Справа № 824/756/16-а
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2018-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

25 квітня 2018 року

Київ

справа №824/756/16-а

провадження №К/9901/15924/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Смоковича М. І.,

суддів: Данилевич Н.А., Стрелець Т.Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в касаційній інстанції адміністративну справу № 824/756/16-а

за позовом ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Чернівецькій області про визнання протиправною і скасування постанови та зобов'язання вчинити дії, провадження в якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2017 року, прийняту у складі колегії суддів: головуючого - Курка О.П., суддів: Білоуса О.В., Совгири Д.І.,

в с т а н о в и в :

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувсь до суду з адміністративним позовом до Управління Держпраці у Чернівецькій області, в якому, з урахуванням заяви про відмову від позовних вимог, просив:

визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу управління Держпраці у Чернівецькій області №24-11-39/230/122 від 30 серпня 2016 року.

Аргументуючи позовні вимоги позивач зазначив, що відповідачем 10 серпня 2016 року проведено перевірку дотримання суб'єктом господарювання законодавства про працю на пилорамі, що знаходиться в селі Плай Путильского району Чернівецької області, де ОСОБА_1 здійснює підприємницьку діяльність. В ході перевірки були виявлені порушення законодавства про працю, в результаті чого відповідачем винесено постанову про накладення штрафу №24-11-39/230/122 від 30 серпня 2016 року.

Позивач вважає зазначену постанову безпідставною та незаконною, оскільки відповідачем не перевірена обґрунтованість акту перевірки, а при вирішенні питання про накладення штрафу неповно з'ясовано обставини справи.

Щодо виявлених перевіркою порушень, зокрема, в частині допущення до роботи двох працівників без оформлення трудових відносин, позивач зазначав, що наведене не відповідає дійсності, а такі громадяни є сторонніми та на пилорамі не працюють.

В обґрунтування незаконності оскаржуваного рішення, позивач також посилався на те, що винесення Управлінням Держпраці у Чернівецькій області припису №24-11039/188 про усунення виявлених даною перевіркою порушень, є достатнім заходом для усунення вказаних недоліків.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2016 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову Управління Держпраці у Чернівецькій області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 30 серпня 2016 року №24-11-39/230/122, прийняту відносно фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

Вінницький апеляційний адміністративний суд постановою від 14 лютого 2017 року, постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2016 року скасував та прийняв нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовив повністю.

Статтею 327 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - КАС України), обумовлено, що судом касаційної інстанції в адміністративних справах є Верховний Суд.

За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати його рішення, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги зазначає про відсутність в діях позивача складу правопорушення, за яке його притягнуто до фінансової відповідальності оскаржуваною постановою. Наголошує, що на пилорамі, де він здійснює підприємницьку діяльність, громадяни ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не працювали. Однак, суд апеляційної інстанції не врахував зазначену обставину, у зв'язку з чим прийшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідач надав заперечення на касаційну скаргу, в яких зазначає, що касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки скаржник не наводить належних підстав для того, щоб вважати, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував норми матеріального та процесуального права. Тому просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції без змін.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач є фізичною особою-підприємцем, вид діяльності - лісопильне та стругальне виробництво.

Постановою слідчого Путильського ВП КВП ГУНП в Чернівецькій області майора поліції Дячука Я.Ю. від 01 серпня 2016 року залучено до проведення огляду місця події у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000149 від 23 липня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 272 Кримінального кодексу України, на лісопильному цеху ОСОБА_1 в селі Плай, спеціаліста з ТУ Держгірпромнагляду в Чернівецькій області на 04 серпня 2016 року.

Функції і повноваження Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки (Держгірпромнагляд) покладені постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 96 "Про затвердження Положення про Державну службу України з питань праці" на Державну службу з питань праці (Держпраці).

На виконання постанови слідчого СВ майора поліції Путильського відділення поліції Кіцманського відділу поліції Дячука Я.Ю. від 01 серпня 2016 року Управлінням Держпраці у Чернівецькій області видано наказ № 192-пп від 08 серпня 2016 року "Про проведення позапланової перевірки".

При цьому, судами встановлено про допущення описки у наказі № 192-пп від 08 серпня 2016 року в частині зазначення дати постанови слідчого.

