Справа № 820/1896/18
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2018-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

25 квітня 2018 р. № 820/1896/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Тітова О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом Дочірнього підприємства «Харківський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства Державної акціонерної компанії «Автомобільні дороги України» до Головного управління ДФС у Харківський області про скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Дочірнє підприємство «Харківський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства Державної акціонерної компанії «Автомобільні дороги України», звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд скасувати податкові повідомлення-рішення від 15.06.2017 року за №, №.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем факти повторного порушення протягом 1095 днів, не утримання та не перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору жодним актом перевірки встановлені та зафіксовані не були, і як наслідок, податкові повідомлення - рішення, якими філії були збільшені суми грошового зобов'язання двічі, тричі протягом 1095 днів не приймалися, в зв'язку з чим нараховані штрафні санкції згідно п.127.1 ст.127 ПК України є безпідставними та незаконними. Разом з цим, розрахунок штрафних санкцій на підставі п.126.1 ст.126 ПК України не відповідає та не узгоджується з висновками Акту перевірки, оскільки у висновках Акту перевірки відповідач зазначає тільки встановлені порушення щодо неперерахування утриманого податку на доходи фізичних осіб, військового збору до або під час виплати оподатковуваного доходу, тобто такий платник податків притягується до відповідальності згідно статті 127 ПК України. З огляду на викладене відповідачем безпідставно застосована відповідальність у вигляді штрафних (фінансових) санкцій до Філії позивача.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 19.03.2018 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Розгляд справи було призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно з п.10 ч.1 ст. 4 КАС України, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Частиною 4 статті 243 КАС України передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до ч.1 ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

06.04.2018 року на адресу суду відповідачем було надано відзив на позов, в якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити з огляду на доводи наданих суду письмовому відзиві, вважаючи, що оскаржувані в рамках даної справи податкові повідомлення - рішення є законними та обґрунтованими.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до п.п.75.1 ст.75, п.77.1, п.77.4, ст.77, глави 8 розділу ІІ Податкового Кодексу України проведено планову виїзну перевірку Дочірнього підприємства «Харківський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013 по 30.06.2016, іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 30.06.2016 року.

За результатами вказаної перевірки було складено Акт від 31.05.2017 року №4215/20-40-14-17-08/03447115 яким встановлено порушення п.п. 168.1.2, 168.1.4 п.п.168.1.5, п.168.1 ст.168, п.п. «а» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України, а саме не своєчасне перерахування до бюджету у перевіряємому періоді податку на доходи фізичних осіб у сумі 221889,56 грн., та не своєчасне перерахування до бюджету у перевіряємому періоду військового збору у сумі 16823,44 грн.

За наслідками проведеної перевірки контролюючим органом винесено податкові повідомлення-рішення від 15.06.2017 року за №, №.

Не погоджуючись із висновками акту перевірки та прийнятими на їх підставі податковими - повідомленнями рішеннями Головним управлінням ДФС у Харківській області № та № від 15.06.2017 року, позивач за захистом своїх прав та майнових інтересів звернувся із даним позовом до Харківського окружного адміністративного суду.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.

Так, положеннями п.п.14.1.180 п.14.1 ст. 14 ПКУ визначено, що податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - це юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Зазначеній нормі кореспондує положення ст. 18 Податкового кодексу України, згідно з якими, податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов'язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків. Податкові агенти прирівнюються до платників податку і мають права та виконують обов'язки, встановлені цим Кодексом для платників податків.

В ході розгляду справи судом встановлено, підтверджено наявними в ній матеріалами, що винесення відносно позивача оскаржувальних податкових повідомлень - рішень обумовлене висновками податкового органу щодо неперерахування позивачем утриманого податку на доходи фізичних осіб до або під час виплати оподатковуваного доходу та військового збору.

Відповідно до підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

За змістом підпункту 168.1.2 статті 168.1 статті 168 ПК України податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Підпунктом 168.1.5 пункту 168.1 статті 168 ПК України визначено, що якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Згідно п. 54.2 статті 54 ПКУ, грошове зобов'язання щодо суми податкових зобов'язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов'язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом IV цього Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету.

Відповідно до положень п. 57.1 статті 57 ПК України, податковий агент зобов'язаний сплатити суму податкового зобов'язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом.

