Справа № 823/557/18
Суддя: О.А. Рідзель
Дата ухвалення: 2018-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2018 року справа № 823/557/18

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рідзеля О.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

07.02.2018 до Черкаського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Канівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку, нарахуванні та виплаті позивачу пенсії з її збільшенням на 1% заробітку за кожен рік роботи понад мінімальний стаж 15 років відповідно до ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

- зобов'язати відповідача провести перерахунок і виплату позивачу пенсії з 01.08.2017 з її збільшенням на 1% заробітку за кожен рік роботи понад мінімальний стаж 15 років з урахуванням середньомісячного заробітку, розрахованого згідно зі ст. 27 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування " та відповідно до ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Ухвалою суду від 10.04.2017 здійснено заміну первинного відповідача - управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області на його правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачем зазначено, що на його думку відповідач в супереч вимог ч. 2 ст. 27 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", відповідно до положень ч. 2 ст. 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" - не здійснив позивачу перерахунок, нарахування та виплату пенсії з її збільшенням на 1% заробіток за кожен рік роботи понад мінімальний стаж 15 років.

Відповідач позову не визнав, подав суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що позивач отримує пенсію, обчислену за нормами Закону України «Про державну службу», методика обчислення пенсії за яким відрізняється від порядку нарахування пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Та пояснив, що для обрахунку пенсії враховується саме стаж на посаді державної служби, а доплата за понаднормативний стаж не передбачена Закону України «Про державну службу», на відміну від Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», що врегульовано статтею 28 цього Закону.

Тому, як зазначив відповідач, позивач не має права на перерахунок пенсії відповідно до положень статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тому просив суд відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

З 13.04.2004 позивачка перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за віком, що підтверджується копією пенсійного посвідчення серії ААБ №016421.

27 грудня 2017 року позивачка звернулась до органу Пенсійного фонду із заявою про збільшення пенсії на один відсоток заробітку за кожен рік роботи понад встановлений стаж відповідно до частини другої статті 56 Закону України від 28.02.1991 № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Листом від 10.01.2018 за вих.№1815/Б-01 відмовило позивачу в здійсненні перерахунку пенсії згідно з частиною другою статті 56 Закону України від 28.02.1991 № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Свою відмову відповідач мотивував тим, що позивач отримує пенсію, обчислену за нормами Закону України «Про державну службу». Однак, Закон України «Про державну службу» не передбачає доплати за понаднормовий стаж, тому при призначенні пенсії така доплата проводиться відповідно до статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Таким чином, відповідач вказує на відсутність підстав для перерахунку пенсії позивача відповідно до частини другої статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Надаючи правової оцінки встановленим обставинам суд зазначає наступне.

Статтею 15 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» визначено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або їм надається право на одержання пенсії на підставах, передбачених цим Законом.

В свою чергу Законом України від 28.02.1991 №796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон №796-XII) визначено основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, умов проживання і трудової діяльності, соціального захисту потерпілого населення.

Відповідно до вимог статті 49 Закону №796-XII пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до частини другої статті 27 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV) за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, відповідно до цього Закону.

Тобто, цією нормою надано право обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, які встановлені загальним Законом №1058-IV або спеціальним Законом №796-ХІІ.

З пункту 13 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1058-IV слідує, що у разі якщо особа має право на отримання пенсії зокрема і відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», їй призначається одна пенсія за її вибором.

Частиною третьою статті 55 Закону №796-XII встановлено, що призначення та виплата пенсій особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону.

Відтак, не заслуговують на увагу висновки відповідача у тій частині, що позивачу нараховано пенсію за нормами Закону України «Про державну службу», а тому позивач не має права на збільшення до пенсії за понаднормовий стаж на підставі норм Закону №796-XII.

Згідно частини другої статті 56 Закону №796-XII, право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку, у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

У зв'язку з цим для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, порядок обчислення стажу роботи має пільговий характер та визначений в частині 2 статті 56 Закону №796-ХІІ.

Аналіз викладеного положення Закону свідчить про те, що воно визначає особливі норми та умови пенсійного забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до абзацу другого частини першої статті 28 Закону №1058-IV за кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 % розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 % мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини.

Для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ця розрахункова величина має пільговий характер і визначена в частині 2 статті 56 Закону №796-XII як сума заробітку за кожний рік роботи понад установлений цим пунктом стаж роботи.

Разом з тим, як вже зазначалось, відповідно до частини другої статті 56 Закону №796-XII право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку.

Суд наголошує, що позивачу призначена пенсія у розмірі 80 процентів заробітку, що вже перевищує норматив, встановлений у частині другій статті 56 Закону №796-XII. При цьому нормами вказаного Закону №796-XII не передбачено нарахування за кожний рік роботи понад встановлений стаж понад встановлене обмеження у вигляді 75 процентів заробітку.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

В силу норм статті 139 КАС України у суду відсутні підстави для повернення судових витрат.

Керуючись статтями 6, 14, 242-245, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.А. Рідзель

Рішення складене у повному обсязі 18.04.2018.