочинства Сєвєродонецьким міським судом Луганської області або Лисичанським міським судом Луганської області за вибором позивача.

Керуючись статтями 310, 312, 320, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 14 березня 2018 року у справі № 812/1800/17 залишити без задоволення.

Ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 14 березня 2018 року у справі № 812/1800/17 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 24 квітня 2018 року.

Головуючий: А.В. Гайдар

Судді: Л.А. Василенко

А.А. Блохін