Справа № 808/8585/13-а
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2018-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

18 квітня 2018 року

Київ

справа №808/8585/13-а

адміністративне провадження №К/9901/3219/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді-доповідача: Васильєвої І.А.,

суддів: Пасічник С.С., Юрченко В.П.,

при секретарі: Горбатюку В.С.,

за участю: представника відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у судовому засіданні

касаційну скаргу Мелітопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області (правонаступник Мелітопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Запорізькій області)

на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15.05.2014 (головуючий суддя: Лукманова О.М., судді: Божко Л.А., Прокопчук Т.С.)

у справі № 808/8585/13-а

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

до Мелітопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Запорізькій області

про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Мелітопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Запорізькій області (далі - відповідач, ОДПІ) в якому просив визнати незаконними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 02.09.2013: № про збільшення грошового зобов'язання із податку з доходу фізичних осіб на 3498557,90 грн. за основним платежем та на 874639,48 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) та № про збільшення грошового зобов'язання із ПДВ на 2826069,00 грн. за основним платежем та на 657159,50 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 19.12.2013 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15.05.2014, постанову суду першої інстанції скасовано, позов задоволено: визнані протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення від 02.09.2013: № та № .

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а саме: пункту 86.9 ст. 86, ст..177, пункту 187.1 ст. 187, пунктів 198.1, 198.2, 198.5 ст. 198, пункту 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України (далі - ПК), ст.ст. 72, 159 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС, у редакції, чинній на дату ухвалення оскаржуваного судового рішення), та залишити в силі постанову суду першої інстанції. Доводи касаційної скарги зводяться до того, що судом апеляційної інстанції було застосовано норму пункту 86.9 ст. 86 ПК у редакції, яка діяла до 04.08.2013, що призвело до неправильного вирішення спору.

Позивач не реалізував своє процесуальне право подання відзиву на касаційну скаргу.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Верховного Суду приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Фактичною підставою для збільшення у податковому обліку позивача сум грошового зобов'язання із податку з доходу фізичних осіб, ПДВ та застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) згідно з податковими повідомленнями-рішеннями, з приводу правомірності яких виник спір, стали висновки контролюючого органу, викладені в акті документальної позапланової виїзної перевірки від 19.08.2013 №746/08-32/. Згідно з цим актом підприємство порушило норми ст.. 177, пункту 187.1 ст. 187, пунктів 198.1, 198.2, 198.5 ст. 198, пункту 200.1 ст. 200 ПК, у результаті чого занижено: податок з доходів фізичних осіб на загальну суму 3498557,92 грн. за 2011 та 2012 роки; ПДВ на загальну суму 2826069,00 грн. у податковому обліку за період із січня по листопад 2011 року, січень, лютий, квітень, червень, липень 2012 року.

У судовому процесі встановлено, що перевірка позивача була призначена з посиланням на підпункт 78.1.11 пункту 78.1 ст. 78 ПК на підставі постанови старшого слідчого СВ Мелітопольської ОДПІ майора податкової міліції Давиденко О.А., по матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000017, порушеного відносно службових осіб ТОВ «Житлоцентр Мирне» за ознаками злочину, передбаченого частиною 1 ст. 212 Кримінального кодексу України.

За результатами перевірки ДПІ стосовно позивача прийняла податкові повідомлення-рішення від 02.09.2013: № про збільшення грошового зобов'язання із податку з доходу фізичних осіб на 3498557,90 грн. за основним платежем та на 874639,48 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) та № про збільшення грошового зобов'язання із ПДВ на 2826069,00 грн. за основним платежем та на 657159,50 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Відповідно до підпункту 78.1.11 пункту 78.1 ст. 78 ПК (у редакції, чинній на час виникнення відносин, з приводу прав і обов'язків сторін у яких виник спір) документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин: отримано судове рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки або постанову органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора, винесену ними відповідно до закону;.

У разі якщо грошове зобов'язання розраховується контролюючим органом за результатами перевірки, проведеної з обставин, визначених підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, щодо кримінального провадження, у якому розслідується кримінальне правопорушення стосовно посадової особи (посадових осіб) платника податків (юридичної особи) або фізичної особи - підприємця, що перевіряється, предметом якого є податки та/або збори, податкове повідомлення-рішення за результатами такої перевірки приймається таким контролюючим органом протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання цим контролюючим органом відповідного судового рішення (обвинувальний вирок, ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами), що набрало законної сили (пункту 86.9 ст. 86 ПК у редакції після внесення змін Законом України від 20.11.2012 № 5503, який набрав чинності з 04.01.2013).

