Справа № 308/8636/17
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2018-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2018 рокуЛьвів№ 876/1661/18

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Багрія В.М., Гінди О.М.

за участі секретаря Лемцьо І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 грудня 2017 року (суддя Фазикош О.В., м. Ужгород) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до виконувача обовязків заступника начальника Закарпатської митниці ДФС ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про порушення митних правил,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 01 вересня 2017 року звернувся до суду з позовом до виконувача обовязків заступника начальника Закарпатської митниці ДФС начальника управління протидії митним правопорушенням ОСОБА_3 (ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 грудня 2017 року замінено неналежного відповідача по справі на належного відповідача - виконувача обовязків заступника начальника Закарпатської митниці ДФС ОСОБА_2М.) про скасування постанови в справі про порушення митних правил від 23.08.2017 №1530/30500/17, якою позивача визнано винним у вчиненні порушення митних правил передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 8 500 грн. В обґрунтування позову вказує, що не може бути субєктом відповідальності за вказане правопорушення, оскільки не ввозив легковий автомобіль марки «Mercedes-Benz» модель «Е230», реєстраційний номер HC846BL, VINWDB2100371A046063 на митну територію України в митному режимі «транзит», не подавав митному органу жодного документа на ввезення вказаного автомобіля, та жодного відношення до нього не має. Під час митного оформлення даного транспортного засобу перебував у ньому виключно в якості пасажира. Окрім цього, у позивача відсутнє спеціальне право користування транспортними засобами. Наголошує, що незаконні дії третіх осіб щодо ввезення вказаного автомобіля на територію України на імя позивача не дають підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 грудня 2018 року у справі №308/8636/17 у задоволенні заявленого позову - відмовлено.

З ухваленим у справі рішенням не погодився позивач, звернувся з апеляційною скаргою, в якій, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив оскаржуване судове рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі. У поданій апеляційній скарзі покликається на обставини, викладені у позовній заяві, яким суд першої інстанції не надав належної правової оцінки, а також вказує, що відповідачем не взято до уваги тієї обставини, що на позивача не могло бути накладено адміністративне стягнення, оскільки на момент винесення оскаржуваної постанови про порушення митних правил, закінчилися строки накладення адміністративного стягнення.

Відповідач у письмовому запереченні вважає постанову суду першої інстанції обґрунтованою, прийняту з врахуванням всіх обставини справи та такою, що відповідає нормам матеріального та процесуального права. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не прибули, хоча належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, а тому у відповідності до ч.4 ст.229, ч.3 ст.268 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи проведено у їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що легковий автомобіль «Mercedes-Benz» модель «Е230», реєстраційний номер HC846BL, VINWDB2100371A046063, був оформлений у режимі транзиту на особу, яка предявляла цей транспортний засіб для митного контролю, декларувала транспортний засіб та подавала відповідні документи, у яких була зазначена власником чи уповноваженою особою, тобто на громадянина ОСОБА_1 Враховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до висновку, що Постанова є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та є правильними з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи: 23.08.2017 в.о. заступник начальника Закарпатської митниці ДФС ОСОБА_2, розглянувши матеріали про порушення митних правил, розпочатої 12.06.2017 за ознаками вчинення громадянином України ОСОБА_1, адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 МК України встановив наступне, що 12.06.2017 о 21 год. 27 хв. у зону митного контролю ділянки «вїзд в Україну» митного посту «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС, заїхав легковий автомобіль марки «DAEWOO LANOS» реєстраційний номерний знак України АО4241АР, VINY6DTF69YP90195649 під керуванням громадянина України ОСОБА_4, що прямував із Словаччини в Україну, в якому в якості пасажира слідував громадянин України ОСОБА_1.

В ході проведення аналітично-перевірочних заходів з використанням баз даних, а саме: АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДФС України було встановлено, що 29.04.2016 о 05 год. 58 хв. через митний пост «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС громадянином України ОСОБА_1 ввезено легковий автомобіль марки «Mercedes-Benz» модель «Е230», реєстраційний номер HC846BL, VINWDB2100371A046063. Станом на 12.06.2017 вищевказаний автомобіль з митної території України не вивезено. Таким чином, термін вивезення (транзиту) вищевказаного автомобіля з митної території України закінчився ще 09.05.2016, адже максимально становив 10 днів перебування під митним контролем ДФС України. Постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 грн.

Вважаючи такі дії відповідача неправомірними та такими, що суперечать приписам чинного законодавства, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.381 МК України (в редакції чинній на час виникнення спірних відносин) громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу.

Статтею 90 МК України встановлено, що транзит - це митний режим, відповідно до якого товари або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з ч.1 ст.93 МК України товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні, зокрема, бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.95 МК України встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Відповідно до ч.3 ст.470 МК України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.1 ст.467 МК України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477 - 481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Стаття 467 МК України не визначає вичерпного переліку триваючих правопорушень.

Апеляційний суд вважає, що триваючими визнаються правопорушення, які розпочавшись з будь-якої протиправної дії чи бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов'язків. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія чи бездіяльність, коли винна особа або не виконує конкретний покладений на неї обов'язок, або виконує його не повністю або неналежним чином.

Крім цього, триваючими адміністративними проступками є проступки, пов'язані з тривалим, неперервним невиконанням обов'язків, передбачених правовою нормою (наприклад, проживання без паспорта, самовільне будівництво будинків або споруд тощо), які припиняються або виконанням регламентованих обов'язків, або притягненням винної у невиконанні особи до відповідальності. Часто ці правопорушення є наслідками протиправної бездіяльності. Тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов'язків. Таким чином, триваючі правопорушення слід розглядати з моменту їх офіційного виявлення, тобто з часу фіксації в протоколі про адміністративне правопорушення, приписі, акті перевірки і т.д.

