Справа № 2-а-11932/11
Суддя: Добрєв М. В.
Дата ухвалення: 2015-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 22.12.2015
Провадження № 6-а/334/46/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2015 року Ленінский районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді Добрєва М.В.,

при секретарі Франчук Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГУЮ у Запорізькій області про зміну способу і порядку виконання судового рішення від 20.10.2011р. Ленінського районного суду м.Запоріжжя по справі №2-а-11932/11,

встановив:

03 грудня 2015 року старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Запорізькій області ОСОБА_1 звернувся до суду із поданням, в якому просив змінити спосіб і порядок виконання постанови суду, на підставі якої видано виконавчий лист по справі №2-а-11932/11, із «зобовязати Управління праці та соціального захисту населення по Ленінському району Запорізької міської ради» на «стягнути з Управління праці та соціального захисту населення по Ленінському району Запорізької міської ради заборгованості з виплат на користь ОСОБА_2 допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку відповідно до ст. 15 Закону України від 21.11.1992 № 2811/ХІІ "Про державну допомогу сімям з дітьми" у розмірі встановленому законом на момент виплати прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років починаючи з 01.01.2011 з урахуванням виплачених сум - в розмірі 6059,40 грн.».

В обґрунтування подання, державний виконавець посилав на те, що на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження №48901877 від 02.10.2015 року, з виконання виконавчого листа, що видав Ленінський районний суд м.Запоріжжя, про зобовязання Управління праці та соціального захисту населення Ленінського району Запорізької міської ради здійснити перерахунок та забезпечити виплату на користь ОСОБА_2 допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до ст.15 Закону України від 21 листопада 1992 № 2811-ХІІ "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" у розмірі встановленого законом, на момент виплати, прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, починаючи з 01.01.2011 року з урахуванням виплачених сум. 02.10.2015 року було відкрито виконавче провадження про що винесено відповідну постанову. Так, боржником виконано рішення лише в частині здійснення перерахунку доплати до пенсії, відповідно до чого нарахована сума недоплаченої допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за рішенням суду складає 6059,40 грн., але зазначені кошти не перераховано, а отже, вважає, що виникли обставини, що виключають можливість виконання зазначеного рішення суду в повному обсязі, а саме в частині виплати нарахованої суми доплати до пенсії, у звязку з чим, державний виконавець вимушений звернутись із зазначеним поданням.

Заявник у судове засідання не зявився, про дату, час і місце слухання справи був повідомлений належним чином.

У судовому засіданні стягувач підтримала подання, просила суд його задовольнити.

На підставі ч.2 ст.263 КАС України суд вважає можливим розглядати зазначене питання за їх відсутності.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Запорізькій області задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.263 КАС України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Частиною 2 ст.263 КАС України питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути застосовано лише у виняткових випадках.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 року №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Судом встановлено, що постановою Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 20.10.2011 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Ленінського району Запорізької міської ради про визнання дій неправомірними та забезпечення виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку було відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.12.2013р. постанову Ленінського районного суду м.Запоріжжя скасовано і постановлено нова постанова, якою позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково: дії управління праці та соціального захисту населення Ленінського району Запорізької міської ради щодо нарахування та виплати на користь ОСОБА_2 допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, меншому, ніж визначено статтею ст.15 Закону України від 21 листопада 1992 № 2811-ХІІ "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" з 01.01.2011 року визнані неправомірними. Управління праці та соціального захисту населення Ленінського району Запорізької міської ради було зобовязано здійснити перерахунок та забезпечити виплату на користь ОСОБА_2 допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до ст.15 Закону України від 21 листопада 1992 № 2811-ХІІ "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" у розмірі встановленого законом, на момент виплати, прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, починаючи з 01.01.2011 року з урахуванням виплачених сум.; в решті заявлених позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

На підставі вищезазначеної постанови було видано виконавчий лист та державним виконавцем відкрито виконавче провадження і вказане рішення боржником було виконано в частині перерахунку допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, однак грошові кошти не перераховано, у зв'язку з відсутністю фінансування управління не має змоги в даний час виплатити нараховану суму стягувачу, в зв'язку з чим державний виконавець звернувся до суду з вказаним поданням.

Оскільки обов'язок по нарахуванню та виплаті вказаних сум, покладено на відповідний орган Управління праці та соціального захисту населення, а відтак неузгодженість в системі органів Управлінь праці та соціального захисту населення щодо здійснення виплат не може бути перешкодою для захисту прав позивача.

Суд вважає за необхідне зазначити й те, що право позивача на отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, не залежить від наявності чи відсутності грошових коштів та належного фінансування, таке право надане державою і закріплено відповідним законом.

