Справа № 813/238/18
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2018-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №813/238/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі

головуючого-судді Кухар Н.А.

секретар судового засідання Шавель М.М.

з участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (80362, Львівська область, Жовківський район, смт. Куликів, вул. Шевченка, 56) звернувся до суду з позовом до Головного управління національної поліції у Львівській області (м. Львів, вул. Ген. Григоренка, 3), в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати наказ № 3896 від 28.11.2017 року; визнати протиправним та скасувати наказ № 1013 о/с від 26.12.2017 року, поновити на посаді начальника СРПП № 1 ПП Жовківського відділення поліції Камянка Бузького ВП ГУНП у Львівській області капітана поліції та стягнути середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що спірні накази є протиправними, та такими, що суперечить дійсним обставинам, а відтак, підлягають скасуванню, а позивач - поновленню на роботі в поліції на посаді начальника СРПП № 1 ПП Жовківського відділення поліції Камянка Бузького ВП ГУНП у Львівській області.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві та з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просили позов задоволити.

Відповідач явки уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Ухвалою суду від 17.01.2018 року відкрито спрощене провадження у справі з викликом осіб. Зазначеною ухвалою суд запропонував відповідачу в 15-денний строк з дня одержання ухвали подати відзив.

У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надав. Копію ухвали від 17.01.2018 отримав 25.01.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Так, частиною 4 статті 159 КАС України визначено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Водночас, неподання суб'єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до частини 6 статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З огляду на те, що відповідачем у встановлений судом строк (з урахуванням часу на пересилання поштової кореспонденції) не надано суду відзив на позов та не повідомлено суд про причини за яких такий відзив не може бути подано, суд кваліфікує неподання відповідачем відзиву на позов, як визнання позову у повному обсязі..

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представника позивача, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.

Начальником ГУНП у Львівській області генералом поліції третього рангу ОСОБА_3, було затверджено висновок службового розслідування з приводу порушення службової дисципліни начальником СРПП № 1 Жовківського відділення поліції Камянка Бузького ВП ГУНП у Львівській області капітаном поліції ОСОБА_1, що виразилось у несвоєчасному поданні щорічної декларації за 2016 рік.

У висновку службового розслідування вказано, що 03 жовтня 2017 року до ГУНП у Львівській області з ЛУ ДВБН України надійшло повідомлення начальника Управління з питань запобігання корупції та проведення люстрації НП України, щодо неподання чи несвоєчасного подання щорічної декларації за 2016 рік начальником СРПП Жовківського відділення поліції Камянка Бузького ВП ГУНП у Львівській області капітаном поліції ОСОБА_1 У процесі проведення службового розслідування Львівським управлінням Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України 17.10.2017 року вих. № 1985/42-13/01-2017 на НАЗК скеровано лист про надання інформації стосовно послідовності дій у Єдиному державному реєстрі ОСОБА_1 Згідно відповіді наданої Національним агентством з питань запобігання корупції від 31.10.2017 року № 93-05/39233/17 установлено, що дії користувачів логуються та зберігаються у ІТС Реєстр з 01.10.2016. Станом на 24.10.2017 року при перевірці файлів легування дій користувача ІТС Реєстр виявлено, що ОСОБА_1 (ІПН-) зареєструвався в ІТС Реєстр 20.02.2017 о 02:56 та у подальшому Електронний цифровий підпис субєктом декларування не змінювався. За інформацією адміністратора ІТС Реєстр ДП «УСС» визначено періоди неналежного функціонування ІТС реєстр у березні місяці, а саме 03.03.2017 з 09:00 до 12:00; 12.03.2017 з 02:00 до 07:00; 15.03.2017 з 22:00до 24:00; 16.03.2017 з 00:00 до 03:00; з 07:00до 08:00; 19.03.2017 з 08:00 до 11:00; 24.03.2017 з 06:00 до 08:00; 26.03.2017 з 12:00 до 24:00; 27.03.2017 з 00:00 до 08:00; 28.03.2017 з 01:00 до 10:00. Під час здійснення моніторингу послідовності користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» - ОСОБА_1, здійснював вхід у вказану систему у наступній послідовності : 20.02.2017 з 02:58:12 по 02:58:17 (зареєструвався в ІТС Реєстрі), 20.02.2017 з 12:25:22по 13:24:13 та 29.03.2017 з 21:32:14 по 21:42:51(заповнював ІТС Реєстр); 03.04.2017 з 09:10:49 по 09:27:22 (заповнював ІТС Реєстр та успішно подав декларацію).

