Справа № 804/3724/16
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2018-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 березня 2018 року Справа № 804/3724/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Жукової Є.О.
при секретарі - Воробйовій П.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в розмірі 30 548,80 грн., -
14 червня 2016 р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в розмірі 30 548,80 грн.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.07.2016 року провадження у справі №804/3724/16 зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі №804/3806/16 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м.Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення.
Розпорядженням №82 д від 23.01.2018 р. у звязку із закінченням повноважень у судді Турової О.М. було призначено повторний автоматичний розподіл адміністративної справи №804/3724/16.
Зазначену справу №804/3424/16 розподілено судді Жуковій Є.О.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.01.2018р. було прийнято до провадження адміністративну справу №804/3724/16 за адміністративним позовом Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в розмірі 30 548,80 грн. та поновлено провадження в адміністративній справі №804/3724/16 за позовною заявою Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в розмірі 30 548,80 грн. Справу призначено до розгляду у порядку підготовчого провадження.
В обґрунтування позовних вимог зазначено наступне.
На обліку у Лівобережній обєднаній державній податковій інспекції м.Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби Дніпропетровської області знаходиться платник податків Фізична особа-підприємець ОСОБА_2, яка має заборгованість перед бюджетом в сумі 30 548, 80 грн.
При цьому, в обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на особовою рахунку платника з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування наявний залишок несплаченої пені в загальній сумі 3602,82 грн., з них 3 211,22 грн. в порядку п.п.129.1.2 ст.129 ПК України.
В судове засідання, призначене на 05.03.2018 р., зявився відповідач, позивач до зали судового засідання свого представника не направила.
При цьому, суд зазначає, що 16.02.2018 р. за вх.№7758/18 через канцелярію Дніпропетровського окружного адміністративного суду, повноважним представником позивача було подано клопотання про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Зважаючи на викладене, та, відповідно до ст. 229 КАС України, враховуючи описану вище явку сторін у судове засідання, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписуваного технічного засобу судом не здійснювалось.
В судовому засіданні судом було поставлено на розгляд питання щодо можливості переходу до розгляду справи по суті за доказами, які наявні у матеріалах справи.
Відповідач не заперечував щодо переходу до розгляду справи по суті.
У зязку з неявою в судове засідання повноважного представника позивача, думка останнього стосовно закриття підготовчого провадження та переходу до розгляду зазначеної справи по суті суду не відома.
Таким чином, враховуючи зазначене вище, суд закрив підготовче провадження та перейшов до розгляду зазначеної справи по суті, застосувавши принцип процесуальної економії та у відповідності до ст.ст.192 211, 217, 224 228 КАС України безпосередньо 05.03.2018 року.
При цьому, суд зазначає, що згідно наказу Лівобережної ОДПІ м.Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 03.11.2015 р. №1321 та плану-графіку проведення планових перевірок субєкта господарювання, головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб ОСОБА_3, головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб ОСОБА_4 проведено документально планову виїзну перевірку діяльності фізичної особи підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2014 р. дотримання законодавства щодо укладання трудових договорів, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязукове державне соціальне страхування за період з 01 січня 2014 р. по 31 грудня 2014 р., за результатами якої складено акт від 11.12.2015 р. №2483/04-64-17-01/НОМЕР_2 «Про результати документальної планової виїзної перевірки ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_2) з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2014 р. по 31 грудня 214 р., дотримання законодавства щодо укладення трудових договорів, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнобовязкове державне соціальне страхування за період з 01 січня 2014 р. по 31 грудня 2014 р.».
В матеріалах справи містяться відомості, що позивачем було оскаржено до Дніпропетровського окружного адміністративного суду податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_3 від 29.12.2015 року за основним платежем 15 317,92 грн. та 7 658,96 грн. за штрафними санкціями та податкову вимогу № НОМЕР_4 від 29.12.2015 року на суму 34 961.12 грн. за основним платежем.
Так, постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.04.2017 р. адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Лівобережної обєднаної державної податкової інспекції м.Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги було задоволено. Визнано протиправним та скасувано податкове повідомлення-рішення від 29.12.2015 року № НОМЕР_3, Лівобережної обєднаної державної податкової інспекції м.Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області відносно фізичної особи-підприємця ОСОБА_1. Визнано протиправною та скасувано податкову вимогу від 29.12.2015 року № НОМЕР_4 на суму 34 961,12 грн. Лівобережної обєднаної державної податкової інспекції м.Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області відносно фізичної особи-підприємця ОСОБА_1.
