Справа № 554/9604/17
Суддя: Савченко А. Г.
Дата ухвалення: 2018-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 12.03.2018 Справа № 554/9604/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 березня 2018 року суддя Октябрського районного суду м. Полтави Савченко А. Г., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до старшого інспектора 1 батальйону 4 роти УПП в м. Полтава лейтенанта поліції Прокопенка Артема Сергійовича, третя особа - Управління патрульної поліції в м. Полтава Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови,

в с т а н о в и в :

1 грудня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до старшого інспектора 1 батальйону 4 роти УПП в м. Полтава лейтенанта поліції Прокопенка Артема Сергійовича, третя особа - Управління патрульної поліції в м. Полтава Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови.

В обгрунтування позовних вимог зазначив, що 28.11.2018 інспектором УПП в м. Полтаві Прокопенком А. С. винесено постанову серії ЕАА № 220912 про накладення на нього адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Вказану постанову вважає протиправною з огляду на наступне.

Позивач зазначає, що 28.11.2017 він на підставі ч. 2 ст. 121 КУпАП був підданий адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 680 грн. за те, що о 06 год. 33 хв., цього ж дня на вулиці Автобазівській в м. Полтаві керував транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, у якого не працював передбачений конструкцією аварійний вихід, чим порушив п.п. 31.4.7 Правил дорожнього руху (далі - Правил)».

Заперечуючи факт вчинення інкримінованого йому порушення, він зазначив, що під час розгляду справи він повідомляв інспектора про те, що двері працюють в автоматичному режимі, а не аварійному та обладнані системою сервоприводу, а тому легко відчиняються рукою. Жодного переобладнання таких дверей зробити неможливо, оскільки зміна конструкції механізму відкривання дверей може призвести до відмови у відчиненні дверей взагалі.

В ході перевірки інспектором технічного стану автобусу позивач звертав увагу інспектора на не вірне використання ним дверей в аварійному режимі, що вони легко відчиняються, проте зазначені ним обставини, які викладені у поясненні, інспектором були проігноровані.

Крім того, позивач зазначає, що інспектором не були роз'яснені його права, передбачені ст. 268 КУпАП, чим порушено його право на захист.

Вказані обставини стали підставою звернення позивача до суду з цим адміністративним позовом.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився.

Відповідач Прокопенко А. С. та представник третьої особи, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з'явилися.

Представник третьої особи - Андрієвська І. А. надала суду письмові пояснення, в яких просила відмовити в задоволенні позовних вимог, наголошуючи, що позивач дійсно допустив інкриміноване йому порушення Правил, за що у визначеній законом процедурі був підданий адміністративному стягненню, постанову про що вважає законною та обгрунтованою.

Дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з частиною 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За п. 1.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9).

Як свідчать матеріали справи, 19.11.2017 року о 17 год. 15 хв. позивач на проспекті Миру, 81 в м. Полтаві керував транспортним засобом, який використовується для перевезення пасажирів, у якого не працює передбачений конструкцією задній аварійний вихід, чим порушив п. 31.4.7 «г» Правил.

Згідно підпункту «г» пункту 31.4.7 Правил дорожнього руху забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, зокрема: не працюють передбачені конструкцією замки дверей кузова або кабіни, запори бортів вантажної платформи, запори горловин цистерн і паливних баків, механізм регулювання положення сидіння водія, аварійні виходи, пристрої для приведення їх у дію, привід керування дверима, спідометр, тахограф, пристрій для обігрівання і обдування скла.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, Правил дорожнього руху і технічної експлуатації, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 1 ст.247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов'язана, по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

За змістом статті 31 цього Закону поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 цього Закону поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання Правил дорожнього руху.

Відповідачем як під час винесення постанови, так і під час розгляду справи в суді не надано жодного отриманого у визначеному законом порядку доказу, який би підтверджував факт вчинення позивачем інкримінованого йому правопорушення, незважаючи на те, що останній заперечував факт його вчинення під час винесення оскаржуваної постанови.

З урахуванням вищезазначеного, об'єктивні докази, які б достеменно свідчили про скоєне позивачем порушення п. 31.4.7 Правил дорожнього руху, за що його притягнуто до відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 121 КУпАП в матеріалах справи відсутні.

За нормами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд також зазначає, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вищенаведені обставини дають підстави суду дійти висновку, що відповідачем, всупереч положення Кодексу України про адміністративні правопорушення, не проведено дій по розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачених приписами ст. ст. 278, 279 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суд вважає, що встановлені обставини є свідченням того, що оскаржуване рішення відповідача не відповідає критеріям, встановленим п. п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 КАС України, оскільки обов'язок доказування в даних справах покладається на відповідача, а ним не надано суду безспірних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що під час провадження у справі про адміністративне правопорушення по відношенню до позивача виконані вимоги ст. ст. 268, 280 КУпАП, у зв'язку з чим приходить до висновку, що оскаржувана постанова відповідачем прийнята не в спосіб, який передбачений нормами КУпАП, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що є підставою для її скасування.

Враховуючи вище встановлене, суд дійшов висновку, що постанова інспектора УПП в м. Полтаві Прокопенка А. С. серії ЕАА № 220912 про накладення на позивача адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього у розмірі 680 грн. підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями ст. ст. 241-243, 246, 250-251, 286 КАС України, суд,

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАА № 220912 від 28.11.2018 винесену інспектором 1 батальйону 4 роти УПП в м. Полтава лейтенантом поліції Прокопенком Артемом Сергійовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 680 грн., закривши провадження у справі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Октябрський районний суд м. Полтави протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя А. Г. Савченко