Оскільки таке право декларовано державою, то відповідно держава, через створені нею органи, в даному випадку органи Управління праці та соціального захисту населення, і несе обов'язок по своєчасній та повній виплаті пенсії саме у розмірах, які нею ж визначені та закріплені в законі.

Зі змісту ст.263 КАС України випливає, що під зміною способу і порядку виконання рішення розуміється прийняття судом нових заходів для реалізації виконання рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Таким чином, суд за наявності обґрунтованих підстав (обставин, що перешкоджають належними чином виконати судове рішення в адміністративній справі ускладнюють його виконання або роблять неможливим) та належних доказів, може змінити спосіб та порядок виконання рішення суду, або ж відмовити по даному питанню, не змінюючи при цьому його змісту.

З подання вбачається, що державний виконавець просить змінити спосіб та порядок виконання судового рішення шляхом стягнення коштів, проте вказані вимоги заяви про зміну порядку і способу виконання рішення суду, не узгоджуються зі змістом ст.263 КАС України, оскільки по суті є іншими позовними вимогами, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції, також слід зазначити, що згідно до ч.4 ст.105 КАС України, не передбачено такого способу захисту як стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів, також слід зазначити, що зазначеною нормою передбачено стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю, однак згідно позовної заяви та вимог, якими позивач їх обґрунтував та згідно позовних вимог, вона не містили вимог щодо відшкодування шкоди, яку було завдано суб'єктом владних повноважень, а були заявлені вимоги з приводу перерахованої, але невиплаченої суми пенсії.

Також слід зазначити, що заявник у своєму поданні просить змінити спосіб та порядок виконання судового рішення із «зобов'язати» на «стягнути», тобто змінити зміст судового рішення та внести в нього нові дані.

Відповідно до ч.2 ст.11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Згідно до ч.3 ст.11 КАС України кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано адміністративний позов, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Відповідно до ч.1 ст.51 КАС України крім прав та обов'язків, визначених у статті 49 цього Кодексу, позивач має право в будь-який час до закінчення судового розгляду збільшити або зменшити розмір позовних вимог або відмовитися від адміністративного позову. Позивач має право відмовитися від адміністративного позову у суді апеляційної чи касаційної інстанції до закінчення відповідно апеляційного чи касаційного розгляду. Позивач має право до початку судового розгляду справи по суті змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

З урахуванням зазначеного та вищевикладеного, судом позовні вимоги ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Ленінського району Запорізької міської ради про зобовязання Управління праці та соціального захисту населення Ленінського району Запорізької міської ради здійснити перерахунок та забезпечити виплату на користь ОСОБА_2 допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до ст.15 Закону України від 21 листопада 1992 № 2811-ХІІ "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" у розмірі встановленого законом, на момент виплати, прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, починаючи з 01.01.2011 року з урахуванням виплачених сум, були розглянуті і при розгляді досліджені всі обставини справи, розглянуті конкретно всі заявлені позовні вимоги, їх формулювання знайшли своє вірне відображення в постанові, яка набрала законної сили, також в вказаному судовому рішенні конкретно відображено аналіз обставин справи та правового обґрунтування, проаналізовано надані та добуті судом докази, по всім заявленим позовним вимогам надано висновок суду та в постанові суду містяться посилання на відповідні норми матеріального та процесуального права.

Крім того, при вирішенні даної справи, суд враховує те, що органи Управління праці та соціального захисту населення, фактично не є власниками коштів, які підлягають виплаті позивачу у справі, а здійснюють, по суті, лише розподіл таких коштів, які надходять з Фонду Державного бюджету України у встановленому законом порядку. Таким чином підстави для стягнення коштів саме з органів Управління праці та соціального захисту населення відсутні.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про відсутність будь-яких законних підстав для задоволення даного подання.

Також, суд враховує позицію Вищого Адміністративного Суду України, висловлену в інформаційному листі від 13 червня 2012 року за №1483/12/13-12 та Верховного Суду України, викладену в постанові від 28 жовтня 2008 року по справі за позовом до Управління Пенсійного Фонду України в Овруцькому районі Житомирської області, а саме, що відповідно до ст.ст. 21, 105, 162 КАС України адміністративний суд повинен визнавати дії відповідачів - органів, які здійснюють нарахування та виплати соціальних виплат певній категорії громадян, протиправними у випадку порушення закону та зобов'язувати здійснювати нарахування і виплату належних сум відповідно до закону, а не ухвалювати рішення про стягнення конкретних сум. Таке правило підлягає застосуванню і під час вирішення питання про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення подання про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 160, 186, 263 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГУЮ у Запорізькій області про зміну способу і порядку виконання судового рішення від 20.10.2011р. Ленінського районного суду м.Запоріжжя по справі №2-а-11932/11 в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Ленінського району Запорізької міської ради про визнання дій неправомірними та забезпечення виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м.Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання ухвали суду.

Суддя: Добрєв М. В.