Справа № 161/4613/18
Суддя: Рудська С. М.
Дата ухвалення: 2018-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/4613/18
Провадження № 2-а/161/280/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі Ярмолюк В.С.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 митниці ДФС про скасування постанови у справі про порушення митних правил

В С Т А Н О В И В:

28.03.2018 року позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом на обґрунтування вказавши, що постановою в.о. начальника ОСОБА_3 митниці Державної фіскальної служби України від 15.03.2018 року у справі про порушення митних правил № 0015/12600/17 його було визнано винним у вчиненні адміністративного порушення, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України і накладено штраф в розмірі 115282,74 грн. за нібито заявлення в митній декларації UA204010/2017/226259 від 26.09.2017 року неправдивих відомостей щодо дійсної, фактурної вартості транспортного засобу "Рено Мастер" номерний знак GTC ML08 з метою неправомірного зменшення розміру митних платежів. Вважає прийняте у справі рішення таким, що не відповідає вимогам діючого митного законодавства. Так, надання ТОВ "Девайт" передбачених ч. 3 ст. 335 МК України документів до митної декларації, отриманих у законному порядку від відправника фірми "DLC INTERNATIONAL LTD", W.T.C. 1E Conference House, 152 Morrison street, Edinburgh, Midlothian, EH3, 8EB, Scotland (Шотландія), не може свідчити про спрямованість його дій на неправомірне зменшення розміру належних до сплати митних платежів, що є обов'язковою ознакою порушення, передбаченого статтею 485 МК України. Подані до митного контролю товаросупровідні документи не підроблені та не визнані у встановленому Господарським кодексом України порядку не дійсними. Митна декларація UA204010/2017/226259 на автомобіль "Рено Мастер" номерний знак GTC ML08 оформлялася на підставі поданих відправником компанією "DLC INTERNATIONAL LTD", W.T.C. 1E Conference House, 152 Morrison street, Edinburgh, Midlothian, EH3, 8EB, Scotland документів. Його намір не сплачувати митні платежі в повному обсязі чи зменшувати їх розміри при заповненні митної декларації в постанові митниці не доведений. Відповідність вказаних товаросупровідних документів на автомобіль перевірив інспектор прикордонної митниці при в'їзді в Україну. Проведення митного оформлення на кордоні та пропуск товару до внутрішньої митниці свідчить про те, що у інспектора митниці, як і у нього (позивача) при декларуванні не було підстав на момент оформлення ЕМД сумніватися у достовірності поданих іноземною компанією документів. Саме декларант обирає метод визначення митної вартості (ст. 54 ч. 6 п. 3 МК України). Графа 43 декларації свідчить, що декларант обрав 6 резервний метод згідно зі статтю 64 МК України на підставі цінової інформації, наявної в митного органу (ст. 33 МК України) та Schwacke Liste, а не за товаросупровідними документами поданими іноземним контрагентом. Інших, відмінних від поданих на митниці документів, ТОВ "Девайт", на момент митного оформлення не мало і не знало про їх існування. Доказів щодо спростування цього твердження постанова у справі про порушення митних правил не містять. ТОВ "Девайт", як декларант застосував при митному оформленні 6 (резервний) метод визначення митної вартості шляхом аналізу наявної загальнодоступної, розміщеної на офіційному сайті ДФС цінової інформації митних органів на аналогічні товари за аналогічними кодами та визнаного митницею актуального автомобільного каталогу SCHWACKE NFZ-D 2/2015 сторінка 576. Митна вартість відкоригована щодо контрактної у відповідності до цінової пропозиції каталогу. Фактурна вартість при декларуванні до уваги ним (позивачем) не бралася. Крім того, при винесенні постанови у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності відповідачем допущені грубі порушення процесуальних норм Митного кодексу України. Так, ст. 523 МК України містить вичерпний перелік осіб уповноважених до розгляду справ про порушення митних правил від імені митниць. До них відносяться керівник митниці та його заступники. Така посада як в.