Справа № 175/357/18(2-а/175/6/18)
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2018-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 квітня 2018 року справа № 175/357/18

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю,

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2018 року (суддя Озерянська Ж.М.)

у справі № 175/357/18-а

за позовом ОСОБА_1

до Дніпровського районного відділу поліції ДВП Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області

про визнання дій неправомірними та скасування протоколу про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

01.02.2018 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Дніпровського районного відділу поліції ДВП Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області, в якому просила:

визнати дії робітників поліції, які склали протокол про адміністративне правопорушення відносно позивача за заявою ОСОБА_2, неправомірними;

скасувати протокол про адміністративне правопорушення від 02.09.2017, складений за заявою ОСОБА_2

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12.02.2018 адміністративну справу № 175/357/18-а передано на розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду за підсудністю.

Суд виходив з того, що вимоги позивача є такими, що не підлягають розгляду Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області як адміністративним судом, дана справа підсудна окружному адміністративному суду з огляду на приписи ст. 20 КАС України, оскільки такий спір не відноситься до зазначених в переліку справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції від 12.02.2018, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області.

Позивач зазначає, відповідно до ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. Оскільки предметом оскарження є неправомірні дії працівників поліції та скасування протоколу про адміністративні правопорушення, то справа підсудна саме районному суду як адміністративному.

Апеляційну скаргу призначено до розгляду в судовому засіданні на 24.04.2018.

Повноважні представники сторін у судове засідання не з'явились, про час і місце судового засідання сторони повідомлені судом належним чином.

Заявник (її представник) в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання позивач повідомлена судом належним чином, в поданому суду письмовому клопотанні просить розглянути апеляційну скаргу без її участі.

Неприбуття у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.308 КАС України в редакції на час розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні від 20.07.2006 у справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративний суд - це суд, до компетенції якого цим Кодексом віднесено розгляд і вирішення адміністративних справ.

Отже, належним та компетентним судом у розумінні процесуального закону є суд, який розглядає та вирішує справу за позовною заявою, поданою із дотриманням правил територіальної, інстанційної та предметної підсудності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні, зокрема, адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті (ч. 2 ст. 20 КАС України).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем пред'явлено позов про оскарження дій суб'єкта владних повноважень з приводу складення протоколу про адміністративне правопорушення і скасування протоколу про адміністративне правопорушення.

Виходячи з положень ст.20 КАС України, суд першої інстанції дійшов висновку, що даний спір, як публічно-правовий, за своїм предметом підсудний окружному адміністративному суду, внаслідок чого застосував наслідки, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 29 КАС України, а саме: суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого судом першої інстанції, вважає за необхідне зазначити наступне.

З огляду на фактичні обставини справи, апеляційний суд не погоджується з судом першої інстанції, вважає за необхідне зазначити наступне.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, у тому числі, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За визначенням в ст.4 КАС України індивідуальний акт - акт (рішення) суб'єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

В даному випадку, спірним в межах даної справи є питання правильності складення відповідачем (його посадовою особою) протоколу про адміністративне правопорушення і його скасування.

Порядок складення протоколу про адміністративне правопорушення, вимоги до протоколу визначені ст.ст. 254 - 257 КУпАП. Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, в тому числі, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Отже протокол в розумінні ст.251 КУпАП є доказом у справі про адміністративне правопорушення, який встановлює виявлене правопорушення.

Вирішуючи питання про предметну підсудність даної справи, суд першої інстанції не встановив правову природу протоколу про адміністративне правопорушення з огляду на його зміст і наслідки складення, зокрема, вплив на права та обов'язки особи, відносно якої його складено, та, відповідно, можливість вирішення питання розгляду та надання оцінки протоколу про адміністративне правопорушення та діям посадових осіб щодо його складення в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції вирішуючи питання стосовно предметної підсудності даної справи, не з'ясував всіх обставин, що мають значення для справи, в першу чергу, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства, що відповідно до ст.320 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду і прийняття відповідного рішення.

Керуючись ст.ст. 311, 312, 315, 320, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2018 року у справі № 175/357/18-а - скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили 24.04.2018, не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко