Справа № 806/3099/17
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2018-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Справа № 806/3099/17
ПОСТАНОВА

іменем України

"25" квітня 2018 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кузьменко Л.В.

суддів: Іваненко Т.В.

ОСОБА_1,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "28" листопада 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про зобов'язання надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою , -

суддя в 1-й інстанції - Горовенко А.В. ,

час ухвалення постанови - не зазначено,

місце ухвалення постанови - м.Житомир ,

дата складання повного тексту постанови від 28 листопада 2017 року не зазначено,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом, в якому просив зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області надати дозвіл згідно з клопотанням ОСОБА_2 від 24.04.2017 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для сінокосіння орієнтовною площею 81,0 га, яка розташована за межами населених пунктів Брусилівської селищної об'єднаної територіальної громади (колишньої Ставищанської сільської ради Брусилівського району Житомирської області). Крім того позивач ставить питання про стягнення з Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на користь Державного бюджету України судового збору.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 15.06.2017 у справі №806/1460/17 визнано протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області щодо неналежного розгляду клопотання ОСОБА_2 від 24.04.2017 та зобов'язано його повторно розглянути вказане клопотання. Відповідач на виконання зазначеного судового рішення, розглянув клопотання позивача від 24.04.2017, за результатами розгляду надіслав ОСОБА_2 лист, яким йому відмовлено в наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою на підставі постанови Кабінету Міністрів України №413 від 07.06.2017.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2017 року позов ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про зобов'язання надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою, - задоволено.

Зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області надати ОСОБА_2 дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для сінокосіння, орієнтовною площею 81,0 га, з земель запасу розташованих за межами населених пунктів Брусилівської селищної об'єднаної територіальної громади (колишньої Ставищанської сільської ради Брусилівського району Житомирської області) у користування згідно з клопотанням ОСОБА_2 від 24 квітня 2017 року.

Не погоджуючись з постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та прийняти нову, якою відмовити у позові. Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, відповідач зазначає, що суд першої інстанції дав неправильну правову оцінку обставинам справи та неправильно застосував норми матеріального права.

Так, вказує скаржник, поза увагою суду залишилось те, що позивач є керівником і засновником фермерського господарства "Світанок", а тому отримання у подальшому земельної ділянки в оренду має відбуватись за процедурою земельних торгів, виходячи з приписів ст.124 ЗК України.

Крім того, за правовою природою повноваження ГУ Держгеокадастру щодо надання дозволу на розробку проектів землеустрою земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, є дискреційними повноваженнями даного державного органу, а тому вимога щодо зобов"язання прийняти конкретне рішення і, фактично, надання дозволу, є формою втручання в дискреційні повноваження та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній сказі та відзиві на неї, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_2 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області з клопотанням від 24.04.2017 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для сінокосіння орієнтовною площею 81,0 га з земель запасу розташованих за межами населених пунктів Брусилівської селищної об'єднаної громади (колишньої Ставищанської сільської ради Брусилівського району Житомирської області) з подальшою передачею в оренду терміном на 49 років. До клопотання долучено копію доручення, лист від 18.04.2017, графічні матеріали, копії паспорта і коду (а.с. 6).

За результатами розгляду вказаного клопотання відповідач надіслав на адресу позивача лист №Г-6109/0-4923/6-17 від 23.05.2017, в якому повідомив ОСОБА_2 про відмову в задоволенні його клопотання від 24.04.2017 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для сінокосіння орієнтовною площею 81,0 га та запропонував йому визначити строк оренди вказаної у зверненні земельної ділянки та повторно звернутись до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області із заявою відповідного змісту.

Відповідно до постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 15.06.2017 у справі №806/1460/17 визнано протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області щодо неналежного розгляду клопотання ОСОБА_2 від 24.04.2017 та зобов'язано його повторно розглянути вказане клопотання (а.с.7-10).

