Справа № 336/261/18
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2018-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

03 квітня 2018 року Справа № 336/261/18 Провадження №ЗП/808/41/18 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 69120)

до ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя (вул. Карпенка-Карого, буд. 25-А, м. Запоріжжя, 69014)

про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

01 лютого 2018 року до Запорізького окружного адміністративного суду з Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач або ОСОБА_1І.) до ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (далі відповідач або Шевченківське ОУПФУ м. Запоріжжя), в якому позивач (з урахуванням уточнень від 28.02.2018) просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з урахуванням положень ч.1 ст.29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»;

- зобовязати відповідача перерахувати та виплачувати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсію за віком у розмірі, обчисленому із застосуванням підвищення, передбаченого ч.1 ст. 29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за більш пізній вихід на пенсію у розмірі 23%, починаючи з 16.06.2017, з дати призначення пенсії за віком.

Ухвалою суду від 05 лютого 2018 року адміністративний позов залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. Позивач усунув недоліки позову.

Ухвалою суду від 05 березня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №336/261/18.

В обґрунтуванні позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що з 16.06.2017 отримує пенсію за віком, відповідно до приписів Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Вказує на те, що оскільки вона народилася 27.08.1957, то для неї передбачений загальний пенсійний вік 56 років, які позивачу виповнилося 27.08.2013. Проте, з заявою про призначення пенсії ОСОБА_1 звернулася лише в червні 2017 року, у звязку з чим вважає, що оскільки нею виявлено бажання працювати і одержувати пенсію з більш пізнього віку, то розмір пенсії підлягає підвищенню на 0,5% за кожний повний місяць страхового стажу після досягнення пенсійного віку. Зазначає, що 31.10.2017 зверталася до відповідача з заявою про проведення перерахунку пенсії із застосуванням підвищення, передбаченого статтею 29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за більш пізній вихід на пенсію, проте, відповідачем протиправно та необґрунтовано відмовлено у проведенні перерахунку. За таких обставин, просить задовольнити позов.

Відповідач у поданому до матеріалів адміністративної справи відзиві (вх. від 23.03.2018 №9631) проти задоволення позовних вимог заперечує. В обґрунтування заперечень послався на те, що однією із обовязкових умов для підвищення розміру пенсії за віком, відповідно до статті 29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» є не одержання пенсіонером жодного виду пенсії після досягнення пенсійного віку, передбаченого абзацом першим частини першої статті 26 зазначеного Закону. Разом з тим, ОСОБА_1 у період з 16.05.2005 по 16.06.2017 отримувала пенсію за вислугу років. Також відповідач вказує, що заява від 31.10.2017 подана позивачем за невстановленою формою, у звязку з чим розглянута в порядку звернення громадян. Крім того, зазначає про пропущення позивачем строку звернення до суду. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Враховуючи приписи п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 народилась 27 серпня 1957 року.

З 16.05.2005 позивач перебувала на обліку в ОСОБА_2 обєднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Запоріжжя та отримувала пенсію за вислугу років відповідно до статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ, як медичний працівник.

Після призначення пенсії ОСОБА_1 продовжила працювати.

28.08.2013 позивачу виповнилося 56 років.

З 16.06.2017 ОСОБА_1, на підставі ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.12.2017 по справі №336/3969/17 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії.

31.10.2017 позивач звернулась до відповідача з заявою про перерахунок пенсії за віком із застосуванням підвищення, передбаченого ст. 29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а саме застосування підвищення розміру пенсії на 0,5% за кожний повний місяць страхового стажу після досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк до 60 місяців.

ОСОБА_2 обєднаного УПФУ м. Запоріжжя від 01.11.2017 № 493/Ч-1 ОСОБА_1 повідомлено, що вона не має права на підвищення пенсії, яке передбачене ст. 29 Закону, оскільки до призначення пенсії за віком їй виплачувалася пенсія за вислугою років.

14.12.2017 позивач звернулась до органу Пенсійного фонду з аналогічною заявою, та листом від 20.12.2017 №638/Ч-1 одержала повторну відмову у перерахунку пенсії.

Не погоджуючись з такими діями ОСОБА_2 обєднаного УПФУ м. Запоріжжя ОСОБА_1 звернулась до суду із даним позовом.

Розглядаючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Закон України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом (далі - Закон №1058).

Відповідно до приписів статті 1 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно статті 5 Закону №1058 цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону №1058 відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Частиною 1 статті 26 Закону №1058 визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки ІНФОРМАЦІЯ_2 і старші після досягнення ними такого віку, зокрема: 56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» призначено з 16.06.2017, тобто у віці старше 56 років.

При цьому, сторонами не заперечується та обставина, що право на отримання пенсії за віком, відповідно до умов Закону №1058, ОСОБА_1 набула з 28.08.2013.

Судом встановлено, що після призначення пенсії за вислугу років з 16.05.2005 до часу призначення пенсії за віком з 16.06.2017 позивач продовжувала працювати та сплачувати страхові внески.