о. начальника митниці не віднесена МК України до переліку таких осіб. Таким чином, постанова винесена неправомочною посадовою особою. Крім того, у відповідності до умов поставки відповідальність за перетин кордону, доставку товару до м. Рівне і надання документів несе компанія продавець - "DLC INTERNATIONAL LTD", W.T.C. 1E Conference House, 152 Morrison street, Edinburgh, Midlothian, EH3, 8EB, Scotland. Відповідач в описовій частині постанови вказує, що громадянин ОСОБА_4 при перетині митного кордону подав до митного контролю рахунок фактуру № 44-09-R від 21.09.2017 року з відмінними даними щодо вартості автомобіля "Рено Мастер" номерний знак GTC ML08 у порівнянні з даними отриманими митницею від польських продавців автомобіля. ОСОБА_4 в ТОВ "Девайт" не працював. В той же час в постанові відповідачем зазначено, що: "Вказані дії декларанта громадянина ОСОБА_2 призвели до неправомірного зменшення розміру митних платежів на загальну суму 38427,58 гривень". За дії щодо подання документів до митного контролю на ОСОБА_4 митницею складений протокол про порушення митних правил №0016/12600/17. Таким чином за одне і теж порушення падання до митного контролю документів з різною вартістю і його, і ОСОБА_4 відповідач намагається притягнути до адміністративної відповідальності. При цьому як вказано вище, вибраний ним метод визначення митної вартості не передбачає врахування будь якої фактурної вартості. Просить суд скасувати постанову ОСОБА_3 митниці Державної фіскальної служби України у справі про порушення митних правил № 0015/12600/17 про накладення на нього стягнення за порушення митних правил і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні до викладених у адміністративному позові, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 18.04.2018 року позов не визнала, суду пояснила, що 26.09.2017 року позивачем, як директором ТОВ «Девайт» для здійснення митного оформлення транспортного засобу марки "Рено Мастер" номерний знак GTC ML08 було подано електронну митну декларацію (надані ЕМД), якій присвоєно реєстраційний номер UA 204010/2017/226259. До ЕМД надано рахунок-фактуру від 21.09.2017 року № 44-09-R, в якому зазначено, що вартість автомобіля становить 4200 євро, що станом на 26.09.2017 року складає 131165,86 грн. Відповідно до ЕМД продавцем та експортером автомобіля є компанія «DLS INTERNATIONAL LTD» W.N.C, одержувачем ТОВ «Девайт». Декларантом в ЕМД заявлено митну вартість автомобіля визначену резервним методом у розмірі 132352,6 грн. При вивченні документів приєднаних до ЕМД було встановлено, що власником автомобіля на території ОСОБА_5 є ОСОБА_6. З метою встановлення інформації щодо продавця автомобіля на території ОСОБА_5 відповідачем 06.10.2017 року було направлено лист. У відповідь на цей лист компанією «Uslugi Transpotowel Handlowe OLEK Jaroslaw Landowski» надано рахунок-фактуру від 31.10.2016 року № 131/10/2016 згідно якого вказаний транспортний засіб було продано компанією «ADAMOWSCY SPOLKA Z OGRANICZONA ODPOWIEDZIALNOSCIA», де зазначено його вартість 49200 польських злотих. У звязку з вказаним 20.10.2017 року митницею було додатково надіслано лист, відповідно до якого компанією «ADAMOWSCY SPOLKA Z.О.О.» 24.10.2017 року було надано копії документів (експортна митна декларація ОСОБА_5 від 22.09.2017 року та рахунок фактура від 22.09.2017 року) згідно яких продавцем та відправником транспортного засобу фактично є підприємство-нерезидент «ADAMOWSCY SPOLKA Z.О.О.», а покупцем громадянин України ОСОБА_7, вартість автомобіля становить 34500 польських злотих, що станом на 26.09.2017 року складає 252438,78 грн. ОСОБА_8 громадянин ОСОБА_9 керував автомобілем під час його переміщення через митний кордон України, надавав органам доходів та зборів товаросупровідні документи для здійснення митного контролю, в тому числі рахунок-фактуру від 21.09.2017 року. Отже, під час здійснення митницею контрольних заходів, відповідно до наданих продавцем документів з ОСОБА_5 встановлено, що продавцем автомобіля є саме «ADAMOWSCY SPOLKA Z.О.О.», що 22.09.2017 року продав автомобіль ОСОБА_9. При цьому, з метою ввезення та введення у вільний обіг автомобіля на митній території України, 26.09.2017 року позивачем, як директором ТОВ «Девайт», подано ЕМД до якої додано інвойс на придбання автомобіля 21.09.2017 року. Таким чином, ТОВ «Девайт» в особі позивача свідомо завдяки домовленості з ОСОБА_9 подало для митного оформлення та митного контролю документи, що містять неправдиві відомості щодо дійсної фактурної вартості автомобіля, з метою неправомірного зменшення розміру митних платежів. Тому, вина ТОВ «Девайт» митницею доведена у повному обсязі, позивача правомірно визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України. Просить у задоволення позову відмовити.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 є директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Девайт».