Згідно наказу № 192-пп від 08 серпня 2016 року "Про проведення позапланової перевірки", зокрема, головному державному інспектору відділу нагляду в АПК та СКС Пантело І.М., головному державному інспектору відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Митрофан П.Т. наказано провести позапланову перевірку стану промислової безпеки та охорони праці лісопильного цеху фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (село Плай, Путильського району).

Відповідно до направлення на проведення перевірки від 08 серпня 2016 року №007/054/007, на підставі наказу № 192-пп від 08 серпня 2016 року, управлінням Держпраці в Чернівецькій області направлено для проведення позапланової перевірки дотримання вимог законодавчих та нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки, дотримання законодавства про працю фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 в село Плай, Путильського району такі посадові особи: головний державний інспектор відділу нагляду в АПК та СКС Пантело І.М., головний державний інспектор відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Митрофан П.Т. Термін перевірки згідно указаного направлення з 09 серпня по 10 серпня 2016 року.

На підставі наказу № 192-пп від 08 серпня 2016 року та направлення на проведення перевірки від 08 серпня 2016 року №007/054/007 головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Митрофан П.Т. з 10 серпня 2016 року по 11 серпня 2016 року здійснено позапланову перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, за результатами якої складено акт перевірки №24-11-39/230.

Відповідно змісту акту перевірки, інспектором виявлено наступні порушення вимог законодавства:

- пунктів 1, 4 статті 29 Кодексу законів про працю України, що полягали в тому, що до початку роботи двох працівників, які виконували трудові роботи в лісопильному цеху не проінформовано під розписку про наявність на робочому місці небезпечних і шкідливих виробничих факторів, не проінструктовано з техніки безпеки, виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони;

- підпункту 6 частини першої та частини третьої статті 24 Кодексу законів про працю України - по місцю здійснення підприємницької діяльності на пилорамі в селі Плай, два працівники, які назвалися ОСОБА_2 та ОСОБА_3, виконували трудові роботи в лісопильному цеху без оформлення трудових відносин. Вищезазначені працівники були допущені до виконання робіт без укладення трудових договорів. Працівник, який назвався ОСОБА_3, пояснив, що працює на пилорамі у ОСОБА_1 різноробочим з 15 липня 2016 року по три дні на тиждень з оплатою від 500 до 1500 грн за місяць. Другий працівник, який назвався ОСОБА_2, пояснив, що працює на пилорамі у ОСОБА_1 з 01 серпня 2016 року обрізчиком на циркулярці з оплатою від об'ємів виконаних робіт: 50 грн за розпиловку одного кубічного метра;

- статті 253 Кодексу законів про працю України - не здійснювались обов'язкові відрахування до фондів державного соціального страхування із заробітної плати працівника, який назвався ОСОБА_3 та виконував трудові роботи в лісопильному цеху без укладення трудового договору;

- частини другої статті 30 Закону України "Про оплату праці", а саме, не забезпечено достовірний облік виконуваної роботи в лісопильному цеху працівниками, які назвалися ОСОБА_2 та ОСОБА_3, не ведеться табель обліку їх робочого часу.

Окрім того, в Акті перевірки №24-11-39/230 з приводу порушення позивачем підпункту 6 частини першої та частини третьої статті 24 Кодексу законів про працю України зазначено наступне.

10 серпня 2016 року управлінням Держпраці спільно з прокурором місцевої прокуратури Путильського району Прокопишиним В.Я., слідчим Путильського відділення Кіцманського ВП головного управління поліції в Чернівецькій області Дячуком Я.Ю. проведена перевірка з легалізації найманої праці у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 по місцю здійснення підприємницької діяльності лісопильному цеху, що знаходиться в селі Плай.

На момент перевірки біля лісопильного цеху були три працівники та в цеху біля лісопильної рами виконували трудові роботи два працівники, які, побачивши перевіряючих, перестали виконувати роботи та направились до виходу з лісопильного цеху. На прохання запросити власника лісопильного цеху працівниками було повідомлено про перевірку ОСОБА_8. Останній повідомив, що здійснює діяльність на лісопильному цеху спільно з братом ОСОБА_1. Того ж дня власника лісопильного цеху ОСОБА_1 було повідомлено про перевірку.