На виконання постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 15.06.2017 у справі №806/1460/17 відповідач надіслав на адресу ОСОБА_2 лист №0-6-0.62-8244/2-17 від 21.08.2017, в якому повідомив про те, що на виконання постанови суду від 15.06.2017 у справі №806/1460/17 Головним управлінням Держгеокадастру у Житомирській області повторно розглянуто його заяву від 24.04.2017, яка зареєстрована 24.04.2017 за №Г-6109/0/5-17, про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для сінокосіння, орієнтовною площею 81,0 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Брусилівської селищної об'єднаної територіальної громади (колишньої Ставищанської сільської ради Брусилівського району Житомирської області) та запропоновано позивачу звернутися з клопотанням про включення даної земельної ділянки до переліку таких, права на які можуть бути продані на земельних торгах. Також вказано, що після опублікування на офіційному сайті Держгеокадастру інформації про включення даної земельної ділянки до переліку таких, права на які можуть бути продані на земельних торгах, Головне управління, як організатор земельних торгів забезпечить виготовлення документації із землеустрою для подальшого проведення земельних торгів. Цей висновок відповідачем обґрунтовано положеннями Стратегії удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 №413 "Деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними" (а.с.11-12).

Позивач, не погоджуючись із фактичною повторною відмовою у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою, звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи спір та задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновків, що відповідач неправомірно відмовив позивачу у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для сінокосіння площею 81.0 га, яка розташована за межами населених пунктів Брусилівської селищної об'єднаної територіальної громади (колишньої Ставищанської сільської ради Брусилівського району) за клопотанням від 24.04.2017 року.

Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 123 Земельного кодексу України визначено, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною ОСОБА_3 Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання).

Згідно положень ч.2 ст. 123 Земельного кодексу України, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). ОСОБА_3 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною 3 ст.123 Земельного кодексу України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об'єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна ОСОБА_3 Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення документації із землеустрою або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення документації із землеустрою без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє ОСОБА_3 Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Умови і строки розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок визначаються договором, укладеним замовником з виконавцем цих робіт відповідно до типового договору. Типовий договір на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.10 ст.123 Земельного кодексу України, рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються: затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності); надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва.

Згідно ч.14 ст.123 Земельного кодексу України, відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки у користування або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Таким чином, проаналізувавши наведені норми Земельного кодексу України, колегія суддів приходить до висновків, що ненадання відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або вмотивованої відмови у його наданні у встановлений строк, не перешкоджає розробленню проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оскільки особа має право замовити розроблення такого проекту самостійно.

Отже, дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не є рішенням, без якого не може бути реалізоване право на отримання земельної ділянки у власність.

Тому, відмова відповідного органу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, навіть якщо вона, на думку особи, є протиправною, не має наслідком порушення прав та інтересів особи, яка має намір отримати земельну ділянку.

Звертаючись до суду з позовом про зобов'язання Головного Управління Держгеокадастру у Житомирській області надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою, позивач ОСОБА_2 намагався усунути для реалізації прав перешкоду, якої фактично немає.

У постановах Верховного Суду від 31.01.2018 у справі № 814/741/16 та від 14.03.2018 у справі №804/3703/16 висловлена правова позиція щодо правильного вирішення спорів, пов'язаних із зверненням до суду фізичних осіб з позовом до органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, в якому предметом позову є зобов'язання визнати протиправними дії щодо відмови у виданні дозволу чи зобов'язати видати наказ про дозвіл на виготовлення документації із землеустрою.

У вказаних судових рішеннях ОСОБА_3 Суд зазначив, що відповідно до частини 10 статті 118 Земельного кодексу України рішенням, яке може порушити права особи і яке може бути оскаржене до суду, може вважатися рішення про відмову органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України (у редакції до 15.12.2017) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Адміністративний суд покликаний захищати осіб від порушень їх прав з боку суб'єктів владних повноважень. Обов'язковим елементом правопорушення є негативні для особи наслідки у вигляді невизнання, обмеження або перешкоджання у реалізації її реальних прав, свобод або інтересів, які настають внаслідок протиправних дій або рішень суб'єктів владних повноважень. Відсутність порушення суб'єктивних прав особи, навіть у разі коли рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень містять ознаки протиправності, унеможливлює досягнення завдань адміністративного судочинства.

Суд першої інстанції, вирішуючи спір, дійшов висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог, при цьому не звернув увагу на те, що у позивача відсутні перешкоди для реалізації його прав, а відтак, висновок про порушення права та необхідність його захисту є помилковим.

Взявши до уваги викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідачем доведено, що він, вирішуючи заяву ОСОБА_2, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.2 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвали нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ч.1-2 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги являються суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315 317, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області задовольнити, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "28" листопада 2017 р. скасувати, та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_2 у позові до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про зобов'язання надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Кузьменко

судді: Т.В. Іваненко

ОСОБА_1

Повне судове рішення складено "25" квітня 2018 р.