Справа № 819/1168/14-а
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2018-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

24 квітня 2018 року

Київ

справа №819/1168/14-а

адміністративне провадження №К/9901/3434/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., судді Гриціва М.І., судді Коваленко Н.В., розглянувши в письмовому провадженні у касаційному порядку справу за позовом відкритого акціонерного товариства «Тернопільське об'єднання «Текстерно» до Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі про визнання протиправними дій та розрахунків за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Сапіги В.П., Левицької Н.Г., Обрізка І.М. від 17 квітня 2015 року,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2014 року відкрите акціонерне товариство «Тернопільське об'єднання «Текстерно» звернулось до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі про визнання протиправними дій та розрахунків, в якому просило: визнати дії Управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі по виставленню позивачу до відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій призначених відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» Закону України «Про пенсійне забезпечення» по пенсіонерах після досягнення ними пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» неправомірними; визнати розрахунок фактичних витрат на виплату і доставку пенсій призначених відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» Закону України «Про пенсійне забезпечення» з травня 2014 року в частині відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій пенсіонерам після досягнення ними пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення" неправомірним.

В обґрунтування вказаних вимог позивач зазначав, що обов'язок компенсації заявлених витрат до досягнення пенсіонерами віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», може поширюватися виключно на пільгові пенсії, призначені після 28 квітня 2013 року.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 липня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд виходив з того, що позивач повинен відшкодовувати Управлінню Пенсійного фонду України в місті Тернополі фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», тобто, 60 років, як це передбачено статтею 2 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування».

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2015 року постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 липня 2014 року скасовано та ухвалено нову, якою позовні вимоги задоволено частково, зокрема: визнано дії Управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі щодо виставлення відкритому акціонерному товариству «Тернопільське об'єднання «Текстерно» до відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», за травень 2014 року по пенсіонерах: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 протиправними; визнано протиправним та скасовано розрахунок фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з травня 2014 року в частині відшкодування відкритим акціонерним товариством «Тернопільське об'єднання «Текстерно» фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, по пенсіонерах: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 на загальну суму 16140,92 грн; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Приймаючи рішення, суд апеляційної інстанції виходив з відсутності у відповідача обов'язку відшкодовувати кошти на виплату і доставку пільгових пенсій, якщо жінки до 27 квітня 2013 року досягли віку, встановленого статтею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення", тобто, 55 років.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, посилаючись на допущені судом апеляційної інстанції порушення норм матеріального і процесуального права, Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі звернулось із касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій просить скасувати постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 липня 2015 року та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Доводи касаційної скарги мотивовані тим, що позивач повинен відшкодовувати Пенсійному фонду фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», тобто, 60 років, як це передбачено статтею 2 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування».

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24 липня 2015 року відкрито касаційне провадження у справі 819/1168/14, витребувано адміністративну справу та запропоновано сторонам надати заперечення на касаційну скаргу.

Пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що Вищий адміністративний суд України діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду.

У відповідності з положенням пункту 11 частини другої статті 46, пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Пленум Верховного Суду постановою від 30 листопада 2017 року № 2 визначив, що днем початку роботи Верховного Суду є 15 грудня 2017 року. З цієї дати набрав чинності також Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, яким, зокрема, КАС України від 06 липня 2005 року № 2747-IV викладено у новій редакції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 січня 2018 року для розгляду цієї справи визначено новий склад колегії суддів, суддею-доповідачем визначено суддю Верховного Суду Берназюка Я.О.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Берназюка Я.В. від 27 лютого 2018 року прийнято до свого провадження касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі Тернопільської області на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2015 року за позовом відкритого акціонерного товариства «Тернопільське об'єднання «Текстерно» до Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі про визнання протиправними дій та розрахунків.

Від відкритого акціонерного товариства «Тернопільське об'єднання «Текстерно» надійшов відзив на касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі, в якому міститься заперечення проти касаційних вимог та вказується на їх необґрунтованість.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 159 КАС України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) та частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України (в редакції, чинній після 15 грудня 2017 року) судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України (в редакції, чинній після 15 грудня 2017 року) встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зазначеним вимогам процесуального закону рішення суду апеляційної інстанції відповідає, а викладені в касаційній скарзі мотиви скаржника є неприйнятні з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджено матеріалами справи, що відкрите акціонерне товариство «Тернопільське об'єднання «Текстерно» відповідно до статті 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» є платником збору на державне пенсійне страхування, зобов'язане сплачувати цей збір на рахунок Пенсійного фонду у розмірі та строки, визначені чинним законодавством.

Згідно з розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з травня 2014 року відкритого акціонерного товариства «Тернопільське об`єднання «Текстерно» до відшкодування підлягає всього 111,343 грн по 99 пенсіонерах.

Відкрите акціонерне товариство «Тернопільське об`єднання «Текстерно» не приймає до відшкодування за травень 2014 року по 15 пенсіонерах, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно пунктів «б»-«з» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Згідно з пунктом другим Перехідних положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, які працювали на роботах, передбачених списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах, - пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення». При цьому, зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Пунктом 1 статті 2 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що для платників збору, визначених пунктів першого та другого статті 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Законом України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо добровільної сплати єдиного внеску» від 04 квітня 2013 року № 184 (набрав чинності з 28 квітня 2013 року) в абзаці четвертому пункту 1 статті 2 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» слова і цифри «статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» замінені словами і цифрами «статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

У Рішенні Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

55 років - які народилися до 30 вересня 1956 року включно;

55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року;

56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року;

56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року;

57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року;

57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року;

58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року;

58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року;

59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року;

59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року;

60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.

Разом з тим, на час набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо добровільної сплати єдиного внеску» № 184 від 04 квітня 2013 року пенсіонери: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 досягли передбаченого законом віку 55 років для отримання пенсії на пільгових умовах, а отже подальше збільшення пенсійного віку вказаним Законом на них поширюватися не може з огляду на приписи статті 58 Конституції України.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що правовідносини між позивачем та Управлінням Пенсійного фонду України в м. Тернополі врегульовані абзацом четвертим пункту 1 статті 2 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування»,

Відтак, у відкритого акціонерного товариства «Тернопільське об'єднання «Текстерно» відсутній обов'язок щодо відшкодування Управлінню Пенсійного фонду України в м. Тернополі коштів на виплату і доставку пільгових пенсій, якщо жінки до 27 квітня 2013 року (включно) досягли віку, встановленого статтею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення", тобто, 55 років.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 50 рішення Європейського суду з прав людини «Щокін проти України» (№ 23759/03 та № 37943/06) зазначено про те, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Говорячи про «закон», стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях цієї Конвенції (див. рішення у справі «Шпачек s.r.о.» проти Чеської Республіки» (SPACEK, s.r.o. v. THE CZECH REPUBLIC № 26449/95). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні (див. рішення у справі «Бейелер проти Італії» (Beyeler v. Italy № 33202/96).

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду апеляційної інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд апеляційної інстанції, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в судовому рішенні повно і всебічно з'ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги його не спростовують.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2015 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Я.О. Берназюк

Судді: М.І. Гриців

Н.В. Коваленко