Перевіркою встановлено, що два працівники, які назвалися ОСОБА_2 та ОСОБА_3, виконували трудові роботи біля лісопильного верстату в лісопильному цеху та були допущені до виконання робіт без укладення трудових договорів. Працівник, який назвався ОСОБА_3, пояснив, що працює на пилорамі у ОСОБА_1 різноробочим з 15 липня 2016 року по три дні на тиждень. Другий працівник, який назвався ОСОБА_2пояснив, що працює на пилорамі у ОСОБА_1 з 01 серпня 2016 року на циркулярці з оплатою від об'ємів виконаних робіт.

В день перевірки власнику лісопильного цеху ОСОБА_1 було відомо про виконання трудових робіт на лісопильному цеху двома працівниками, які надали пояснення з приводу роботи на лісопильному цеху без укладення трудових договорів.

11 серпня 2016 року підприємець повідомив, що три працівники є оформленими по трудовому договору: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, а з приводу роботи на лісопильному цеху двох працівників без укладення договорів відмовився надавати пояснення.

У зв'язку із встановленням вказаних вище порушень, 11 серпня 2016 року відповідачем складено припис №24-11-39/188, яким позивача зобов'язано:

укласти трудові договори з вищевказаними працівниками, які виконували трудові функції на пилорамі, строком до 20 серпня 2016 року;

вжити заходи по проведенню до початку роботи працівників інструктажу з технічної безпеки, виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони, в термін до 20 серпня 2016 року;

здійснювати нарахування та сплату внесків до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування в передбачені законодавства терміни, постійно;

вжити заходи по забезпеченню достовірного обліку виконуваної роботи в лісопильному цеху працівниками, які були допущені до роботи без укладення трудового договору, строком до 01 вересня 2016 року.

17 серпня 2016 року відповідачем направлено позивачу повідомлення про розгляд справи за статтею 265 Кодексу законів про працю України за результатами проведення перевірки дотримання вимог законодавства про працю та зайнятість населення та запрошено з'явитися в Управління Держпраці 30 серпня 2016 року.

Розглянувши акт перевірки від 11 серпня 2016 року №24-11-39/230, відповідачем винесено постанову про накладення штрафу від 30 серпня 2016 року №24-11-39/230/122, у зв'язку зі встановленням порушення вимог підпункту 6 частини першої та частини третьої статті 24 Кодексу законів про працю України.

Указаною постановою позивача притягнуто до відповідальності, передбаченою абзацом 2 частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України, - накладено штраф в розмірі 87 000 (вісімдесят сім тисяч) грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суб'єкта владних повноважень, ОСОБА_1 звернувсь до суду з цим позовом.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції прийшов висновку, що відповідач при прийнятті оскаржуваного рішення, діяв відповідно наданих йому повноважень та у спосіб, що передбачений нормами Конституції та законів України, які врегульовують спірні правовідносини.

Верховний Суд погоджується з таким висновком суду апеляційної інстанції та зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, оскаржуваним рішенням позивача притягнуто до відповідальності відповідно до абзацу 2 частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України за порушення вимог підпункту 6 частини першої та частини третьої статті 24 Кодексу законів про працю України, а саме: по місцю здійснення позивачем підприємницької діяльності на пилорамі в селі Плай Путильського району Чернівецької області два працівники виконували трудові роботи в лісопильному цеху без оформлення трудових відносин. Вищезазначені працівники були допущені до виконання робіт без укладення трудових договорів.

Підставою для проведення перевірки була постанова слідчого Путильського відділення поліції Кіцманського відділу поліції ГУ НП в Чернівецькій області.

10 серпня 2016 року, представники суб'єктів владних повноважень, а саме, прокурор місцевої прокуратури Путильського району - Прокопишин В.Я., слідчий Путильського відділення Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області - Дячук Я.Ю., працівники Управління Держпраці у Чернівецькій області, в тому числі Митрофан П.Т., в ході здійснення перевірки, під час обстеження деревообробного цеха ФОП ОСОБА_1 в селі Плай, Путильського району, виявили працівників - ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_9, які здійснювали розпилювання лісодеревини на стрічковому верстаті. В ході перевірки, зазначені працівники надали письмові пояснення з приводу своєї роботи у позивача.

Таким чином, вказаних осіб, які виконували трудову функцію з розпилювання деревини, а саме ОСОБА_2 та ОСОБА_3 10 серпня 2016 року бачили представники суб'єктів владних повноважень, а також офіційно працевлаштований у ФОП ОСОБА_1 робітник - ОСОБА_9

Крім цього, 16 серпня 2016 року, всі вони були допитані як свідки в ході досудового розслідування (в рамках кримінального провадження).