Висновком службового розслідування установлено що ОСОБА_1, перебуваючи на посаді начальника СРПП № 1 Жовківського відділення поліції Камянка Бузького ВП ГУНП у Львівській області зобовязаний був подати щорічну, за 2016 рік е декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави та місцевого самоврядування до 00:00 год., 01.04.2017 року, однак цього не зробив без поважних причин, а заповнивши декларацію, подав її лише 03.04.2017 року всупереч встановленого Законом терміну, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.172 -6 КУпАП.

28 листопада 2017 року Головним управлінням Національної поліції у Львівській області було прийнято наказ № 389 Про накладення дисциплінарного стягнення на працівника Жовківського ВП Камянка Бузького ВП ГУНП капітана поліції ОСОБА_1М.» за грубе порушення службової дисципліни, основних обовязків поліцейського, передбачених ст. 18 Закону України Про Національну поліцію, та п.1 розділу ІІ п.3 розділу ІV Правил етичної поведінки поліцейського, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, в частині неухильного дотримання положень Конституції України, законів України, антикорупційного законодавства, що виразилося у несвоєчасному поданні щорічної декларації за 2016 рік, на начальника СРПП № 1 Жовківського відділення поліції Камянка Бузького ВП ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_1, накладено дисциплінарне стягнення звільнення зі служби в поліції.

26 грудня 2017 року Головним управлінням Національної поліції у Львівській області було прийнято наказ № 1013 о/с По особовому складу у відповідності до Закону України Про Національну поліцію 02.07.2015 року № 580- VІІІ, звільнено зі служби в поліції за п.6 ч. 1 ст. 77 (у звязку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1, начальника сектору реагування патрульної поліції № 1 патрульної поліції Жовківського відділення поліції Камянка Бузького ВП ГУНП у Львівській області з 26 грудня 2017 року.

Не погодившись з такими наказами позивач звернувся до суду.

Ухвалою суду від 08 лютого 2018 року було зобовязано Головне управління національної поліції у Львівській області надати суду належним чином завірені документи стосовно ОСОБА_1, проведеного на підставі наказу 03.10.2017 року та довідку про середній заробіток за 2 місяці до дня звільнення. Надати для огляду в судовому засіданні оригінал повідомлення начальника управління з питань запобігання корупції та проведення люстрації Національної поліції України відповідно до якого призначено службове розслідування. Витребовувані документи було запропоновано надати протягом 5 днів з дня отримання копії даної ухвали.

Згідно ч.9 ст. 80 КАС України у разі неподання субєктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для зясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

Враховуючи вищенаведене, оскільки відповідачем не було подано до суду доказів без поважних причин, суд вирішив розглянути справу за наявними в ній доказами.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Завданням адміністративного судочинства, згідно частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є захист прав та інтересів фізичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Перевіряючи правомірність оскаржуваних наказів та надаючи оцінку обґрунтованості позовних вимог, суд виходить із такого.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580-VIII).

Згідно ч.1 ст.60 Закону №580-VIII, проходження служби в поліції регулюється Законом України «Про Національну поліцію» та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.1 ст.61 Закону №580-VIII на поліцейських поширюються обмеження, визначені Законом України «Про запобігання корупції», цим та іншими законами України.

Правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень визначає Закон України "Про запобігання корупції".

Відповідно до п.«з» ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», суб'єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є зокрема поліцейські.

Згідно ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», особи зазначені у п.1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункту 5 ч.1 ст.3 цього Закону зобов'язані щорічно до 01 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства запобігання корупції декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік за формою, що визначається національним агентством.

Позивач, у відповідності до підпункту «з» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» відноситься до суб'єктів відповідальності, на яких поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».

Відповідно до підпункту 1 п.5 Розділу 11 Порядку формування, введення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб уповноважених на виконання функцій держави та місцевого самоврядування, затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції №3 від 10.06.2016 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 року за №959/29089, щорічна декларація суб'єкта декларування подається в період з 00 год. 00 хв. 01 січня до 00 год. 00 хв. 01 квітня року наступного за звітнім роком. Така декларація охоплює звітній період з 01 січня до 31 грудня включно, що передує року, в якому подається декларація та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.12 Закону України «Про запобігання корупції», Національне агентство з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належать до його компетенції обов'язкові для виконання нормативно-правові акти; ч.5 ст.12 Закону України «Про запобігання корупції» нормативно-правові акти Національного агентства підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів. Нормативно-правові акти Національного агентства після включення до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів опубліковуються державною мовою в офіційних друкованих виданнях. Нормативно-правові акти Національного агентства, які пройшли державну реєстрацію, набирають чинності з дня офіційного опублікування якщо інше не передбачено самими актами, але не раніше дня офіційного опублікування.

