Справа № 2а/0470/10405/11
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2018-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

17 квітня 2018 року

Київ

справа №2а/0470/10405/11

касаційне провадження №К/9901/515/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бившевої Л.І.,

суддів: Шипуліної Т.М., Хохуляка В.В.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін касаційну скаргу Лівобережної міжрайонної державної податкової інспекції міста Дніпропетровська (далі - ДПІ) на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.09.2011 (суддя - Коблова О.Д.) та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.04.2012 (головуючий суддя - Богданенко І.Ю., судді - Уханенко С.А., Дадим Ю.М.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «П.С.В.» (далі - Товариство) до Лівобережної міжрайонної державної податкової інспекції міста Дніпропетровська про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

У серпні 2011 року Товариство звернулось до суду із позовом до ДПІ, у якому просило: визнати протиправними дії посадових осіб ДПІ, які полягають у проведенні перевірки Товариства без витребування відповідної документації та виходу на місце фактичного провадження платником податків діяльності, в результаті яких 16.03.2011 було складено акт №807/23-1/36053958 про результати документальної позапланової невиїзної перевірки Товариства з питань взаємовідносин з ПП «Гамма» за 2010 рік; визнати протиправними дії ДПІ щодо визнання відсутності об'єктів оподаткування по операціях з придбання товарів Товариством у контрагентів-постачальників та по операціях з продажу цих товарів контрагентам-покупцям у податковому періоді травень-жовтень 2010 року та визнання зазначених правочинів такими, які не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними, у відповідному періоді 2010 року; зобов'язання ДПІ відновити показники податкових зобов'язань та податкового кредиту, що були відкориговані на підставі акта від 16.03.2011 №807/23-1/36053958 про результати документальної позапланової невиїзної перевірки Товариства з питань взаємовідносин ПП «Гамма» за 2010 рік.

На обґрунтування зазначених позовних вимог Товариство послалось на порушення ДПІ процедури повідомлення про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, а відтак, і незаконність наслідків такої перевірки.

Дніпропетровський окружний адміністративний суд постановою від 13.09.2011 адміністративний позов задовольнив.

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 26.04.2016 рішення суду першої інстанції залишив без змін.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суди виходили з того, що проведена відповідачем перевірка не має статусу документальної, оскільки для її здійснення не були використані первинні документи. Крім того, відповідачем не надано доказів дотримання ДПІ процедури повідомлення платника податку про її проведення. Судами попередніх інстанцій також спростовано правомірність та законність висновків акта перевірки щодо нікчемності правочинів, які були предметом перевірки.

ДПІ оскаржила рішення судів першої та апеляційної інстанцій до Вищого адміністративного суду України, який ухвалою від 21.06.2012 відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою та витребував матеріали справи із суду першої інстанції. В обґрунтування вимог касаційної скарги скаржник вказує на те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки для проведення перевірки відповідачем відповідно до вимог підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України використовувалась податкова звітність, а також отримані в установленому законодавством порядку документи та податкова інформація, отримана за результатами перевірок інших контрагентів.

Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 02.06.2016 № 1401-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, статтю 125 Конституції України викладено в редакції, згідно з якою Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України.

Згідно з пунктом 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, з дня початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, Верховний Суд України, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Вищий господарський суд України, Вищий адміністративний суд України припиняють свою діяльність та ліквідуються у встановленому законом порядку.

Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, постановою Пленуму Верховного Суду від 30.11.2017 № 2 «Про визначення дня початку роботи Верховного Суду» днем початку роботи Верховного Суду визначено 15.12.2017.

Законом України від 03.10.2017 № 2147-VIII, який набрав чинності з 15.12.2017, Кодекс адміністративного судочинства викладено в новій редакції.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями у справі визначено склад колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: Бившева Л.І. (суддя-доповідач, головуючий суддя), Хохуляк В.В., Шипуліна Т.М.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII, який набрав чинності з 15.12.2017) касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду ухвалою від 12.04.2018 прийняв касаційну скаргу ДПІ до провадження та призначив справу до розгляду у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на 17.04.2018.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду перевірив наведені у касаційній скарзі доводи та дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

У справі, що розглядається, суди встановили, що на підставі наказу від 03.03.2011 №335 та направлення від 09.03.2011 №157, на підставі статті 79 Податкового кодексу України та у зв'язку з наявністю обставин, визначених у підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 цього ж Кодексу, посадовими особами ДПІ було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Товариства з питань взаємовідносин з ПП «Гамма» за 2010 рік, за результатами якої складено акт від 16.03.2011 №807/23-3/36053958.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 78.4 статті 78 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) про проведення документальної позапланової перевірки керівник органу державної податкової служби приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Відповідно до пункту 78.5 статті 78 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) допуск посадових осіб органів податкової служби до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна позапланова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.

