Справа № 804/1268/18
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2018-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 березня 2018 року Справа № 804/1268/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області до Приватного акціонерного товариства "Криворізька будівельна компанія" про стягнення заборгованості, -
Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства "Криворізька будівельна компанія", в якому просили: стягнути з Приватного акціонерного товариства «Криворізька будівельна компанія» на користь управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області суму платежів, що підлягає капіталізації в розмірі 1901933,25грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 01.11.2017 року на веб-порталі адміністративних послуг Міністерства юстиції України оприлюднено відомості стосовно припинення в результаті ліквідації Приватного акціонерного товариства «Криворізька будівельна компанія» (далі - ПрАТ «Криворізька будівельна компанія», Відповідач) з зазначенням інформації про призначення ліквідатора з припинення вказаної юридичної особи. З урахуванням встановленого в оголошенні граничного строку для зявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи ПрАТ «Криворізька будівельна компанія» (03.01.2018), управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області 14.12.2017 року за адресами: Відповідача та ліквідаційної комісії юридичної особи, направлено заяву про визнання кредиторських вимог на загальну суму 1901933,25 грн. Вказані вимоги складаються з платежів, що випливають з обовязків ПрАТ «Криворізька будівельна компанія» перед застрахованими особами, внаслідок заподіяння шкоди життю та здоровю громадян, внаслідок нещасних випадків, що сталися з працівниками ПрАТ «Криворізька будівельна компанія» та одного отриманого випадку профзахворювання. Однак, відповідач листом від 10.01.2018 року, в особі ліквідатора ПрАТ «Криворізька будівельна компанія» повідомив про відхилення кредиторських вимог Управління з підстав їх не обґрунтованості. Позивач зазначив, що частиною 2 ст. 1205 ЦК України встановлено, що у разі ліквідації юридичної особи платежі, належні потерпілому або особам, визначеним статтею 1200 ЦК України, мають бути капіталізовані для виплати їх потерпілому або цим особам у порядку, встановленому законом або іншим нормативно-правовим актом.
Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Направили заперечення, які аргументували наступним: жодним з нормативних актів, у тому числі й Податковим кодексом України, не передбачено сплату ЄСВ, до складу якого на теперішній час включено й збір до ФССУ, наперед - авансом, а тим більш наперед за декілька років, враховуючи, що підприємство ліквідується. Крім того, зазначили, що позивачем при здійсненні авансованих платежів використано методику, що її розроблено для використання у процесі ліквідації СПД - банкрута, та не зазначено, що її можливо використовувати в інших випадках, наприклад при ліквідації СПД за рішенням учасників. Відповідно до Податкового кодексу України, ЗУ «Про бухгалтерський облік та бухгалтерську звітність в Україні», теорії бухгалтерського обліку кредиторськими вимогами вважаються ті вимоги, час сплати яких вже настав, про які йдеться у Заяві Дніпропетровської виконавчої дирекції ФССУ не настав та й не відомо чи настане.
Частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
За таких обставин враховуючи, що позивачем подано заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження, суд вважає за можливе розглянути справу по суті в порядку письмового провадження.
Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає за необхідне задовольнити позов з таких підстав.
Судом встановлено, що відповідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Приватного акціонерного товариства "Криворізька будівельна компанія" перебуває в стані припинення з 01.11.2017 року.
14 грудня 2017 року позивач направив заяву на адресу відповідача та ліквідаційної комісії юридичної особи про визнання кредиторських вимог на загальну суму 1901933,25 грн.
Листом від 10.01.2018 року № 81 відповідач повідомив управління про невизнання грошових вимог щодо капіталізації платежів за ушкодження здоров'я працівників, оскільки вони є необґрунтованими (арк. 58).
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується таким.
Правову основу, економічний механізм та організаційну структуру загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві, визначено Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 № 1105-XIV (далі по тексту - Закон № 1105-XIV).
Основними принципами страхування від нещасного випадку є серед іншого: обов'язковість страхування осіб відповідно до видів соціального страхування та можливості добровільності страхування у випадках, передбачених законом; державні гарантії реалізації застрахованими особами своїх прав; обов'язковість фінансування Фондом витрат, пов'язаних із наданням матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг, в обсягах, передбачених цим Законом; відповідальності роботодавців та Фонду за реалізацію права застрахованої особи на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за цим Законом (стаття 3 Закону № 1105-XIV).
