Справа № 826/17459/14
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2018-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

18 квітня 2018 року справа №826/17459/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Яцюти М.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 (далі по тексту - позивач)
до1. Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі по тексту - відповідач 1) 2. Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі по тексту - відповідач 2)
третя особаПублічне акціонерне товариство "Фінанс Банк" (далі по тексту - третя особа, ПАТ "Фінанс Банк")
про1) визнання дії і бездіяльність протиправними та зобов'язання Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві провести державну реєстрацію припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, а саме: виробничий корпус за адресою: АДРЕСА_1, - який зареєстровано на праві власності за позивачем; 2) визнання дії і бездіяльність протиправними та зобов'язання Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві зняти заборону на відчуження нерухомого майна, а саме: виробничого корпусу за адресою: АДРЕСА_1,- який зареєстровано на праві власності за позивачем
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з підстав незаконності дій відповідачів стосовно розгляду його заяви від 02 грудня 2014 року, які виразилися у неприйнятті рішення 03 грудня 2014 року, з огляду на те, що на виконання рішення про зупинення розгляду заяви від 02 грудня 2014 року №17645676 позивач 03 грудня 2014 року усунув зазначені у рішенні №17645676 недоліки та надав усі необхідні документи.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 січня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16 серпня 2016 року №К/800/14384/15 попередні судові рішення у справі скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Автоматизованою системою документообігу Окружного адміністративного суду міста Києва адміністративну справу передано на розгляд судді Кузьменку В.А.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 вересня 2016 року адміністративну справу №826/17459/14 прийнято до провадження та призначено до судового розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 березня 2017 року замінено первинних відповідачів належним - Головним територіальним управлінням юстиції у місті Києві та залучено до участі у справі в якості співвідповідача Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Відповідач 1 подав до суду письмове заперечення проти позову, в якому зазначив, що відповідачі жодним чином не порушили прав та інтересів позивача, окрім того посилався на заборону втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян та об'єднань у діяльність державного реєстратора, пов'язану з проведенням державної реєстрації прав.

Відповідач 2 подав до суду письмове заперечення проти позову, в якому зазначив, що Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради не був учасником правовідносин між позивачем та відповідачем 1 та не порушував охоронюваних законами України прав та інтересів позивача.

Третя особа подала до суду письмове заперечення проти позову, в якому зазначила, що відсутні будь-які підстави для задоволення позову про скасування запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, щодо обтяження права власності нерухомого майна, що виникло на підставі договору іпотеки від 31 травня 2013 року №5153.

В судовому засіданні 07 серпня 2017 року представник позивача позовні вимоги підтримав, відповідачі проти позову заперечили, третя особа свого представника до суду не направила; на підставі частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, виклавши його в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва звертає увагу на наступне.

В рішенні Шевченківського районного суду міста Києва від 26 лютого 2013 року у справі №2610/17340/2012 встановлено, що невідомі особи підробили акт проведення прилюдних торгів нерухомого майна від 26 грудня 2011 року, на підставі якого видано свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) від 13 березня 2012 року на ім'я ОСОБА_2 на майно, що складається з: виробничого корпусу (літера А), загальною площею 3 863,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, зареєстроване в реєстрі за №990.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 08 травня 2012 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, останній купив, а ОСОБА_2 продав виробничий комплекс (літ. А) - загальною площею 3863,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Наявними в матеріалах справи судовими рішеннями, встановлено, що в подальшому ОСОБА_3 уклав з ТОВ "РКК" правочин, відповідно до якого право власності на вказане майно перейшло до ТОВ "РКК".

З ухвали Апеляційного суду міста Києва від 12 грудня 2013 року у справі №22-ц/796/13767/2013 вбачається, що ОСОБА_3 прийнятий в учасники товариства та передав до його статутного фонду майно - виробничий комплекс (літ. А) - загальною площею 3863,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. На підставі поданих документів про передачу ОСОБА_3 майна в статутний фонд ТОВ "РКК" державним реєстратором видане товариству свідоцтво про право власності на майно. В подальшому товариство було перереєстроване, відбулась зміна засновників і ОСОБА_3 вийшов з товариства.