Як вбачається із матеріалів службового розслідування, що ОСОБА_1, перебуваючи на посаді начальника СРПП № 1 Жовківського відділення поліції Камянка Бузького ВП ГУНП у Львівській області зобовязаний був подати щорічну, за 2016 рік е декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави та місцевого самоврядування до 00:00 год., 01.04.2017 року, однак цього не зробив без поважних причин, а заповнивши декларацію, подав її лише 03.04.2017 року.

Абзацом 13 частини 1 статті 1 Закону України "Про запобігання корупції" визначено, що спеціально уповноважені суб'єкти у сфері протидії корупції - органи прокуратури, Національної поліції, Національне антикорупційне бюро України, Національне агентство з питань запобігання корупції.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто, конкретні повноваження, у тому числі спеціальні, у сфері протидії корупції та спосіб їх реалізації мають бути визначені Конституцією та відповідними законами України.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України "Про запобігання корупції" Національне агентство з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство) є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику.

Згідно з пунктом 8 частини першою статті 11 Закону України "Про запобігання корупції" до повноважень Національного агентства належить, зокрема, здійснення в порядку, визначеному цим Законом, контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно з частиною другою статті 49 Закону України "Про запобігання корупції" державні органи, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, а також юридичні особи публічного права зобов'язані перевіряти факт подання суб'єктами декларування, які в них працюють (працювали або входять чи входили до складу утвореної в органі конкурсної комісії, до складу Громадської ради доброчесності, відповідних громадських рад, рад громадського контролю, утворених при державних органах), відповідно до цього Закону декларацій та повідомляти Національне агентство про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій у визначеному ним порядку.

На виконання зазначених норм Закону, у тому числі відповідно до частини першої статті 8, пункту 5 частини першої статті 12, статті 49 Закону України "Про запобігання корупції", НАЗК затверджено Порядок перевірки факту подання суб'єктами декларування декларацій відповідно до Закону України "Про запобігання корупції" та повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій, рішенням від 06.09.2016 № 19 «Про затвердження Порядку перевірки факту подання суб'єктами декларування декларацій відповідно до Закону України "Про запобігання корупції" та повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій», яке було зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 15 листопада 2016 р. за N 1479/29609 (далі також - Порядок).

За приписами пункту 1 Порядку, цей порядок визначає процедуру перевірки державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, а також юридичними особами публічного права (органами, в яких працює (працював або входить чи входив до складу утвореної в органі конкурсної комісії, до складу Громадської ради доброчесності, відповідних громадських рад, рад громадського контролю, утворених при державних органах) суб'єкт декларування (далі - відповідний орган)) факту подання суб'єктами декларування, які в них працюють (працювали або входять чи входили до складу утвореної в органі конкурсної комісії, до складу Громадської ради доброчесності, відповідних громадських рад, рад громадського контролю, утворених при державних органах), декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), відповідно до Закону України "Про запобігання корупції" (далі - Закон), а також процедуру повідомлення відповідним органом Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство) про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій. Перевірка факту подання відповідно до Закону декларацій особами, зазначеними у пункті 5 частини першої статті 3 Закону, здійснюється у порядку, визначеному Національним агентством