В силу вимог пункту 1 частини другої статті 15 Закону № 1105-XIV роботодавець як страхувальник зобов'язаний надавати та оплачувати застрахованим особам у разі настання страхового випадку відповідний вид матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг згідно із цим Законом.
За змістом статті 4 цього Закону Фонд - це некомерційна самоврядна організація, яка провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.
Згідно з пунктом 5 частини першої статті 11 Закону № 1105-XIV джерелами формування коштів Фонду є, зокрема, капіталізовані платежі, що надійшли у випадках ліквідації страхувальників у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Капіталізація платежів платоспроможної юридичної особи, яка ліквідується, здійснюється на підставі Порядку капіталізації платежів для задоволення вимог, що виникли із зобов'язань суб'єкта підприємницької діяльності - банкрута перед громадянами внаслідок заподіяння шкоди їх життю і здоров'ю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 765 «Про реалізацію статей 45 і 92 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі по тексту - Порядок № 765).
Відповідно до абзацу 2 пункту 1 Порядку № 765 капіталізація платежів здійснюється щодо кожної особи з урахуванням заборгованості за попередні роки та необхідності виплати майбутніх платежів. Під час розрахунку сум цих платежів повинні враховуватися заробітна плата потерпілого, відсоток втрати професійної працездатності, витрати по догляду за потерпілим, на реабілітацію, протезування, придбання транспортних засобів та види соціальної допомоги відповідно до медичного висновку, необхідність сплати одноразової допомоги у зв'язку з травмою або професійним захворюванням, які можуть призвести до смерті потерпілого, а також інших виплат, передбачених законодавством.
Так, розрахунок потреби платежів, що підлягають капіталізації, для задоволення вимог, що виникли із зобов'язань Відповідача перед Потерпілими особами, які мають право на відшкодування страхових виплат та соціальних послуг у звязку з отриманими останніми трудового каліцтва, внаслідок нещасного випадку на виробництві, розрахований наступним чином та наступним особам.
ОСОБА_6, народився 18.04.1964 року, станом на момент оприлюднення відомостей щодо ліквідації Відповідача, а саме на 01.11.2017, потерпіла особа досягнула віку 53 років. Згідно Таблиці віку, середня очікувана тривалість життя чоловіка при досягненні ним віку 53 років становить 19,96 років. Виходячі з встановленої на підставі ст. 42 Закону №1105 суми щомісячної страхової виплати ОСОБА_6 у розмірі 2412,50 грн, капіталізації підлягають платежі з щомісячних страхових виплат за 239,52 місяців, що дорівнює 19,96 рокам. Отже, сума платежів щомісячних виплат втраченого заробітку, що має бути капіталізована складає 577842грн (2412,50грн х 239,52міс. = 577842грн). Крім того, Потерпілій особі визначено потребу у додаткових видах допомоги, що передбачають витрати на медикаментозне лікування, визначеного Порядком №765, що становить 116945,64грн. Отже, загальна сума платежів, що має бути капіталізована складає 694787,64грн (577842грн + 116945,64грн = 694787,64грн).
ОСОБА_8 народився 11.10.1960 станом на момент оприлюднення відомостей щодо ліквідації Відповідача, а саме на 01.11.2017, потерпіла особа досягнула віку 57 років. Середня очікувана тривалість життя чоловіка при досягненні ним віку 57 років становить 17,23 років. Виходячи з встановленої на підставі ст. 42 Закону № 1105 суми щомісячної страхової виплати ОСОБА_8 у розмірі 2384,53 грн., капіталізації підлягають платежі з щомісячних страхових виплат за 206,76 місяців, що дорівнює 17,23 рокам. Отже, сума платежів щомісячних виплат втраченого заробітку, що має бути капіталізована складає 493025,42грн (2384,53грн х 206,76міс. = 493025,42грн). Крім того, Потерпілій особі визначено потребу у додаткових видах допомоги, що передбачають витрати на медикаментозне лікування, визначеного Порядком №765, що становить 100950,57грн. Отже, загальна сума платежів, що має бути капіталізована складає 593975,99грн (493025,42грн + 100950,57грн = 593975,99грн).
