Справа № 456/484/17
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2018-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2018 рокуЛьвів№ 876/2587/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Хобор Р.Б., Іщук Л.П.

за участю секретаря судового засідання Сердюк О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 25 січня 2018 року про залишення позову без розгляду, постановлену суддею Гулкевич О.В., 12:55:29 год, м. Стрий, у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, головного інспектора будівельного нагляду Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та закриття справи,-

В С Т А Н О В И В:

14.02.2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, головного інспектора будівельного нагляду Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області ОСОБА_2, в якому просить скасувати постанову №7/6-ф/пз по справі про адміністративне правопорушення головного інспектора будівельного нагляду Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області ОСОБА_2 від 12.01.2017р. про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.12 ст.96 КУпАП, та накладення неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6800 грн.; справу про адміністративне правопорушення закрити.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 25 січня 2018 року позов залишено без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що справа тричі призначалась до розгляду у судовому засіданні, проте 21.11.2017 та 25.01.2018 позивач в судові засідання не прибула, хоч належним чином повідомлялася про дату, час та місце їх проведення. Заяви про розгляд справи без її участі до суду не надходило. Суд першої інстанції розцінив неприбуття в судові засідання позивача як втрату нею процесуального інтересу до розгляду та вирішення справи.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, вважаючи її необґрунтованою, ОСОБА_1 оскаржила її, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 25 січня 2018 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначає, що в період 21.11.2017р. та 25.01.2018р. вона перебувала за межами території України в ОСОБА_3, де тимчасово здійснює трудову діяльність. Про призначення судових засідань у справі на вказані дати їй не було відомо і вона не була своєчасно проінформована про дату і час судового засідання у цій справі, через що не змогла прибути для участі у розгляді справи чи подати заяву про її розгляд за її відсутності.

Таким чином, апелянт стверджує, що висновок місцевого суду про те, що вона була належним повідомлена про дату і час розгляду справи фактично зводиться до припущення, оскільки на період призначення судових засідань у справі вона перебувала за межами території України, що обєктивно вказує на неможливість отримання нею повісток про виклит до суду, а також наявність в матеріалах справи відміток про те, що вона їх безпосередньо отримувала.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав:

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи з правил, встановлених ч.5 ст.205 КАС України у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо неявка перешкоджає розгляду справи.

Аналогічне положення закріплено також у п.4 ч.1 ст.240 КАС України, яким передбачено, що суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо позивач не прибув (повторно не прибув, якщо він не є субєктом владних повноважень) у підготовче засідання чи у судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Отже, істотною умовою для ухвалення процесуального рішення про залишення позовної заяви без розгляду є повторне неприбуття, належним чином повідомленого позивача у судове засідання без поважних причин.

Неприбуття в судове засідання позивача належним чином повідомленого про дату, час та місце розгляду справи, є повторним, коли ні позивач, ні його представник вдруге не прибули на розгляд справи, і в суду є достовірні дані (докази) про те, що обидва рази позивача належним чином повідомлено, а також сторонами не було заявлено підставне клопотання про відкладення розгляду справи чи про розгляд такої без їх участі.

Згідно оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду у зв'язку із неявкою позивача без поважних причин у судові засідання, призначені на 21.11.2017р. та 25.01.2018р.

Однак, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, у матеріалах справи є клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи, призначеного на 21.11.2017р., у звязку з її перебуванням за кордоном.

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги вказане клопотання ОСОБА_1 від 18.11.2017 року про відкладення розгляду справи, призначеного на 21.11.2017р.

Таким чином, з аналізу вказаних норм та обставин справи суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що в даному випадку немає повторності неприбуття позивача чи його представника, належним чином повідомлених про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин, призначеного на 25.01.2018р., у звязку із чим залишення позову без розгляду не відповідає вимогам процесуального закону.

Європейський суд з прав людини вказує, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Так, у справі Delcourt v. Belgium суд зазначив, що «у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення».

У справі Bellet v. France суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди при розгляді справ застосовують практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, залишивши позовну заяву без розгляду, позбавив позивача можливості захистити свої права та інтереси, відповідно порушивши його право на захист прав, свобод та інтересів і розгляд справи в адміністративному суді, що гарантовано ст.5 КАС України.

Згідно ст.320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ч.3 ст.243, ст.ст. 308, 310, 312, 315, 320, 321, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 25 січня 2018 року про залишення позову без розгляду у справі №456/487/17 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, головного інспектора будівельного нагляду Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та закриття справи скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_4
судді ОСОБА_5
ОСОБА_6
Повне судове рішення складено 24.04.2018р.