31 травня 2013 року між ПАТ "Фінанс Банк" та ТОВ "РКК" укладено договір іпотеки, яким забезпечується виконання зобов'язання, що виникло у громадянина ОСОБА_4 на підставі кредитного договору від 31 травня 2013 року №1305-Ф зі всіма змінами та можливими доповненнями до нього, включаючи також ті, що можуть бути укладені сторонами в майбутньому, без будь-яких обмежень на суму 6500000, 00 грн. та з відсотковою ставкою 26% річних, з обумовленим строком повернення боргу до 20 травня 2016 року включно.

Відповідно до п.1.2 договору іпотеки у забезпечення виконання зобов'язань за основним договором іпотекодавець передає в іпотеку виробничий комплекс (літ. А), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 3863,5 кв.м., який належить іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18 квітня 2013 року, індексний номер 2599820, виданого Реєстраційною службою Головного управління юстиції у місті Києві.

У зв'язку із посвідченням цього договору іпотеки нотаріусом накладено заборону відчуження зазначеного у договорі майна.

Згідно рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 26 лютого 2013 року у справі №2610/17340/2012, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 15 травня 2013 року, визнано недійсним свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів від 30 березня 2012 року, видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шпитковською С.В., яке посвідчує, що ОСОБА_2 належить на праві власності майно, що складається з виробничого корпусу (літера А), загальною площею 3863,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, зареєстроване в реєстрі за №990.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 28 серпня 2013 року у справі №761/5858/13-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 12 грудня 2013 року, витребувано від товариства з обмеженою відповідальністю "РКК" на користь позивача майно, що складається з виробничого корпусу (літера А), загальною площею 3863,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Направляючи справу на новий розгляд, Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 16 серпня 2016 року №К/800/14384/15 зазначив: "Між тим, вирішуючи спір, суди не з'ясували, які саме дії та бездіяльність ставить під сумнів позивач в розрізі неодноразових звернень до відповідачів, в чому полягає порушення його права, та яких норм права не дотримано відповідачами відповідно до статті 19 Конституції України. Тоді як рішення про зупинення розгляду заяви прийнято 02 грудня 2014 року, а позивач звернувся до суду за захистом порушених прав у листопаді 2014 року.

Натомість судами не в повній мірі дотримано у застосуванні до спірних правовідносин приписи норм процесуального права.

Таким чином суд касаційної інстанції вважає, що судами розглянуто справу без з'ясування всіх обставин справи, що є порушенням ст. 11 КАС України.

Неповнота у встановленні фактичних обставин справи не дає можливості суду касаційної інстанції визначитись в правильності правової позиції оцінки позовних вимог, проведеної судами попередніх інстанцій.

Інші мотиви, що стали підставою для відмови в позові є передчасними, не стосуються предмету спору, оскільки як видно з матеріалів справи позивачем не оскаржує рішення про зупинення розгляду заяви, а рішення про відмову відповідачами не приймалося, тому не ґрунтуються на нормах закону.".

На виконання вказівок Вищого адміністративного суду України Окружний адміністративний суд міста Києва звертає увагу на наступне.

Як стверджує позивач, він є власником нежитлового будинку літ. "А", загальною площею 3863,5 кв.м. по АДРЕСА_1 однак в державному реєстрі обтяжень міститься заборона на нерухоме майно на виробничий корпус (літера А), загальною площею 3863,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрована у зв'язку з укладенням договору іпотеки №5153.

У заяві про збільшення позовних вимог зазначено, що для усунення перешкод в користуванні вищезазначеним нерухомим майном, 07 листопада 2014 року позивач звернувся із заявою для скасування заборони за нікчемним договором іпотеки до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві. Розгляд заяви позивача здійснив державний реєстратор Кулініченко А.А., який роз'яснив позивачу, що він не може скасувати заборону, оскільки згідно із Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" це можна зробити лише за рішенням суду та надав витяг за №29185597 від 07 листопада 2014 року.

До суду не надано та в матеріалах справи відсутні докази звернення до відповідача 1 із заявою від 07 листопада 2014 року, рішення про відмову від 07 листопада 2014 року із зазначенням підстави такої відмови, як наслідок, проаналізувати правомірність дій відповідача 1 під час розгляду заяви позивача від 07 листопада 2014 року не вбачається можливим.

02 грудня 2014 року позивач через свого представника звернувся до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві із заявою про державну реєстрацію припинення обтяження №2774829.

02 грудня 2014 року державним реєстратором прийнято рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №17645676 на підставі відсутності у повному обсязі документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень.

