Справа № 556/163/18
Суддя: Іванків О.В.
Дата ухвалення: 2018-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа 556/163/18
Номер провадження 2-а/556/43/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.04.2018 року.

Володимирецький районний суд Рівненської області в складі

головуючої судді Іванків О.В.

при секретарі Кньовець Н.П.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

представника третьої особи Годунок В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Володимирець справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, третьої особи, що про оскарження рішення головного державного виконавця, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернулась до суду з адміністративним позовом в порядку ст.287 КАС України, в якому просила визнати незаконною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження, винесену 26.04.2012 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області. В судове засідання позивач подала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила розглянути позов у її відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов та будь-яких пояснень з приводу позовних вимог суду не надав.

Представник третьої особи - Володимирецького об'єднаного управління ПФУ - в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 в повному обсязі.

Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Так, в судовому засіданні встановлено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області перебувало виконавче провадження за виконавчим листом №2-а-2173 від 21.07.2011 року, в якому чоловік позивача ОСОБА_4 є стягувачем.

За рішенням суду боржник - управління ПФУ у Володимирецькому районі був зобов'язаний, починаючи з 01 січня 2011 року по 18 червня 2011 року здійснити нарахування і виплатити ОСОБА_4 підвищення до пенсії (доплати) у розмірі двох мінімальних заробітних плат, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством України, з урахуванням фактично виплачених сум та зміни розміру мінімальної заробітної плати.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1. Позивач ОСОБА_3 є праонаступником та спадкоємцем ОСОБА_5, що підтверджується її свідоцтвом про одруження та свідоцтвом про право на спадщину за законом від 22.12.2017 року.

26.04.2012 року головним державним виконавцем винесено постанову про закінчення даного виконавчого провадження на підставі п.11) ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження».

Вказана постанова, на думку суду, винесена з порушенням вимог чинного законодавства і підлягає скасуванню з огляду на таке.

Як вбачається зі ст.129-1 Конституції України, ст.14 КАС України рішення суду, що набрали законної сили, є обов'язковими для виконання на всій території України.

У відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У відповідності до §1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, (офіційний переклад, затверджений Міністерством закордонних справ України 27 січня 2006 року) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Як вбачається з рішення Європейського суду з прав людини від 27 липня 2004 року у справі «Ромашов проти України», виконавчі процедури становлять одну із складових судових процедур, у зв'язку з чим тривале невиконання судового рішення позбавляє гарантії, встановлені §1 ст.6 Конвенції, будь-якої корисної дії.

Таким чином, виносячи оскаржувану постанову про закінчення виконавчого провадження до фактичного виконання рішення суду, державний виконавець порушив права стягувача, гарантовані Конституцією України та міжнародними нормативно-правовими актами, обов'язковість яких визнана Україною.

Підставою закінчення виконавчого провадження, як це вбачається з постанови від 26.04.2012 року та письмових заперечень до позову, є відсутність фінансування з державного бюджету.

Разом з тим, що реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання суб'єктами владних повноважень на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов'язань, не приймається до уваги. Так, у справах «Кечко проти України» та «Бурдов проти Росії» Європейський Суд з прав людини констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Крім того, у відповідності до ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Разом з тим, таких заходів при виконанні постанови Володимирецького районного суду від 20 червня 2011 року у справі №2-а-2173/11 державний виконавець не вжив, і не забезпечивши повного виконання судового рішення, передчасно виніс постанову про закінчення виконавчого провадження.

З огляду на викладене, постанова головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області від 26.04.2012 року винесена з порушенням вимог чинного законодавства, у зв'язку з чим ця постанова не може залишатись чинною і підлягає скасуванню.

Як вбачається з ч.1 ст.41 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.19 Конституції України, ст.ст.17, 21, 162, 181 КАС України, суд -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити повністю.

Постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області від 26.04.2012 року про закінчення виконавчого провадження №27771466 визнати незаконною та скасувати її.

Рішення може бути оскаржено до Житомирського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.15.5) розділу У111 Перехідні положення КАС України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

С У Д Д Я :