Справа № 803/336/16
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2018-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

25 квітня 2018 року

Київ

справа №803/336/16

провадження №К/9901/10604/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Смоковича М. І.,

суддів: Білоуса О. В., Стрелець Т. Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу № 803/336/16

за позовом ОСОБА_1 до Територіального сервісного центру 0741 Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, провадження в якій відкрито

за касаційною скаргою Територіального сервісного центру 0741 Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду, прийняту 13 квітня 2016 року у складі головуючого судді Плахтій Н.Б., та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду, постановлену 11 липня 2016 року у складі колегії суддів: головуючого - Довгої О.І., суддів: Ліщинського А.М., Матковської З.М.,

в с т а н о в и в :

У березні 2016 року ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Територіального сервісного центру 0741 Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ (далі також - ТСЦ 0741, відповідач) у Волинській області в якому просив:

визнати дії Територіального сервісного центру 0741 Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ у Волинській області щодо відмови в проведенні реєстрації транспортного засобу - ВАЗ 21213, 1996 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 протиправними, та зобов'язати вчинити дії щодо реєстрації за ним даного транспортного засобу.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю відмови відповідача у здійсненні державної реєстрації вказаного транспортного засобу, знятого з обліку у зв'язку з вибраковкою попереднім власником.

Волинський окружний адміністративний суд постановою від 13 квітня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2016 року, позовні вимоги задовольнив.

Визнав протиправною відмову Територіального сервісного центру 0741 регіонального сервісного центру МВС у Волинській області від 11 грудня 2015 року за №98 у реєстрації транспортного засобу ВАЗ 21213, 1996 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 за ОСОБА_1.

Зобов'язав Територіальний сервісний центр 0741 Регіонального сервісного центру МВС у Волинській області зареєструвати за ОСОБА_1 транспортний засіб - ВАЗ 21213, 1996 року випуску, номер кузова НОМЕР_1.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на те, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій були винесені з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки судів не відповідають обставинам справи, просив скасувати їх рішення, а справу направити на новий розгляд.

Касаційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII (далі - КАС України) касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судами встановлено, що 26 травня 2015 року ОСОБА_1 згідно з договором купівлі-продажу без нотаріального посвідчення придбано у ОСОБА_2 бувший у використанні легковий автомобіль ВАЗ 21213, 1996 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, р.н. НОМЕР_2.

26 травня 2015 року на підтвердження даного факту було виписано довідку-рахунок ААЕ №100170 приватним підприємством «Брок-Авто».

В грудні 2015 року позивач звернувся до ТСЦ 0741 щодо реєстрації даного транспортного засобу.

Відповідач листом №98 від 11 грудня 2015 року відмовив у реєстрації, вказавши, що не має змоги зареєструвати придбаний позивачем транспортний засіб у зв'язку з тим, що вказаний автомобіль знятий з обліку у зв'язку з вибраковкою попереднім власником в Запорізькій області.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відмовляючи ОСОБА_1 у реєстрації транспортного засобу, відповідач діяв всупереч вимог чинного законодавства України.

Верховний Суд не може погодитись з такими висновками судів попередніх інстанцій, вважає їх передчасними та зазначає наступне.

Відповідно до статті 34 Закону України «Про дорожній рух» державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов'язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків.

«Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх марок, типів і моделей, причепів, напівпричепів, мотокалясок та інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 (далі - Порядок № 1388).

Відповідно до п. 8 цього Порядку державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників та документів, які підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін в реєстраційні документи.

Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку: договори купівлі продажу, укладені на товарних біржах на зареєстрованих в уповноваженому органі МВС бланках; договори, укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів: договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортні засоби договори купівлі-продажу транспортних засобів, що підлягають першій державній реєстрації в сервісних центрах МВС, за якими продавцями виступають суб'єкти господарювання, що здійснюють оптову та роздрібну торгівлю транспортними засобами, і які підписані від імені таких суб'єктів уповноваженою особою і скріплені печаткою; договір комісії між власником транспортного засобу і суб'єктом господарювання, який за таким договором є комісіонером, та договір купівлі-продажу транспортного засобу, за яким продавцем є такий суб'єкт господарювання, які підписані від імені суб'єкта господарювання уповноваженою особою та скріплені печаткою (за її наявності), у разі продажу транспортних засобів суб'єктами господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу; свідоцтва про право на спадщину, видані нотаріусом або консульською установою, чи їх дублікати; рішення про закріплення транспортних засобів на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняті власниками транспортних засобів чи особами, уповноваженими управляти таким майном; рішеннями власників майна, уповноважених ними органів про передачу транспортних засобів з державної в комунальну власність чи з комунальної власності в державну власність; копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин; довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску; акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6, виданий підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило па транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів транспортного засобу та конкретного одержувача; митна декларація на бланку єдиного адміністративного документа па паперовому носії або електронна митна декларація, або видане органом доходів і зборів посвідчення про реєстрацію в уповноваженому органах МВС транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договір фінансового лізингу; акт про проведені електронні торги або постанова та акт про передачу майна стягувану в рахунок погашення боргу, видані органом державної виконавчої служби або приватним виконавцем.