Зокрема, не вивезення автомобілів, що перебувають під митним контролем і щодо яких існує обов'язок вивезення за межі митної території України характеризується тривалою протиправною бездіяльністю, властивою триваючим правопорушенням.

Частиною 3 ст.470 МК України передбачено відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів. Тобто, обов'язковим елементом складу правопорушення є перевищення строку вивезення більш як на 10 діб, що вже свідчить про триваючий характер правопорушення. Тривати дане правопорушення може від кількох днів до кількох років, а тому вважається формально закінченим з моменту фіксування такого митним органом у встановленому порядку.

Враховуючи наведені обставини справи, апеляційний суд приходить до висновку, що вчинене позивачем правопорушення, передбачене ч.3 ст.470 МК України було триваючим та фактично виявленим лише 12.06.2017, що зафіксовано в протоколі про порушення митних правил від 12.06.2017 №1530/30500/17, тому строки притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення відповідачем не пропущено.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині того, що ОСОБА_1 не ввозив легковий автомобіль марки «Mercedes-Benz» модель «Е230», реєстраційний номер HC846BL, VINWDB2100371A046063 на митну територію України, не надавав митному органу жодних документів та дозволу на ввезення вказаного автомобіля, то такі є безпідставними з огляду на наступне.

Так, згідно пункту 1.1 частини 1 розділу ІІІ «Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України», затверджених наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 №1118, (далі Правила №118) встановлено, що у разі ввезення транспортних засобів на митну територію України з метою транзиту власник або уповноважена особа представляють уповноваженій посадовій особі митного органу, у зоні діяльності якого розташований пункт пропуску через державний кордон України, ТЗ для здійснення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії документів, що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження); реєстраційних (технічних) документів на транспортний засіб (якщо він перебував на обліку в реєстраційному органі іноземної держави чи України) з відмітками про зняття транспортного засобу з обліку, якщо такі документи видаються реєстраційним органом; що підтверджують право на надання пільг в оподаткуванні (у разі митного оформлення ТЗ з наданням пільг в оподаткуванні), перелік яких визначено в підпункті 4.2 пункту 4 цього розділу. Працівники дипломатичної служби, які перебували за кордоном у довготерміновому відрядженні або проходили дипломатичну службу строком не менше одного року та повертаються в Україну, замість довідки МЗС України подають довідку відповідної закордонної дипломатичної установи України про повернення з довгострокового відрядження або після проходження дипломатичної служби; паспортних документів та інших документів, визначених законодавством України та міжнародними договорами України, що дають право на перетин державного кордону, або паспорта громадянина (посвідчення особи з відміткою про місце проживання); посвідки чи іншого документа про постійне (тимчасове) проживання в Україні або за кордоном тощо.

Отже, при оформленні зобов'язання про транзит визначальним є не факт знаходження особи за кермом автомобіля, а факт зазначення такої особи у поданих документах власником транспортного засобу або уповноваженою особою.

Твердження позивача щодо відсутності у нього права на керування транспортним засобом не можна вважати обґрунтованими, оскільки наявність права на керування транспортним засобом не входить до переліку документів, необхідних для здійснення митного контролю та оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України. Тобто подання інших документів, ніж зазначено у вищевказаному наказі, не передбачено чинним законодавством.

Крім того, факт ввезення позивачем 12.06.2017 вказаного автомобіля у митному режимі «транзит» підтверджується протоколом опитування в справі про порушення митних правил від 17.07.2017 №1530/30500/17 старшого державного інспектора відділу митного оформлення №2 митного посту «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС ОСОБА_5, яка здійснювала митний контроль та оформлення легкового автомобіля марки«Mercedes-Benz» модель «Е230», реєстраційний номер HC846BL, VINWDB2100371A046063 на ділянці «вїзд в Україну». Відповідно до протоколу опитування інспектор Грабар М.В. зазначила, що вказаний автомобіль був оформлений на громадянина ОСОБА_1, оскільки він подавав реєстраційний (технічний) документ на транспортний засіб, документ, що підтверджував право користування автомобілем (довіреність) та паспорт громадянина України для виїзду за кордон, а також вказала, що документи для оформлення подавав саме позивач.

Таким чином зазначені в апеляційній скарзі факти того, що в автомобілі марки «Mercedes-Benz» модель «Е230», реєстраційний номер HC846BL, VINWDB2100371A046063, позивач слідував у якості пасажира, та що про оформлення даного автомобіля на його ім'я йому не було відомо, апеляційний суд до уваги взяти не може, оскільки такі не відповідають встановленим обставинам справи.

Також не знайшли свого належного підтвердження доводи апелянта про вчинення групою невідомих осіб спільно з посадовими особами митної та прикордонної служби щодо нього незаконних дій, що полягали у ввезенні на його імя та без його згоди автомобіля з іноземною реєстрацією та внесення службовими особами митного органу завідомо неправдивих відомостей до електронних журналів пунктів пропуску АСМО «Інспектор».

Крім того, суд апеляційної інстанції щодо подання позивачем заяви щодо вчинення відносно нього шахрайських дій зазначає, що подана заява не є підтверджуючим документом. Адже, підтверджуючим документом в даному випадку повинні бути рішення, які набрали законної сили про притягнення винних осіб у вчиненні шахрайських дій, відносно позивача, до відповідальності передбаченої чинним законодавством України.

Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що постанова в справі про порушення митних правил від 23.08.2017 №1530/30500/17 прийнята посадовою особою відповідача на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, є обґрунтованою та законною, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Підсумовуючи колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись: ст.271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 грудня 2018 року без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_6
судді ОСОБА_7
ОСОБА_8