Пунктом 79.1 ст. 79 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Відповідно до пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Зміст наведеного правового регулювання свідчить на користь висновку, що для допуску контролюючого органу до проведення перевірки він має виконати ряд умов, недотримання яких надає платнику право оскаржувати рішення контролюючого органу про проведення перевірки стосовно нього. Реалізація такого права за відсутності обов'язку у контролюючого органу повідомляти про перевірку до її проведення була б неможливою. Невиконання вимог пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України щодо пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, повідомлення про проведення перевірки та копії наказу про проведення перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Як правильно встановлено судами попередніх інстанцій, податковим органом не надані докази щодо надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки, що є підставою для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними дій відповідача щодо проведення такої перевірки Товариства.

Відносно позовних вимог, які стосуються визнання протиправними дій відповідача, що фактично полягають у формуванні висновків проведеної перевірки, та зобов'язанні відновити показники податкового обліку Товариства, які були відкориговані на підставі акта здійсненої перевірки, то слід зазначити наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо компетенції контролюючих органів, повноважень і обов'язків їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, урегульовані Податковим кодексом України.

У пункті 61.1 статті 61 цього Кодексу (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що податковий контроль - це система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Способом здійснення такого контролю є, зокрема, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів (підпункт 62.1.2 пункту 62.1 статті 62 Податкового кодексу України).

Відповідно до статті 71 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - це комплекс заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.

Згідно з приписами підпункту 72.1.1 пункту 72.1 цього ж Кодексу (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла, зокрема: від платників податків та податкових агентів, що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, інших звітних документах; що міститься у наданих великими платниками податків в електронній формі копіях документів з обліку доходів, витрат та інших показників, пов'язаних із визначенням об'єктів оподаткування (податкових зобов'язань), первинних документах, які ведуться в електронній формі, регістрах бухгалтерського обліку, фінансовій звітності, інших документах, пов'язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів; про фінансово-господарські операції платників податків.

У пункті 74.1 статті Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) зазначено, що податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів.

Виходячи із системного тлумачення статей 71, 72, 74 Податкового кодексу України та зважаючи на визнання протиправними дій зі здійснення заходів податкового контролю у вигляді проведеної перевірки, Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов'язання відповідача поновити дані податкового обліку позивача, відкориговані на підставі акта документальної позапланової невиїзної перевірки від 16.03.2011 №807/23-3/36053958.

Що ж стосується позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо визнання відсутності об'єктів оподаткування по операціях з придбання товарів Товариством у контрагентів-постачальників та по операціях з продажу цих товарів контрагентам-покупцям у податковому періоді травень-жовтень 2010 року та визнання зазначених правочинів такими, які не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними, у відповідному періоді 2010 року, то зазначені дії є фактично формулюванням висновків акта перевірки.

Відповідно до пункту 86.1 статті 86 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) результати перевірок (крім камеральних) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами органу державної податкової служби та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов'язаний його підписати.

У разі незгоди платника податків з висновками акта такий платник зобов'язаний підписати такий акт перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.

Отже, викладені в акті висновки є відображенням дій податкових інспекторів та не породжують правових наслідків для платника податків, і, відповідно, у цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 351 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній з 15.12.2017) підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи зазначене, касаційна скарга ДПІ підлягає частковому задоволенню, а постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.09.2011 та ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.04.2012 підлягають частковому скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у скасованій частині.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 349, ч. 1 ст. 351, ч.ч. 1, 5 ст. 355, ст.ст. 356, 359, підпунктом 4 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Лівобережної міжрайонної державної податкової інспекції міста Дніпропетровська задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.09.2011 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.04.2012 скасувати в частині задоволених позовних вимог про визнання протиправними дій Лівобережної міжрайонної державної податкової інспекції міста Дніпропетровська щодо визнання відсутності об'єктів оподаткування по операціях з придбання товарів ТОВ «Фірма «П.С.В.» () у контрагентів-постачальників та по операціях з продажу цих товарів контрагентам-покупцям з контрагентами у податковому періоді травень-жовтень 2010 року, та визнання зазначених правочинів такими, які не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними, по правочинах, здійснених у відповідному періоді 2010 року.

Ухвалити у цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

У решті постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.09.2011 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.04.2012 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду Л.І. Бившева

В.В. Хохуляк

Т.М. Шипуліна