Відповідно до вимог чинного законодавства, під час допиту, особу кожного з виявлених працівників було встановлено. В ході допиту їм роз'яснені їх права відповідно до статті 63 Конституції України, статті 18 КПК України та, відповідно до вимог статті 67 КПК України, попереджено про відповідальність передбачену статтею 384 КК України за завідомо неправдиве показання та статтею 385 КК України за відмову свідка від давання показань.

Під час допиту ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надали аналогічну інформацію щодо своєї роботи у ФОП ОСОБА_1, що і в своїх поясненнях головному державному інспектору Митрофан П.Т.

В протоколах допиту зазначили, що 10 серпня 2016 року вони з ранку приступили до розпилювання лісодеревини на стрічковому верстаті і вказані роботи здійснювали включно по початок перевірки вищевказаних посадових осіб.

Також, 16 серпня 2016 року, як свідок був допитаний офіційно працевлаштований робітник ОСОБА_9 Під час допиту він зазначив, що 10 серпня 2016 року, в день перевірки, він на прохання ОСОБА_1 на його власній пилорамі спільно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на стрічковому верстаті розпилював лісодеревину.

Однак, в суді першої інстанції ОСОБА_9 надав інші пояснення, ніж під час досудового розслідування в рамках кримінального провадження, а саме, вказав, що з вищевказаними ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в день перевірки він не працював. Також, на питання представника відповідача щодо його показів в кримінальному проваджені вказав, що протокол допиту свідка, в рамках кримінального провадження, він підписав, однак його не читав та йому не відомо, що в ньому було зазначено працівником поліції.

Проте, зазначене твердження спростовується наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а саме, в протоколі допиту зазначено ОСОБА_9 «з моїх слів записано вірно».

Щодо твердження про перебування працівника ОСОБА_2 поза межами України, необхідно зазначити наступне.

Такий висновок був зроблений судом першої інстанції на підставі Довідки виконавчого комітету Яблуницької сільської ради Путильського району Чернівецької області від 21 листопада 2016 року № 2045 та Акту обстеження місця проживання ОСОБА_2 від 15 вересня 2016 року №1027, яким встановлено що на момент обстеження (15 вересня 2016 року) та на підставі слів його матері, встановлено перебування ОСОБА_2 за межами України.

Суд апеляційної інстанції прийшов обґрунтованого висновку, що зазначені документи не можуть бути належними доказами по справі, оскільки складені після проведення перевірки і жодним чином не підтверджують відсутність ОСОБА_2 на пилорамі ОСОБА_1 саме 10 серпня 2016 року.

Зазначене суперечить реальним обставинам справи, так як вказані особи, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, були присутні під час проведення перевірки.

Також, вони прибули 16 серпня 2016 року до Путильського відділення поліції де і були допитані як свідки, та їх особи були встановлені належним чином.

Аналізуючи встановлені судом апеляційної інстанції обставини справи, враховуючи факт виконання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 трудової функції з розпилювання деревини, у присутності представників прокуратури Путильського району, працівників Путильського відділення національної поліції, працівників Управління Держпраці у Чернівецькій області і зафіксованого у письмових поясненнях, наданих головному державному інспектору Митрофан П.Т. та в протоколах допиту вказаних осіб, як свідків, у зв'язку з відсутністю у позивача трудових договорів з ОСОБА_2 та ОСОБА_3, державним інспектором з питань праці було здійснено належний висновок про порушення підприємцем підпункту 6 частини 1 та частини 3 статті 24 КЗпП України.

Таким чином, суд апеляційної інстанції прийшов обґрунтованого висновку, що постанова Управління Держпраці у Чернівецькій області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 30 серпня 2016 року №24-11-39/230/122, прийнята у відповідності до вимог чинного законодавства, є законною та обґрунтованою, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Верховний Суд погоджується з таким висновком суду апеляційної інстанції і вважає його таким, що зроблений на підставі правильно застосованих норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги такого висновку не спростовують.

Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 242, 243, 341, 343, 349, 350, 355 - 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2017 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Смокович

Судді Н.А. Данилевич

Т.Г. Стрелець