Постановою в.о. начальника ОСОБА_3 митниці Державної фіскальної служби України від 15.03.2018 року у справі про порушення митних правил № 0015/12600/17 ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного порушення, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України і накладено штраф в розмірі 115282,74 грн. (а.с. 13-17).

Статтею 485 Митного кодексу України передбачена відповідальність за дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, в тому числі за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивача, як директора ТОВ «Девайт», притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України за заявлення в митній декларації UA204010/2017/226259 від 26.09.2017 року неправдивих відомостей щодо дійсної, фактурної вартості транспортного засобу "Рено Мастер" номерний знак GTC ML08 з метою неправомірного зменшення розміру митних платежів.

З аналізу положень ст. 485 МК України слідує, що вищевказаною статтею передбачено наявність спеціальної протиправної мети - неправомірне зменшення розміру сплати митних платежів, що свідчить про те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини, оскільки необережно не можливо заявити неправдиві відомості.

Така правова позиція щодо необхідності доведення умислу при накладенні адміністративного стягнення за ст. 485 МК України висловлена Вищим Адміністративним судом України в ухвалі від 07.09.2016 року у справі № 607/8895/15-а.

Відповідно до ч. 3 ст. 335 МК України разом з митною декларацією органу доходів і зборів подаються рахунок або інший документ, який визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, декларація митної вартості. У встановленому цим Кодексом порядку в митній декларації декларантом або уповноваженою ним особою зазначаються відомості про: документи, що підтверджують повноваження особи, яка подає митну декларацію; зовнішньоекономічний договір (контракт) або інші документи, що підтверджують право володіння, користування та/або розпорядження товарами; транспортні (перевізні) документи; комерційні документи, наявні у особи, яка подає декларацію; у разі необхідності - документи, що підтверджують дотримання заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності; документи, що підтверджують дотримання обмежень, які виникають у звязку із застосуванням захисних, антидемпінгових та компенсаційних заходів (за наявності таких обмежень); у випадках, передбачених цим Кодексом, - документи, що підтверджують країну походження товару; у разі необхідності - документи, що підтверджують сплату та/або забезпечення сплати митних платежів; у разі необхідності - документи, що підтверджують право на пільги із сплати митних платежів, на застосування повного чи часткового звільнення від сплати митних платежів відповідно до обраного митного режиму; у разі необхідності - документи, що підтверджують зміну термінів сплати митних платежів; у разі необхідності - документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів та обраний метод її визначення відповідно до статті 53 цього Кодексу.

Надання ТОВ "Девайт" передбачених ч. 3 ст. 335 МК України документів до митної декларації, отриманих від відправника фірми "DLC INTERNATIONAL LTD", W.T.C. 1E Conference House, 152 Morrison street, Edinburgh, Midlothian, EH3, 8EB, Scotland (Шотландія) не може свідчить про спрямованість дій позивача на неправомірне зменшення розміру належних до сплати митних платежів, що є обов'язковою ознакою порушення, передбаченого статтею 485 МК України.

Доказів підробленості, незаконності отримання товаросупровідних документів, поданих позивачем до митного контролю відповідачем суду не надано, вказані документи недійсними у встановленому Господарським кодексом України порядку не визнані.

Статтею 51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Саме декларант обирає метод визначення митної вартості (п. 3 ч. 6 ст. 54 МК України).

Графа 43 декларації, поданої позивачем ОСОБА_2, як директором ТОВ «Девайт» свідчить, що декларант обрав 6 резервний метод згідно зі статтю 54 МК України на підставі цінової інформації, наявної в митного органу (ст. 33 МКУ) та Schwacke Liste, а не за товаросупровідними документами, поданими іноземним контрагентом.

Доказів того, ТОВ "Девайт", на момент митного оформлення автомобіля, мало інші, відмінні від поданих відповідачу документи, або умисно приховало їх існування стороною відповідача не надано, такі докази оскаржувана постанова також не містить.