За змістом наведених правових норм заборона прийняття контролюючим органом податкових повідомлень-рішень, прийнятих за результатами перевірки, призначеної відповідно до підпункту 78.1.11 пункту 78.1 ст. 78 ПК, поширюється виключно на ті випадки, коли кримінальне провадження порушено відносно посадових осіб платника податків, щодо якого призначена перевірка, а предметом кримінального провадження є податки та/або збори.

Задовольняючи позовні вимоги, апеляційний суд обмежився виключно встановленням обставин призначення перевірки позивача на підставі підпункту 78.1.11 пункту 78.1 ст. 78 ПК, що стало підставою для висновку про порушення ДПІ норм пункту 86.9 ст. 86 ПК при прийнятті вище зазначених податкових повідомлень-рішень, оскільки, як встановлено в судовому процесі, рішення суду в кримінальному провадженні, у зв'язку з розслідуванням якого призначена позапланова перевірка позивача, на дату прийняття податкових повідомлень-рішень, які позивач оспорює, не було ухвалено.

Однак, такий висновок апеляційного суду зроблений із помилковим застосуванням норми пункту 86.9 ст. 86 ПК, у редакції, яка діяла до внесення змін Законом України від 20.11.2012 № 5503, та зміст якої передбачав заборону прийняття контролюючим органом податкових повідомлень-рішень, прийнятих за результатами перевірки, призначеної відповідно до підпункту 78.1.11 пункту 78.1 ст. 78 ПК, відповідно до кримінально-процесуального закону або закону про оперативно-розшукову діяльність, до дня набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Відповідно до частини 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Отже висновок апеляційного суду про недотримання судом першої інстанції норми пункту 86.9 ст. 86 ПК є помилковим, оскільки ним було застосовано норму цього пункту у редакції, чинній на час проведення перевірки та прийняття оспорюваних податкових повідомлень-рішень. Висновок суду першої інстанції за встановлення у судовому процесі обставин порушення кримінального провадження відносно ОСОБА_3 як посадової особи ТОВ «Житлоцентр Мирне», відповідає правильному застосуванню норми пункту 86.9 ст. 86 ПК.

Разом із тим, як постанова суду першої інстанції, так і постанова апеляційної були прийняті без установлення всіх обставин у справі.

Так, суди обмежились висновками щодо дотримання відповідачем норм пункту 86.9 ст. 86 ПК, не даючи жодної оцінки встановленим в акті порушенням, висновки якого стали підставою для прийняття оспорюваних податкових повідомлень-рішень, тоді як позов був обґрунтований також і з підстав неправомірності таких висновків. Поза увагою судів залишились також і доводи позивача про порушення відповідачем норм ПК при проведенні перевірки, зокрема: невиїзд на перевірку, невідповідність акту перевірки нормам Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 22.12.2010 № 984, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12.01.2011 р. за № 34/18772 (втратив чинність згідно з наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015р. № 727).

При новому розгляді суду слід встановити обставини ведення податкового обліку позивачем, яких стосуються висновки ДПІ, викладені в акті перевірки від 19.08.2013 №746/08-32/, та дати їм оцінку на предмет дотримання позивачем норм податкового законодавства.

Обов'язок суду встановити дійсні обставини справи при розгляді адміністративного позову безвідносно до позиції сторін випливає з офіційного з'ясування обставин справи як принципу адміністративного судочинства, закріпленого нормами статті 7, частин 4 та 5 ст. 11 КАС України (у редакції, чинній до внесення змін законом України від 03.10.2017) та закріплено також у частині 4 ст. 9 КАС України (у редакції, чинній після внесення змін законом України від 03.10.2017).

Частиною 1 ст. 242 КАС України (у редакції, чинній після внесення змін законом України від 03.10.2017) встановлено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права (частина 2 цієї статті)

Згідно з частиною 3 обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Вищенаведені порушення судами норм процесуального права призвели до передчасних висновків щодо суті спору, отже судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 1 ст. 341 КАС суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 3 цієї статті).

Відповідно до частини 2 ст. 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо: 1) суд не дослідив зібрані у справі докази; або 2) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; 3) суд встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів.

Керуючись ст. ст. 341, 344, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Мелітопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області задовольнити частково.

Скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 19.12.2013 та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15.05.2014, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя:І.А. Васильєва
Судді: С.С. Пасічник
В.П. Юрченко