Як стверджує позивач, 03 грудня 2014 року він усунув зазначені у рішенні від 02 грудня 2014 року №17645676 недоліки та надав усі необхідні документи.

Позивач вважає, що його заяву від 02 грудня 2014 року державний реєстратор повинен був розглянути 03 грудня 2014 року, проте цього не зроблено, чим, на думку позивача, порушено норми статей 15 та 22 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а дії і бездіяльність відповідачів є протиправними.

Отже, позивач вважає протиправними дії та бездіяльність відповідачів стосовно розгляду його заяви від 02 грудня 2014 року, які виразилися у неприйнятті рішення 03 грудня 2014 року.

Як наслідок, з урахуванням висновків Вищого адміністративного суду України, беручи до уваги відсутність в рамках даної справи вимог про оскарження рішення про зупинення розгляду заяви позивача від 02 грудня 2014 року, суду необхідно встановити відсутність або наявність порушень відповідачами норм чинного законодавства під час розгляду заяви позивача від 02 грудня 2014 року, а саме порушень відповідачами вимог чинного законодавства через неприйняття 03 грудня 2014 року рішення за заявою позивача від 02 грудня 2014 року.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна, визначає Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (тут і далі по тексту нормативно-правові акти в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; 2) приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав; 3) відкриває і закриває розділи Державного реєстру прав, вносить до них відповідні записи; 4) веде реєстраційні справи щодо об'єктів нерухомого майна; 5) присвоює реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації; 6) видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 7) надає інформацію з Державного реєстру прав або відмовляє у її наданні у випадках, передбачених цим Законом; 8) у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень; 81) під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент реєстрації законодавства проводили таку реєстрацію, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов'язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки; 9) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України.

Згідно частини четвертої статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації.

Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора, пов'язану з проведенням державної реєстрації прав, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Частиною першою статті 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Відповідно до частини сьомої статті 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" розгляд заяви про державну реєстрацію обтяжень і прийняття рішення про таку реєстрацію, відмову у державній реєстрації обтяжень або її зупинення проводиться в день надходження заяви та документів, необхідних для державної реєстрації обтяжень.

Згідно частини першої статті 22 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у разі якщо документи для державної реєстрації прав та їх обтяжень подано не в повному обсязі, передбаченому нормативно-правовими актами, державний реєстратор у строк, встановлений частинами п'ятою, сьомою і восьмою статті 15 цього Закону для розгляду заявлених прав, приймає рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і письмово повідомляє про це заявника.

Відповідно до частин другої та третьої статті 22 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" якщо заявник протягом п'яти робочих днів після отримання письмового повідомлення виконав вимоги державного реєстратора, загальний строк розгляду заявленого права продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення.

У разі невиконання зазначених вимог державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Згідно статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) об'єкт нерухомого майна, розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; 3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; 4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; 5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 51) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 52) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 53) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; 54) після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; 55) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 56) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; 6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Згідно частин другої та четвертої статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" за наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.

Процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, визначає Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868 (далі по тексту - Порядок, тут і далі в редакції від 19 серпня 2014 року, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 10 Порядку заявник під час подання заяви особисто пред'являє органові державної реєстрації прав, нотаріусові документ, що посвідчує його особу.

У разі подання заяви уповноваженою особою органові державної реєстрації прав, нотаріусові, крім документа, що зазначений в абзацах другому - четвертому цього пункту, пред'являється документ, що підтверджує її повноваження.

Згідно пункту 13 Порядку заявник подає разом із заявою органові державної реєстрації прав, нотаріусові необхідні для державної реєстрації прав документи, визначені цим Порядком, їх копії, документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, та документ про сплату державного мита.

Пунктом 15 Порядку встановлено, що під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо: 1) обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках); 2) повноважень заявника; 3) відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; 4) наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону; 5) наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Відповідно до пункту 16 Порядку у разі подання документів, необхідних для проведення державної реєстрації речових прав, не в повному обсязі державний реєстратор приймає рішення про зупинення розгляду заяви, яке містить рекомендації щодо усунення обставин, що були підставою для його прийняття.

Орган державної реєстрації прав, нотаріус у день прийняття рішення про зупинення розгляду заяви видає таке рішення особисто або надсилає поштою заявникові з повідомленням про вручення.