Відповідно до ч.1 ст.29 Закону №1058 особі, яка набула право на пенсію за віком відповідно до цього Закону, але після досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, виявила бажання працювати і одержувати пенсію з більш пізнього віку, пенсія за віком призначається з урахуванням страхового стажу на день звернення за призначенням пенсії з підвищенням розміру пенсії за віком, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, на такий відсоток:

на 0,5% - за кожний повний місяць страхового стажу, починаючи з місяця, наступного за місяцем досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк до 60 місяців;

на 0,75% - за кожний повний місяць страхового стажу, починаючи з місяця, наступного за місяцем досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк понад 60 місяців.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що оскільки позивач набула права на вихід на пенсію за віком з 28.08.2013, а фактично скористалася таким правом лише з 16.06.2017, при цьому продовжувала працювати та сплачувати страхові внески, то відповідно має право на отримання пенсії з підвищенням розміру на 0,5% за кожний повний місяць страхового стажу, починаючи з місяця, наступного за місяцем досягнення пенсійного віку.

Відповідно до ч.3 ст.45 Закону №1058 переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Так, суд зазначає, що пенсію за віком відповідно до положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» позивачу призначено з 16.06.2017, а з 16.05.2005 ОСОБА_1 призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії. Отже, доводи відповідача про те, що оскільки ОСОБА_1 у 2005 році скористався правом виходу на пенсію за вислугу років та на час призначення пенсії за віком мала статус пенсіонера, підвищення розміру пенсії не застосовується, є необґрунтованими.

Щодо тверджень ОСОБА_2 ОУПФУ м. Запоріжжя про те, що заява про перерахунок подана позивачем не за формою, встановленою Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, суд зазначає наступне.

В прохальній частині заяви від 31.10.2017 позивач просила Шевченківське ОУПФУ м. Запоріжжя здійснити перерахунок пенсії із застосуванням підвищення, передбаченого статтею 29 Закону №1058 за більш пізній вихід на пенсію в розмірі 23%, починаючи з 16.06.2017.

Листом від 01.11.2017 №493/Ч-1 позивача повідомлено про відсутність підстав для проведення відповідного перерахунку, у звязку з тим, що позивач на момент призначення пенсії за віком вже перебувала на обліку в органі Пенсійного фонду та отримувала пенсію за вислугою років.

При цьому, жодних посилань на те, що заява позивача про здійснення перерахунку пенсії на відповідає встановленій формі, відповідь ОСОБА_2 ОУПФУ м. Запоріжжя не містить, у звязку з чим суд вважає, що зазначена обставина не є підставою для відмови у проведенні перерахунку пенсії.

Відповідно до приписів ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За таких обставин, суд не бере до уваги посилання представника відповідача про те, що заява ОСОБА_1 не відповідала вимогам, встановленим чинним законодавством України.

Твердження відповідача про пропуск строку звернення до суду не знайшли свого підтвердження у звязку з наступним.

Відповідно до приписів ч.2 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивач звернулась з даним позовом до суду 15.01.2018, що підтверджується вхідним штемпелем Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.

В свою чергу представник відповідача у відзиві самостійно зазначає, що ОСОБА_1 стало відомо про порушення її прав 01.11.2017, з чим погоджується суд.

За таких обставин, позовна заява подана до суду у встановлений законодавством термін, а доводи відповідача про пропущення строків спростовуються матеріалами справи.

Вирішуючи питання щодо дати, з якої необхідно здійснити перерахунок пенсії, суд виходить з того, що відповідно до частини четвертої статті 45 Закону №1058 перерахунок пенсії провадиться з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15-го числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15-го числа.

Позивач звернулась до ОСОБА_2 ОУПФУ м. Запоріжжя з відповідною заявою 31.10.2017, а отже перерахунок призначеної їй пенсії за віком необхідно здійснити з 01.11.2017.

Щодо позовних вимог про зобовязання відповідача включити до розрахунку пенсії підвищення, передбачене ч.1 ст.29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за більш пізній вихід на пенсію у розмірі 23%, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.29 Закону №1058 при цьому підвищення розміру пенсії за неповний місяць страхового стажу не здійснюється.

Згідно ч.2 ст.24 Закону №1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Таким чином, визначення відсотка, на який має бути підвищено пенсію позивачеві, законом віднесено до компетенції органу Пенсійного фонду після перевірки відповідних даних, тобто до його дискреційних повноважень.

За таких обстави, враховуючи те, що відповідачем відповідний розрахунок не проводився, доказів протилежного суду не надано, суд приходить до висновку про передчасність заявлених позовних вимог в частині підвищення пенсії саме на 23 відсотка та відсутність підстав для їх задоволення у вказаній частині.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, 69120; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (вул. Карпенка-Карого, буд. 25-А, м. Запоріжжя, 69014; ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (вул. Карпенка-Карого, буд. 25-А, м. Запоріжжя, 69014; ) щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, 69120; ідентифікаційний номер НОМЕР_1), ІНФОРМАЦІЯ_3, з урахуванням положень ч.1 ст.29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

3. Зобовязати Шевченківське обєднане управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя (вул. Карпенка-Карого, буд. 25-А, м. Запоріжжя, 69014; ) перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, 69120; ідентифікаційний номер НОМЕР_1), ІНФОРМАЦІЯ_3, пенсію за віком у розмірі, обчисленому із застосуванням підвищення, передбаченого ч.1 ст. 29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за більш пізній вихід на пенсію, починаючи з 01.11.2017.

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Судові витрати в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок присудити на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, 69120; ідентифікаційний номер НОМЕР_1; 27.08.1957 р.н.) за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (вул. Карпенка-Карого, буд. 25-А, м. Запоріжжя, 69014; ).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлено 03.04.2018.

Суддя Ю.П. Бойченко