Аналіз наведених положень ПК України дає підстави для висновку, що податковий агент зобов'язаний перерахувати до бюджету утриманий податок під час виплати доходу, а якщо оподаткований дохід нараховується, але не виплачується платнику податку, то податок підлягає сплаті (перерахуванню) у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Згідно з п. 127.1 ст.127 ПК України передбачено, що не нарахування і неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягне за собою накладення штрафу у розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1096 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Згідно з пп.54.3.5 п.54.3 ст.54 Податкового Кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом.

Відповідно до п.86.1 ст.86 Податкового Кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт.

Таким чином, факт порушення податкового законодавства може бути встановлений не інакше як на підставі перевірки платника податків, за результатами якої складається акт.

Підвищені розміри штрафів у разі повторного виявлення податкових порушень (50%, 75%) застосовуються не за сам факт виявлення будь-яких порушень, а за повторне вчинення діянь за обставин, передбачених, зокрема, підпунктом 54.3.5 пункту 54.4 статті 54 ПК України.

Отже, повторне порушення платником податків вимог податкового законодавства в частині оподаткування доходів матиме місце у разі вчинення таким платником протиправних дій у попередніх звітних (оподатковуваних) періодах протягом 1095 днів, що передують звітному (податковому) періоду, який підлягає перевірці, має стосуватись тих самих правовідносин, але виявлене за результатами наступної перевірки платника податків, адже, з огляду на системний аналіз наведених положень Податкового кодексу України повторність порушення не може бути встановлена в межах однієї перевірки платника податків.

Згідно ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, за дії (бездіяльність), які у своїй сукупності складають єдине продовжуване правопорушення, можливо притягнути до відповідальності лише один раз.

Як вбачається з розрахунку штрафних санкцій до оскаржуваного податкового повідомлення

- рішення від 15.06.2017 року № Відповідачем на підставі п. 127.1 ст.127 ПК України за несплату (неперерахування) податку на доходи фізичних осіб, за лютий 2015 р. - березень 2016 р., застосована штрафна санкція, вперше, вдруге та в третє у розмірі 75 % на загальну суму 14 472,21 грн.

Проте, факти повторного порушення, протягом 1095 днів, не утримання та не перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб жодним актом перевірки встановлені та зафіксовані не були, і як наслідок, податкові повідомлення - рішення, якими Філії були б збільшені суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, двічі, тричі протягом 1095 днів, що передували прийняттю оскаржуваного податкового повідомлення - рішення також не приймалися, в зв'язку з чим нараховані штрафні санкції в розмірі 75 % на загальну суму 14 472,21 грн., є безпідставними та незаконними.

Разом з цим, Відповідач на підставі п. 126.1 ст. 126 ПК України застосував до Філії Позивача штрафну санкцію у розмірі 10% та 20% на загальну суму 27 592,54 грн.

Згідно п. 126.1 ст.126 ПК України - у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах : при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Положення ст.126 ПК України щодо застосування штрафної санкції поширюються на випадки, коли має місце несвоєчасність сплати платником узгодженої суми грошового зобов'язання. При цьому розмір штрафної санкції прямо залежить від часу затримки такої сплати.

Натомість, розрахунок штрафних санкцій до податкового повідомлення - рішення № в частині застосування штрафних санкцій на підставі п. 126.1 ст. 126 ПК України не відповідає та не узгоджується з висновками Акту перевірки стосовно податку на доходи фізичних осіб, оскільки у висновках Акту перевірки Відповідач зазначає тільки встановлені порушення щодо неперерахування утриманого податку на доходи фізичних осіб до або під час виплати оподатковуваного доходу, тобто такий платник податків притягується до відповідальності згідно статті 127 ПК України. Порушення платником податків норм ст. 126 ПК України в Акті перевірки податковим органом не висвітлені.

Надаючи оцінку розрахунку штрафних санкцій на підставі п. 126.1 ст.126 ПК України, суд зазначає, що відповідно до п. 114.1 ст. 114 ПК України - граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов'язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу.