У разі коли заявник особисто отримує рішення про зупинення розгляду заяви, він пред'являє органові державної реєстрації прав, нотаріусові документ, що посвідчує його особу. На примірнику рішення, що залишається для формування реєстраційної або облікової справи, проставляються дата його отримання та підпис заявника.

Заявник усуває обставини, що були підставою для прийняття державним реєстратором рішення про зупинення розгляду заяви, у строк, що не перевищує п'яти робочих днів з моменту отримання відповідного рішення.

Державний реєстратор з моменту усунення обставин, що були підставою для прийняття ним рішення про зупинення розгляду заяви, приймає рішення про відновлення її розгляду. Перебіг строку державної реєстрації продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення.

Орган державної реєстрації прав, нотаріус у день прийняття рішення про відновлення розгляду заяви видає таке рішення особисто або надсилає поштою заявникові.

У разі коли заявник особисто отримує рішення про відновлення розгляду заяви, він пред'являє органові державної реєстрації прав, нотаріусові документ, що посвідчує його особу. На примірнику рішення, що залишається для формування реєстраційної або облікової справи, проставляються дата його отримання та підпис заявника.

Якщо протягом п'яти робочих днів після отримання заявником рішення про зупинення розгляду заяви до органу державної реєстрації прав, нотаріуса не надійшли документи, які підтверджують усунення в повному обсязі обставин, що були підставою для прийняття такого рішення, державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.

Згідно пункту 29 Порядку орган державної реєстрації прав, нотаріус не пізніше наступного робочого дня з моменту прийняття рішення про відмову в державній реєстрації прав видає особисто заявникові або надсилає поштою з описом вкладення таке рішення разом з документами, що подавалися заявником для проведення державної реєстрації прав.

Пунктами 74 та 75 Порядку встановлено, що для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, та інші документи, визначені цим Порядком.

Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, є: 1) рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; 2) рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; 3) визначений законодавством документ, на якому нотаріусом вчинено напис про накладення заборони щодо відчуження нерухомого майна; 4) рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об'єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду; 5) договір, укладений у порядку, визначеному законом, яким встановлюється обтяження речових прав на нерухоме майно, чи його дублікат; 6) закон, яким встановлено заборону на користування та/або розпорядження нерухомим майном; 7) інші акти відповідних органів державної влади та посадових осіб згідно із законом.

Матеріали справи підтверджують, що 02 грудня 2014 року позивач через свого представника звернувся до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо обтяжень речового права), вид реєстрації: припинення, номер запису про обтяження: 2774829, тип об'єкта: нежитлове приміщення в літ. А, АДРЕСА_1.

Заява від 02 грудня 2014 року подана представником позивача ОСОБА_7 та зареєстрована за реєстраційним номером 9204223.

Відповідно до картки прийому заяви від 02 грудня 2014 року №17631466 до заяви №9204223 додано наступні документи: копія довіреності, серія та номер: 1251, виданий 18.04.20132, видавник: Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бондаренко Г.О.; копія паспорту громадянина України, серія та номер: НОМЕР_3, виданий 22.04.2004, видавник: Голосіївським РУ ГУ МВС України в місті Києві; копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, серія та номер: НОМЕР_1, виданий 18.07.1999, видавник: ДПІ у Харківському районі м. Києва; копія витягу, серія та номер: 29185597, виданий 07.11.2014, видавник: Державний реєстратор Верповська О.В.; копія витягу, серія та номер: 24992051, виданий 21.07.2014, видавник: Державний реєстратор Юферова Є.Д.; копія витягу, серія та номер: 27681852, виданий 18.10.2010, видавник: Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомості; копія рішення суду, серія та номер: 2-11142, виданий 12.12.2008, видавник: Шевченківський районний суд м. Києва; копія ухвали суду, серія та номер: 2-11142, виданий 26.01.2009, видавник: Шевченківський районний суд м. Києва.

02 грудня 2014 року державним реєстратором прав на нерухоме майно прийнято рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №17645676.

У рішенні від 02 грудня 2014 року №17645676 зазначено, що воно прийняте у зв'язку з не поданням усіх необхідних документів, заявнику необхідно надати: документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно та надати оригінал довіреності на підтвердження повноважень ОСОБА_7

Окружний адміністративний суд міста Києва звертає увагу, що позивачем не оскаржено рішення державного реєстратора про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №17645676, як наслідок, у суду відсутні підстави досліджувати правомірність прийняття державним реєстратором прав на нерухоме майно рішення від 02 грудня 2014 року №17645676 в межах розгляду цієї справи.