За приписами пунктів 3- 6 Порядку, визначено, що перевірка факту подання декларацій та повідомлення Національного агентства про випадки неподання чи несвоєчасного подання декларацій покладаються на уповноважений підрозділ (особу) з питань запобігання та виявлення корупції відповідного органу або інший структурний підрозділ такого органу (далі - відповідальний підрозділ (особа)), визначений керівником органу. Керівник відповідного органу визначає порядок взаємодії відповідального підрозділу (особи) з іншими підрозділами з метою обліку суб'єктів декларування, у яких виник обов'язок подати декларації відповідно до вимог Закону. Відповідальний підрозділ (особа) відповідного органу, а також Національне агентство у випадках, визначених Законом, перевіряють факт подання декларацій у такі строки: 1) щорічні декларації суб'єктів декларування - протягом 10 робочих днів з граничної дати подання таких декларацій; 2) декларації суб'єктів декларування, які припиняють діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, - упродовж п'яти робочих днів з дня такого припинення; якщо припинення зазначеної діяльності відбулося з ініціативи керівника відповідного органу - упродовж п'яти робочих днів після спливання строку у двадцять робочих днів з дня, коли суб'єкт декларування дізнався чи повинен був дізнатися про таке припинення; 3) декларації суб'єктів декларування, які припинили діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, - протягом 10 робочих днів з граничної дати подання таких декларацій наступного за звітним року, у якому було припинено таку діяльність; 4) декларації суб'єктів декларування, які є особами, що претендують на зайняття посад, зазначених у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 Закону, та осіб, зазначених у пункті 4 частини першої статті 3 Закону, - до призначення або обрання особи на посаду; 5) декларації осіб, зазначених у підпункті "в" пункту 2 частини першої статті 3 Закону, у разі входження (включення, залучення, обрання, призначення) до складу конкурсної комісії, утвореної відповідно до Законів України "Про державну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", Громадської ради доброчесності, утвореної відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів", відповідної громадської ради, ради громадського контролю, утвореної при державних органах, - протягом десяти календарних днів з граничної дати подання таких декларацій, визначеної в абзаці другому частини третьої статті 45 Закону; 6) декларації осіб, зазначених в абзаці четвертому пункту 5 частини першої статті 3 Закону, у разі зайняття посади керівника або входження (обрання, призначення) до складу вищого органу управління, інших органів управління відповідного громадського об'єднання, іншого непідприємницького товариства - протягом десяти календарних днів з граничної дати подання таких декларацій, визначеної в абзаці третьому частини третьої статті 45 Закону. Відповідальний підрозділ (особа) відповідного органу перевіряє факт подання декларацій шляхом пошуку та перегляду інформації в публічній частині Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, на офіційному веб-сайті Національного агентства.

У випадку встановлення факту неподання чи несвоєчасного подання декларацій суб'єктами декларування відповідно до вимог Закону відповідальний підрозділ (особа) відповідного органу повідомляє про це Національне агентство упродовж трьох робочих днів з дня виявлення такого факту. Повідомлення Національного агентства про факт неподання чи несвоєчасного подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (додаток 1), надсилається на адресу електронної пошти, зазначену на офіційному веб-сайті Національного агентства, та засобами поштового зв'язку (рекомендованим листом з повідомленням про вручення).

Зазначене повідомлення надсилається відповідним органом окремо за кожним фактом такого неподання чи несвоєчасного подання.

В матеріалах справи відсутні докази повідомлення Національного агентства про факт неподання чи несвоєчасного подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, згідно затвердженого Порядку перевірки факту подання суб'єктами декларування декларацій відповідно до Закону України "Про запобігання корупції" та повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій, згідно рішення НАЗК від 06.09.2016 № 19.

Крім того, слід зазначити, що вказані положення законодавства не наділяють органи Національної поліції України повноваженнями щодо проведення службового розслідування з приводу порушення службової дисципліни, що виразилось у несвоєчасному поданні щорічної декларації за 2016 рік начальником СРПП № 1 Жовківського відділення поліції Камянка Бузького ВП ГУНП у Львівській області.

Згідно абз.5 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Згідно ч.1 ст.172-6 КУпАП визначено, що несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, - тягне за собою накладення штрафу від п'ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані - тягне за собою накладення штрафу від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до частини 2 статті 65 Закону України "Про запобігання корупції" особа, яка вчинила корупційне правопорушення або правопорушення, пов'язане з корупцією, однак судом не застосовано до неї покарання або не накладено на неї стягнення у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, пов'язаними з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або такою, що прирівнюється до цієї діяльності, підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

Зі змісту вказаних норм слідує, що притягнення особи до дисциплінарної відповідальності можливе за умови вчинення корупційного правопорушення або порушення, що пов'язане з корупцією.

Представник позивача в судовому засіданні стверджував, що відносно позивача не було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП, пов'язаного з корупцією (несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік).

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач при прийнятті рішень про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності діяв не у межах повноважень, що визначені у законі.

Крім того, окремо слід зазначити наступне.

Приймаючи спірні накази, відповідач послалася на ст. 18 Закону України Про Національну поліцію, як підставу для притягнення до дисциплінарного стягнення.