У разі митного оформлення транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, які ввозяться на митну територію України, за електронною митною декларацією така декларація, засвідчена електронним цифровим підписом відповідальної посадової особи органу доходів і зборів, передається за допомогою засобів інформаційно-телекомунікаційних систем органам МВС.

Для державної реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зняті з обліку в уповноважених органах МВС, крім зазначених у цьому пункті документів, що підтверджують правомірність їх придбання, подається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі, з відміткою уповноваженого органу МВС про зняття транспортного засобу з обліку. Переобладнання (крім переобладнання для роботи на газових наливах), відчуження, передача права користування і розпорядження придбаних транспортних засобів, не зареєстрованих у уповноважених органах МВС, не допускається.

Державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів), а також внесення в установленому порядку платежів за проведення огляду транспортних засобів, державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків.

Таким чином, наведеною нормою передбачено, що державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови надання власниками транспортних засобів, зокрема, документів, які підтверджують правомірність їх придбання, отримання, ввезення, митного оформлення, а також відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху. Також цієї нормою встановлено вичерпний перелік документів, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин. А для державної реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зняті з обліку (як у спірному), крім документів, що підтверджують правомірність їх придбання, подається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі, з відміткою уповноваженого органу МВС про зняття транспортного засобу з обліку.

Як, встановлено судами попередніх інстанцій, позивач в грудні 2015 року звернувся до відповідача з відповідною заявою, в якій просив провести державну реєстрацію транспортного засобу марки ВАЗ 21213, 1996 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, р.н. НОМЕР_2.

При цьому до заяви надав довідку-рахунок ААЕ №100170 від 26 травня 2015 року та свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3.

Однак, обґрунтовуючи заперечення щодо заявлених позовних вимог та вимоги касаційної скарги, відповідач зазначив, що з витягу бази даних НАШС 12 грудня 2007 року по даному транспортному засобу ВАС 21213, номер кузова НОМЕР_1, 1996 року випуску, відомо що свідоцтво про реєстрацію даного ТЗ загублено, тобто власник автомобіля (ОСОБА_2) в заяві на зняття з обліку у зв'язку з вибракуванням вказав про втрату технічного паспорта.

Зазначеним обставинам не було надано належної оцінки судами попередніх інстанцій, а саме яким чином загублений технічний паспорт опинився у позивача, також не надано правової оцінки його дійсності, що ставить під сумнів правомірність придбання автомобіля і є перешкодою для реєстрації транспортного засобу.

Крім того, 18 листопада 2015 року Кабінетом Міністрів України була прийнята Постанова № 941 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України з питань реєстрації транспортних засобів», яка безпосередньо стосується скасування використання довідки-рахунка при купівлі-продажу та оформлення транспортних засобів. У зв'язку з чим з 18 листопада 2015 року довідка-рахунок не являється документом - підставою для здійснення операцій з транспортним засобом та не підтверджує право власності.

Посилання судів попередніх інстанцій, на те, що довідка-рахунок була видана позивачу 26 травня 2015 року, тобто до того як законодавство зазнало змін в частині її скасування, Верховний Суд вважає безпідставним, оскільки із заявою про реєстрацію транспортного засобу позивач звернувся в грудні 2015 року.

Крім того, згідно п. 7 Порядку № 1388, власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Однак, з моменту фактичного оформлення до звернення позивача до сервісного центру пройшло майже 7 (сім) місяців.

Крім того, відповідно до п. 45 Порядку № 1388 вивільнені після зняття з обліку транспортних засобів у зв'язку із їх вибракуванням складові частини, що мають ідентифікаційні номери, залишаються у розпорядженні власників, а відповідні сервісні центри МВС за зверненням власника видають на такі складові частини довідки встановленого взірця (на кузов, шасі).

Тобто даною нормою передбачено гарантії власників транспортних засобів, які не підлягають державній реєстрації щодо залишення у них складових частин з видачею відповідних правовстановлюючих документів (довідок).

Враховуючи те, що державна реєстрація транспортних засобів передбачає певну процедуру, зокрема, надання необхідних документів і відомостей, а суд першої інстанції не перевірив доводи відповідача та не надав належної оцінки зазначеним вище обставинам, рішення суду щодо задоволення позовних вимог є передчасним.

Львівський апеляційний адміністративний суд, який переглядав постанову суд першої інстанції, зазначені обставини також не врахував та залишив рішення суду першої інстанції без змін.

За правилами пункту 1 частини другої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

За таких обставин суд приходить до висновку, що оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд.

При цьому суд зазначає, що діє в межах повноважень визначених статтею 341 КАС України, частиною другою якої встановлено, що суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Враховуючи викладене, судами першої та апеляційної інстанцій не з'ясовано обставини справи, що мають значення для правильного її вирішення, що є порушенням статей 9, 242, 308 КАС України.

При встановленні наведених фактів судами першої та апеляційної інстанцій порушені норми процесуального права, які призвели до прийняття необґрунтованого судового рішення і не можуть бути перевірені та усунуті судом касаційної інстанції.

За таких обставин справу необхідно направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу Територіального сервісного центру 0741 Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ у Волинській області задовольнити.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2016 року у цій справі скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. І. Смокович

Судді О. В. Білоус

Т. Г. Стрелець