Як свідчить відмітка у картці прийому заяви №17631466 представник позивача 03 грудня 2014 року отримав рішення від 02 грудня 2014 року №17645676.

03 грудня 2014 року відповідно до відміток на картці прийому заяви №17631466 представник позивача подав державному реєстратору наступні документи: роз'яснення, копію листа №13/9/1-0083/1, копію довіреності, постанову та копію постанови №826/1271/14.

Матеріали справи підтверджують, що лист Головного слідчого управління Міністерства внутрішніх справ України №13/9/1-0083/1 від 06 січня 2014 року стосувався досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001018.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2014 року у справі №826/1271/14 визнано неправомірними дії державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_11 щодо відмови у державній реєстрації права власності на виробничий корпус літ. "А", загальною площею 3863,5 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1.

Питання щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, а саме: виробничий корпус літ. "А", загальною площею 3863,5 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1, в тому числі щодо припинення обтяження вищезазначеного нерухомого майна, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2014 року у справі №826/1271/14 не вирішено.

Отже, позивачем 03 грудня 2014 року на виконання рішення державного реєстратора від 02 грудня 2014 року №17645676 не надано державному реєстратору документи, які зазначені у рішенні про зупинення розгляду заяви позивача від 02 грудня 2014 року, та не усунено зазначені в рішенні від 02 грудня 2014 року недоліки заяви від 02 грудня 2014 року.

Як наслідок, суд приходить до висновку, що у державного реєстратора були відсутні підстави 03 грудня 2014 року приймати рішення про відновлення розгляду заяви позивача від 02 грудня 2014 року та приймати відповідне рішення за результатами розгляду заяви позивача саме 03 грудня 2014 року.

Докази подання позивачем або його представником після 03 грудня 2014 року будь-яких документів державному реєстратору на виконання рішення від 02 грудня 2014 року №17645676 до суду не надано та в матеріалах справи відсутні.

Матеріали справи підтверджують, що 11 грудня 2014 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Подою С.П. прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №17893311, яким вирішено відмовити у державній реєстрації обтяження (припинення) заборона на нерухоме майно на нежитлове приміщення в літ. А, що розташоване АДРЕСА_1, за суб'єктом: Публічне акціонерне товариство "Фінанс Банк" (обтяжувач), податковий номер 19193869.

Рішення від 11 грудня 2014 року прийнято державним реєстратором у строки передбачені пунктом 16 Порядку та статтею 22 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а саме після спливу п'яти робочих днів після отримання позивачем рішення про зупинення розгляду заяви №17645676.

Підставою прийняття рішення від 11 грудня 2014 року №17893311 державним реєстратором прав на нерухоме майно зазначено наступне: заявником у п'ятиденний строк не усунено обставин, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви, а також подані документи не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, а саме: обтяження за номером 2774829 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не зареєстроване.

На виконання пункту 29 Порядку 12 грудня 2014 року рішення №17893311 видано особисто представникові позивача, що підтверджується відміткою на картці прийому заяви.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги висновки Вищого адміністративного суду України, висловлені в ухвалі від 16 серпня 2016 року у справі №К/800/14384/15, позовні вимоги в частині визнання протиправними дій та бездіяльності відповідачів задоволенню не підлягають.

Оскільки судом не встановлено протиправної поведінки державного реєстратора, в задоволені позовних вимог про зобов'язання провести державну реєстрацію припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно та зняти заборону на відчуження нерухомого майна, які є похідними, також належить відмовити.

Крім того, Окружний адміністративний суд міста Києва звертає увагу, що 11 грудня 2014 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Подою С.П. прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №17893311, яким вирішено відмовити у державній реєстрації обтяження (припинення) заборона на нерухоме майно на нежитлове приміщення в літ. А, що розташоване АДРЕСА_1, за суб'єктом: Публічне акціонерне товариство "Фінанс Банк" (обтяжувач), податковий номер 19193869, тим самим використано свої дискреційні повноваження відповідно до вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Рішення від 11 грудня 2014 року №17893311 в рамках цієї справи не оскаржується, отже, у суду відсутні правові підстави досліджувати правомірність прийняття державним реєстратором вищезазначеного рішення.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачами доведено правомірність оскаржуваних дій з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_2; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.А. Кузьменко