За змістом пунктів 1, 2 частини першої статті 18 названого Закону, поліцейський зобов'язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва.

Згідно з частинами першою, другою статті 19 Закону №580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Разом з цим, в силу положень пункту 9 Закону України від 23.12.2015 №901-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію" до набрання чинності Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції" на поліцейських поширено дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України".

Таким чином, на момент існування спірних відносин сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів Національної поліції України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень було визначено Законом України від 22.02.2006 №3460-IV "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" (далі - Дисциплінарний статут).

Вказаним Дисциплінарним статутом визначається сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

Так, відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Статтею 2 цього Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарний проступок - це невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Частиною першою статті 5 Дисциплінарного статуту передбачено, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Згідно статті 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Вимогами статті 14 вищевказаного Дисциплінарного статуту передбачено, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України /частина четверта статті 14 Дисциплінарного статуту/.

Суд зауважує, що будь-який дисциплінарний проступок має такий склад: суб'єкт (особа, що перебуває у трудових відносинах з установою); об'єктивна сторона (протиправна поведінка, що спричинила негативні наслідки, при цьому обов'язковим є наявність зв'язку між даними факторами); суб'єктивна сторона (вина працівника, тобто психологічне ставлення особи до своєї протиправної поведінки та її негативних наслідків).

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 № 230 затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 02.04.2013 за № 541/23073 (далі - Інструкція №230).

Пунктом 2.1 вказаної Інструкції передбачено, що підставами для проведення службового розслідування є порушення особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України і можуть викликати суспільний резонанс.

Підпунктом 2.2.4 пункту 2.2 Інструкції №230 передбачено, що службове розслідування проводиться уповноваженим на те начальником у разі скоєння особою РНС корупційного правопорушення або надходження подання спеціально уповноваженого суб'єкта у сфері протидії корупції.

Згідно з пунктом 2.6 Інструкції №230 підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника.

Пунктом 8.3 Інструкції №230 передбачено, що в описовій частині висновку службового розслідування викладаються встановлені при проведенні службового розслідування відомості про: обставини, за яких особа (особи) РНС скоїла(и) дисциплінарний проступок або які стали підставою для призначення службового розслідування, а також те, чи мали вони місце взагалі; час, місце, спосіб, мотив та мету вчинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв'язку з цим; посаду, звання, прізвище, ім'я та по батькові, персональні дані (дата та місце народження, освіта, період служби в органах внутрішніх справ і на займаній посаді - з дотриманням вимог Закону України "Про захист персональних даних"), характеристику особи (зокрема, про наявність або відсутність у неї діючих дисциплінарних стягнень), винної в учиненні дисциплінарного проступку, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли вказаним обставинам; наявність причинного зв'язку між неправомірними діяннями особи РНС та їх наслідками; умови, що передували скоєнню дисциплінарного проступку або спонукали до цього; вимоги законодавства або посадові обов'язки, які було порушено; наявність вини особи (осіб) РНС, обставини, що пом'якшують чи обтяжують ступінь відповідальності, а також ставлення до скоєного.

А згідно пункту 8.4 Інструкції №230 у резолютивній частині висновку службового розслідування виконавцем (комісією) зазначаються: підтвердилися чи спростувалися відомості, які стали підставою для його призначення; пропозиції щодо закінчення службового розслідування, застосування до осіб РНС конкретних заохочень або дисциплінарних стягнень, кваліфікації отриманих тілесних ушкоджень, обставин загибелі (смерті) осіб РНС, списання чи відновлення використаних, пошкоджених або втрачених матеріальних цінностей, зброї, боєприпасів, службових документів, а також про направлення матеріалів службового розслідування до відповідних органів для прийняття рішення згідно із законодавством; запропоновані заходи, спрямовані на усунення виявлених під час службового розслідування недоліків, причин та умов виникнення обставин, які стали підставою для призначення службового розслідування.

Однак, не зважаючи на вказані вимоги у висновку службового розслідування від 03.11.2017 не зазначено та не враховано при обранні дисциплінарного стягнення обставини, за яких вчинено правопорушення пов'язане з корупцією, відомостей щодо обставин і наслідків правопорушення, з приводу якого призначено розслідування; наявність причинного зв'язку та наслідками спричиненими у зв'язку з цим; мотиву та мети вчинення правопорушення, причини правопорушення та умови, що їм сприяли, обставин, що пом'якшують чи обтяжують ступінь відповідальності, заподіяна шкода, попередня поведінка особи, ставлення до виконання службових обов'язків та до скоєного, рівень кваліфікації. Крім того, не враховано неналежне функціонування реєстру, що і стало причиною подачі декларації з порушенням сроків.