Пунктом 102.1 ст. 102 ПК України передбачено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань і платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що ї настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Отже, Відповідач безпідставно застосував штрафні санкції за період : березень 2014 р., по строку сплати податку 30.04.2014 р.; квітень 2014 р. по строку сплати податку 30.05.2014 р., оскільки нараховані після закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку сплати цих грошових зобов'язань. Крім того, положення Податкового Кодексу України не містять приписів, які надають Відповідачу права продовжувати встановлені п. 102.1 ст. 102 Кодексу строки давності.

З огляду на це, штрафні санкції у сумі 27 592,54 гри., нараховані згідно п. 126.1 ст.126 ПК України є безпідставними та не законними.

А відтак, нарахована Відповідачем пеня у сумі 4 744,37 грн., на своєчасно не сплачену суму податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 221 889,56 грн., не є законодавчо підтвердженою. Крім того, нарахування пені за період січень 2014 р. - березень 2014 р., суперечить п. 102.1 ст. 102 ПК України, тобто пеня за цей період нарахована з порушенням строку давності.

Стосовно податкового повідомлення - рішення від 15.06.2017 року № (військовий збір) та розрахунку штрафних санкцій до нього Відповідачем за несплату (неперерахування) військового збору на підставі п. 127.1 ст.127 ПК України за жовтень 2015 р. - березень 2016 р., застосована штрафна санкція, вперше, вдруге та в третє у розмірі 75 % на загальну суму 847,45 грн., суд зазначає наступне.

Як вже зазначалось вище, в зв'язку з тим, що факти повторного порушення, протягом 1095 днів, не утримання та не перерахування до бюджету військового збору жодним актом перевірки встановлено та зафіксовано не було, і як наслідок, податкові повідомлення - рішення, якими Філії були б збільшені суми грошового зобов'язання двічі, тричі протягом 1095 днів, що передували прийняттю оскаржуваного податкового повідомлення - рішення також не приймалися, то застосування штрафних санкцій в розмірі 75 % згідно ст. 127 ПК України на загальну суму 847,45 грн. - є безпідставним та незаконним.

Крім того, на підставі п. 126.1 ст. 126 ПК України Відповідач застосував до Філії Позивача штрафні санкції 10% та 20% на загальну суму 2 115,15 грн., як за несвоєчасну сплату платником узгодженої суми грошового зобов'язання.

При цьому, розрахунок штрафних санкцій на підставі п. 126.1 ст. 126 ПК України не відповідає та не узгоджується з висновками Акту перевірки щодо військового збору, оскільки у висновках Акту перевірки Відповідач зазначає тільки встановлені порушення щодо неперерахування утриманого військового збору до або під час виплати оподаткованого доходу, тобто такий платник податків притягується до відповідальності згідно статті 127 ПК України. Порушення платником податків норм ст. 126 ПК України в Акті перевірки податковим органом не висвітлені.

За таких обставин. Відповідач безпідставно застосував штрафні санкції у сумі 2115,15 гри., на підставі ст. 126 ПК України.

Крім того, визначена у оскаржуваному податковому - повідомленні рішенні сума пені - 300,18 грн., що нарахована Відповідачем, як на своєчасно не сплачену суму з військового збору у сумі 16823,44 грн., не є законодавчо підтвердженою та не узгоджується з висновками Акту перевірки.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Позивач не може перебирати на себе будь - які повноваження контролюючого органу, зокрема функції щодо розрахунку штрафних санкцій, нарахування пені, оскільки визначення сум грошових зобов'язань зі сплати податків та здійснення розрахунків відноситься до виключної компетенції податкового органу.

Таким чином, на підставі вищенаведеного, податкові повідомлення - рішення від 15.06.2017 року № (податок на доходи фізичних осіб) та № (військовий збір) в цілому є незаконними, протиправним та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є правомірними та такими, що ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, належним чином обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється з урахуванням норм ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст.257,258,262, 246, 255,295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Дочірнього підприємства «Харківський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства Державної акціонерної компанії «Автомобільні дороги України» до Головного управління ДФС у Харківський області про скасування податкових повідомлень-рішень- задовольнити в повному обсязі.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківський області від 15.06.2017 року №.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківський області від 15.06.2017 року№.

Стягнути на користь Дочірнє підприємство "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" ( вул. Ахсарова, буд. 2,м. Харків,61202, ) судові витрати в загальному розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057, ).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 27.04.2018 року.

Суддя О.М. Тітов