При цьому, суд зазначає, що ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.12.2017 р. було відмовлено Лівобережній обєднаній державній податковій інспекції м.Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області у задоволенні клопотання про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги. Апеляційну скаргу Лівобережної обєднаної державної податкової інспекції м.Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2017 року по справі №804/3806/16 було повернуто заявнику.
Відповідно до ч.2 ст.255 КАС України, у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до ч.2 ст. 325 КАС України, ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.
Так, як вбачається з тексту ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.12.2017 р. у справі №804/3806/16, апеляційну скаргу Лівобережної обєднаної державної податкової інспекції м.Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2017 року по справі №804/3806/16 було повернуто заявнику.
При цьому суд зазначає, що станом на 22.12.2017 р. діяла редакція КАС України від 15.12.2017 р.
Так, відповіднодо ст.254 КАС України, постанова або ухвала суд апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду, у письмовому провадженні, - через пять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.
Як вбачається з тексту ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.12.2017 р. у справі №804/3806/16 апеляційну скаргу Лівобережної обєднаної державної податкової інспекції м.Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2017 року по справі №804/3806/16 було повернуто заявнику.
Відтак, станом на 22.12.2017 р. постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.04.2017 р. у справі №804/3806/16 набрала законної сили у відповідності до ст. 254 КАС України.
Зазначене має наслідком встановлення преюдиційного характеру наведеної вище постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.04.2017 р. у справі №804/3806/16, відповідно до умов ч.4 ст.78 КАС України щодо обставин, встановлених судом у своєму рішенні при розгляді справи №804/3806/16 та зважаючи на субєктний склад сторін у справі №804/3806/16 та даній адміністративній справі, що прямо свідчить про відсутність наявності податкового боргу у ФОП ОСОБА_1 в зазначеній у вказаній постанові сумі.
Правовідносини сторін, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема з визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в України, та порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх прав та обов`язків, компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються нормами Конституції України, Податкового кодексу України, ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», тощо.
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченні Конституцією та законами України.
Податковим боргом відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визнається сума грошового зобовязання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня нарахована на суму такого грошового зобовязання.
Відповідно до п.п.14.1.162 статті 14 ПК України пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов'язань, не сплачених у встановлені законодавством строки.
Відповідно до пп. 20.1.1 та пп.20.1.28 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право: звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини; застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом, стягувати суми простроченої заборгованості суб'єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до п.п. 16.1.3, 16.1.4. п. 16.1. ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний: подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Підпунктом 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, визначено, що контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.
Відповідно до п.41.1 ст.41 Податкового кодексу України визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів.
Згідно з п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Пунктом 59.4 статті 59 ПК України, передбачено, що податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Разом з тим, правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначається Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».
Згідно із п. 4 ч. 1. ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.
Відповідно до п. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", платник єдиного внеску зобовязаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок"
У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманою від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сімї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).
За змістом ч.4 ст. 9 КАС України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів. Суд дійшов висновку, що поданих позивачем доказів достатньо для встановлення обставин справи та для ухвалення судового рішення.
Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ч.3 ст.2 КАС України, є принцип верховенства права, який відповідно до ст.6 КАС України, полягає в наступному: суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.
Таким чином, суд дійшов висновку, що поданих доказів достатньо для встановлення обставин справи та для ухвалення судового рішення.
Відтак, позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.139 КАС України визначається порядок розподілу судових витрат .
Зокрема, відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При цьому, відповідно до ч.2 ст.139 КАС України, при задоволенні позову субєкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати субєкта владних повноважень, повязані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Відповідно до платіжного доручення №647 від 06.06.2016 року за подання позовної заяви позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1 378,00грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім грн., 00 коп.), який у повному розмірі зараховано до Державного бюджету України.
Враховуючи відмову в задоволенні позовної заяви Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в розмірі 30 548,80 грн., суд приходить до висновку про відсутність підстав для присудження і всіх здійснених позивачем документально підтверджених судових витрат з Державного бюджету України, а саме, судового збору у розмірі 1 378,00грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім грн., 00 коп.).
Керуючись ст.ст.242-244, 246, 250, 254, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В задоволенні позовної заяви Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в розмірі 30 548,80 грн., відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_5