За таких обставин, беручи до уваги факт відсутності корупційного правопорушення, та безпідставність висновку службового розслідування від 03.11.2017 що ОСОБА_1, перебуваючи на посаді начальника СРПП № 1 Жовківського відділення поліції Камянка Бузького ВП ГУНП у Львівській області зобовязаний був подати щорічну, за 2016 рік е декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави та місцевого самоврядування до 00:00 год., 01.04.2017 року, однак цього не зробив без поважних причин, а заповнивши декларацію, подав її лише 03.04.2017 року всупереч встановленого Законом терміну, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.172 -6 КУпАП, суд дійшов висновку про те, що позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності без достатніх на те підстав.

Відповідачем, в ході розгляду даної адміністративної справи, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності та обґрунтованості спірних наказів. У свою чергу, зібраними у справі письмовими доказами підтверджено, що накази ГУНП в Львівській області від 26.12.2017 № 1013 та від 28.11.2017 року № 3896 не ґрунтується на вимогам чинного законодавства, а отже, підлягає скасуванню.

Згідно з приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 5 КАС, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Відтак, в порядку ст.235 КЗпП України, належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача є поновлення його на попередній посаді.

Так, як в судовому засіданні повністю спростовано підстави притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, відтак має бути поновлено судом на попередній роботі - на посаді начальника сектору реагування патрульної поліції №1 патрульної поліції Жовківського відділення поліції Кам»янка-Бузького відділу поліції ГУНП з 27.12.2017 року.

Враховуючи те, що позивач був звільнений не у відповідності до вимог чинного законодавства його вимоги про поновлення на посаді підлягають задоволенню.

За положеннями п.3 ч.1 ст. 371 КАС України судові рішення про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за увесь час вимушеного прогулу, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, яке затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 року за № 114, у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обовязків, але не більш як за один рік.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», цей Порядок застосовується у випадках вимушеного прогулу працівника. У відповідності до ч. 3 п. 2 даного Порядку, збереження заробітної плати «у всіх інших випадках», до яких відноситься й випадок вимушеного прогулу, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата.

Відповідно до оскаржуваного наказу, позивача було звільнено із органів внутрішніх справ з 26.12.2017 року.

Згідно довідки Головного управління Національної поліції у Львівській області, кількість робочих днів відповідає кількості календарних днів у жовтні та листопаді, позивач у жовтні 2017 року отримав заробітну плату у розмірі 10548, 67 грн., у листопада 2017 року отримав 10 549, 12 грн., судом встановлено, що середньоденна заробітна плата позивача становить 345, 87 грн., відтак, середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 27.12.2017 року по 19.04.2017 року складає 39429, 18 грн. (114 робочі дні х 345, 87 = 39429,18 грн.).

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 вказаного Кодексу.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог і наявність підстав для їх задоволення.

У відповідності до КАС України судові витрати не належить стягувати.

Керуючись ст.ст. 72,77,94, 241 -246 КАС України , суд

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління національної поліції у Львівській області № 3896 від 28.11.2017 року «Про накладення дисциплінарного стягнення на працівника Жовківського ВП Кам»янка-Бузького ВП ГУНП капітана поліції ОСОБА_1М.».

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління національної поліції у Львівській області № 1013 о/с від 26.12.2017 року в частині звільнення зі служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника сектору реагування патрульної поліції №1 патрульної поліції Жовківського відділення поліції Кам»янка-Бузького відділу поліції ГУНП з 27.12.2017 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Львівській області (місцезнаходження: м. Львів, вул. Ген.Григоренка,3, ) в користь ОСОБА_1 (місце проживання: 80362, Львівська область, Жовківський район, смт. Куликів, вул. Шевченка, 56, ін№) середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 39429,18 грн., з урахуванням податків, зборів та обов»язкових платежів.

Постанову суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць в розмірі 10548,90 грн., звернути до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення до Львівського апеляційної адміністративного суду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Львівський окружний адміністративний суд

Повний текст рішення складено 24 квітня 2018 року.

Суддя Кухар Н.А.