ТОВ "Девайт", як декларант застосував при митному оформленні 6 (резервний) метод визначення митної вартості шляхом аналізу наявної загальнодоступної, розміщеної на офіційному сайті ДФС цінової інформації митних органів на аналогічні товари за аналогічними кодами та визнаного митницею актуального автомобільного каталогу SCHWACKE NFZ-D 2/2015 сторінка 576. Митна вартість відкоригована щодо контрактної у відповідності до цінової пропозиції каталогу. Доказів того, що позивачем при визначенні митної вартості застосована фактурна вартість при декларуванні відповідачем також не надано.

Надані відповідачем на обґрунтування своїх заперечень докази електронний лист від компанії «ADAMOWSCY SPOLKA Z.О.О.» від 24.10.2017 року, копія фактури VAT 134/10/2016 «Uslugi Transpotowel Handlowe OLEK Jaroslaw Landowski», копія фактури-експорт nr 1/070/023/00001/2017, копія декларації на імпорт, поданої «ADAMOWSCY SPOLKA Z.О.О.» з метою імпортування автомобіля № 17 РL322060Е0118693 (а.с. 86,8790-94), суд до уваги не приймає.

Так, всі вищевказані документи, надані відповідачем, отримані ним та надіслані кореспондентами через електронний документообіг.

Дане питання в України врегульоване Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг».

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обовязковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис" .

У всіх вказаних документах відсутні підписи осіб, які їх надсилають (подають).

З урахуванням вищевказаного, надані відповідачем документи не можуть бути визнані судом допустимими та достовірними доказами у розумінні ст.ст. 74, 75 КАС України.

Надану відповідачем постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 16.04.2018 року у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 483 МК України суд до уваги не приймає, оскільки на день розгляду судом даної справи, постанова від 16.04.2018 року не набрала законної сили (а.с. 68-73).

Що стосується доводів позивача та його представника щодо винесення постанови про порушення митних правил неправомочною особою, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Зі змісту постанови від 15.03.2018 року вбачається, що справа розглянути в.о. начальника ОСОБА_3 митниці Державної фіскальної служби ОСОБА_10

Згідно до ст. 523 МК України від імені митниць справи про порушення митних правил розглядаються керівниками цих митниць або їх заступниками, а від імені центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, - посадовими особами, уповноваженими на це відповідно до посадових інструкцій, або іншими особами, уповноваженими на це керівником центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Діюче законодавство України не містить чіткого правового регулювання такого інституту як виконання обовязків керівника.

Особа може бути призначений «виконуючим обов'язки» для заміни відсутнього працівника у порядку тимчасового переведення на іншу роботу за погодженням між сторонами трудового договору. Належить звернути увагу на те, що в Україні в частині, що не суперечить її законодавству, продовжує діяти роз'яснення Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати і Секретаріату ВЦРПС «Про порядок оплати тимчасового замісництва» від 29 грудня 1965 року № 30/39.

У цьому роз'ясненні зазначається, що тимчасовим заміщенням вважається виконання службових обов'язків за посадою тимчасово відсутнього працівника, коли це викликано виробничою необхідністю і пов'язане з розпорядчими функціями. Поняття заміщення застосовується тільки до виконання обов'язків керівників.

Таким чином, на особу, призначену на тимчасове виконання обов»язків керівника покладається виконання всіх розпорядчих функцій, посадових обовязків відсутнього керівника.

За таких обставин, суд вважає, що оскаржувану постанову від 15.03.2017 року винесено уповноваженою на те посадовою особою.

Статтею 489 МК України встановлено, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил, відповідно до частини 1 статті 531 МК України, є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ'єктивність або неповнота провадження у справі або необ'єктивність її розгляду; 3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; 4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; 5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; 6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний суд має право: залишити рішення субєкта владних повноважень без змін; скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, однак з тим, щоб стягнення не було посилено.

Суд вважає, що в даному випадку відповідач ОСОБА_3 митниця ДФС, належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами не довів правомірність свого рішення щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 485 МК України, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 77, 79, 241-246, 293, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 митниці ДФС про скасування постанови у справі про порушення митних правил задовільнити.

Скасувати постанову у справі про порушення митних правил№ 0015/12600/17, винесену ОСОБА_3 митницею Державної фіскальної служби України відносно ОСОБА_2.

Справу про порушення митних правил№ 0015/12600/17 відносно ОСОБА_2 закрити.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення в повному обсязі складено 26 квітня 2018 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області ОСОБА_8