Справа № 806/1369/18
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2018-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2018 року м. Житомир справа № 806/1369/18

категорія 10.2.4

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Панкеєвої В.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною відмови, зобов'язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у підвищенні розміру пенсії на 5% ОСОБА_1 та зобов'язати відповідача встановити йому основний розмір пенсії 58% грошового забезпечення.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що є пенсіонером органів внутрішніх справ відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії з включенням до основного розміру 5% надбавки. Листом від 22.02.2018 позивача повідомлено про відсутність підстав для підвищення пенсії на 5%. Позивач вважає, такі дії відповідача протиправними, та такими, що обмежують його права. Стверджує, що на підставі норм Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" має право на перерахунок призначеної пенсії у розмірі 58% суми грошового забезпечення.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 26 березня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на незначну складність справи, суд вважає за необхідне розглянути її в порядку п.2 ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 звільнений у запас з 2008 року та отримує пенсію за вислугу років на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 (далі - Закон № 2262-XII).

Згідно витягу з наказу від 25.04.2008 № 207 о/с вислуга років позивача у пільговому обчисленні станом на день звільнення складала 21 рік 9 місяців 5 днів (а.с.23).

24 січня 2018 року позивач звернувся до відповідача з заявою в якій просив повідомити підстави невиплати надбавки до розміру пенсії 5%, що передбачено ст.13 Закон № 2262-XII (а.с.11).

Листом від 22.02.2018 №З-554 Головне Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило позивача про розгляд заяви у відповідності з Законом України "Про звернення громадян". Пенсія позивачу нараховується на підставі ст.13 Закону № 2262-XII у розмірі 53% від грошового забезпечення, у зв'язку зі звільненням через хворобу в запас (а.с.12).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Приписами ч.3 ст.46 Конституції України визначено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Абзац перший преамбули Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-XII (далі - Закон № 2262-XII) визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Відповідно до абзацу другого пункту 15 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII) за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Частиною 4 статті 63 Закону № 2262-XII визначено, що всі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Згідно з п."а" ч.1 ст.13 Закону № 2262-ХІІ пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров'я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Зі змісту витягу з наказу від 25.04.2008 № 207 о/с встановлено, що позивач пішов на пенсію за власним бажанням та мав 21 рік 9 місяців 5 днів стажу у пільговому обчисленні (а.с.23).

На підтвердження зміни підстав звільнення позивачем до матеріалів справи долучено наказ від 16.05.2008 № 235 о/с, яким встановлено, що ОСОБА_1 звільнено у запас через хворобу (а.с.13).

Аналіз норм чинного законодавства дозволяє зробити висновок, що 20 років вислуги надає позивачу право на 55 процентів, як особі звільненій у відставку за віком або за станом здоров'я і ще 1 повний рік стажу 3 проценти грошового забезпечення додатково.

Отже, з урахуванням приписів статті 13 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ(у редакції, чинній на момент звільнення), ОСОБА_1 мав право на 58 процентів відповідних сум грошового забезпечення для визначення пенсії.

Як вже зазначалось, відповідач листом від 22.02.2018 відмовив позивачу у підвищенні основного розміру пенсії на 5%.

Зі змісту відзиву на позовну заяву встановлено, що мотивами такої відмови є відсутність у свідоцтві про хворобу інформації про непридатність позивача до служби в поліції. Так, приписами пунктів 2,3 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що поліцейській звільняється зі служби в поліції: через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції.

Суд не погоджується з такими доводами оскільки, свідоцтво про хворобу особи є підставою звільнення, але ніяким чином не впливає на обставини призначення пенсії.

З огляду на наведене, відповідачем не доведено підстави визначення позивачу розміру пенсії 55% від грошового забезпечення.

Приписами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги про визнання протиправною відмову та зобов'язання відповідача встановити основний розмір пенсії 58% від сум грошового забезпечення, підлягають задоволенню.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення на підставі ст.382 КАС України суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 382 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зі змісту наведеної правової норми випливає, що зобов'язання суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, яке має застосовуватися у виключних випадках.

Поряд з цим суд ураховує, що позивачем не наведено причин та не надано доказів, які б свідчили про те, що відповідач може ухилятися від виконання рішення суду.

Приймаючи до уваги обставини даної справи, суд не вважає за необхідне зобов'язувати суб'єкта владних повноважень подавати звіт про виконання даного судового рішення, а тому відмовляє у встановленні судового контролю за виконанням постанови в даній справі.

З приводу розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Як встановлено з матеріалів справи, позивачем при подачі до суду позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн, про, що свідчить квитанція № 14 від 20.03.2018 (а.с.4).

Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням задоволення позову ОСОБА_1, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області сплаченого судового збору у сумі 704,80 грн.

Керуючись статтями 77, 90, 242-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул.О.Ольжича,7, м.Житомир, 10003, код ЄРПОУ 13559341) у підвищенні розміру пенсії на 5% ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 10025, інд. код НОМЕР_1).

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області встановити ОСОБА_1 основний розмір пенсії - 58% грошового забезпечення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя В.А. Панкеєва