Загальна сума коштів, що підлягає капіталізації на користь Потерпілих осіб складає 1901933,25грн (а.с. 17).
Вимоги статті 11 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» та положення Порядку поширюються й на випадок ліквідації платоспроможної юридичної особи.
Страхувальник зобов'язаний проводити капіталізацію страхових виплат у всіх випадках ліквідації, а не лише у випадках ліквідації за процедурою банкрутства.
Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 26.06.2012 по справі № 2а-156/12, яка в силу ст. 244-1 КАС України є обов'язковою для врахування усіма судами України.
Так, положеннями пункту 5 частини першої статті 11 Закону №1105-XIV визначено, що фінансування Фонду соціального страхування України здійснюється за рахунок, зокрема, капіталізованих платежів, що надійшли у випадках ліквідації страхувальників у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Цією нормою законодавець зобов'язує страхувальника проводити капіталізацію страхових виплат у всіх випадках ліквідації (не лише у випадку ліквідації підприємства-банкрута, але й за інших підстав, передбачених законодавством), із застосуванням порядку, який передбачений Постановою Кабінету Міністрів України № 765 від 6 травня 2000 року «Про порядок капіталізації платежів для задоволення вимог, що виникли із зобов'язань підприємства - банкрута перед громадянами внаслідок заподіяння шкоди їх життю і здоров'ю».
При цьому суд зауважує, що відповідно до статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 112 Цивільного кодексу України у разі ліквідації платоспроможної юридичної особи вимоги її кредиторів задовольняються у першу чергу щодо відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, та вимоги кредиторів, забезпечені заставою чи іншим способом.
За змістом частини третьої статті 110 Цивільного Кодексу якщо вартість майна юридичної особи є недостатньою для задоволення вимог кредиторів, юридична особа здійснює всі необхідні дії, встановлені законом про відновлення платоспроможності або визнання банкрутом.
З системного аналізу статей 104 та 110 ЦК України суд дійшов висновку, що статтями передбачено відмінність понять припинення та ліквідації юридичних осіб, що полягає в тому, що при припиненні юридичної особи шляхом приєднання, юридична особа, яка виникає при цьому, продовжує виконувати діяльність обох попередніх осіб та є правонаступником юридичної особи, яка припинила свою офіційну діяльність та виконує всі її обов'язки. Юридична особа ліквідується, коли її діяльність є неможливою або недоцільною, та не передбачає виникнення після себе правонаступників, що унеможливлює виконання обов'язків перед заінтересованими особами.
Частиною другою статті 1205 ЦК встановлено, що у разі ліквідації юридичної особи платежі, належні потерпілому або особам, визначеним статтею 1200 цього Кодексу, мають бути капіталізовані для виплати їх потерпілому або цим особам у порядку, встановленому законом або іншими нормативно-правовими актами.
Тобто законодавством передбачена відмінність виконання обов'язків щодо відшкодування шкоди завданій каліцтвом, що полягає в тому, що при припиненні юридичної особи і встановленні її правонаступників, виплати щомісячних платежів покладається на її правонаступників, а при ліквідації щомісячні платежі мають бути капіталізовані для виплати їх потерпілому у встановленому законом порядку.
Відповідно до частини першої статті 1205 ЦК України у разі припинення юридичної особи, зобов'язаної відшкодувати шкоду, завдану каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, і встановлення її правонаступників виплата щомісячних платежів покладається на її правонаступників.
Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Зважаючи на те, що Приватне акціонерне товариство "Криворізька будівельна компанія" ліквідується рішенням учасників без правонаступництва, а відтак щомісячні платежі мають бути капіталізовані для виплати їх потерпілим у встановленому законом порядку, тому суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову про стягнення з Приватного акціонерного товариство "Криворізька будівельна компанія" капіталізованих платежів у сумі 1901933,25грн.
Відповідно до ч.2 ст.139 КАС України, при задоволенні позову суб'єкта владних повноважень, з відповідача стягуються виключно судові витрати суб'єкта владних повноважень, пов'язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Керуючись ст.ст. 139, 241-247 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області до Приватного акціонерного товариства «Криворізька будівельна компанія» - задовольнити у повному обсязі.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1