Справа № 136/1949/17
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2018-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

24 квітня 2018 р. Справа № 136/1949/17

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Мультян Марина Бондівна, розглянувши заяву про встановлення способу і порядку виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 19 лютого 2018 року по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 19 лютого 2018 року позовні вимоги задоволено повністю.

11 квітня 2018 року на адресу Вінницького окружного адміністративного суду надійшла заява від відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про встановлення способу і порядку виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 19 лютого 2018 року по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 12 квітня 2018 року заяву залишено без руху та запропоновано заявнику п'ятиденний строк з дня отримання копії ухвали усунути недоліки заяви, шляхом подання до суду доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

18 квітня 2018 року на адресу суду надійшла від відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області згідно з якою останній просить звільнити Відділ від сплати судового збору. Заява мотивована тим, що відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" не передбачено сплату судового збору за подання зави про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Водночас, п.п. 6 ч. 2 ст. 4 вказаного Закону встановлює обов'язок сплати судового збору за подання такої заяви.

Визначаючись щодо підстав звільнення заявника від сплати судового збору, суд виходить з наступного.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір" від 08 липня 2011 року № 3674-VI із змінами (далі - Закон).

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 3 вказаного Закону визначено випадки, у яких судовий збір не справляється. Так, п. 3 ч. 2 вказаної статті Закону встановлено, що судовий збір не справляється за подання заяви про зміну чи встановлення способу, порядку і строку виконання судового рішення. Вказана норма була чинною на момент набрання чинності Законом, і діє на станом на даний час.

Разом з тим, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" від 22.05.2015 № 484-VIII внесено зміни до Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI частину 2 статті 4 викладено в новій редакції, згідно якої п. 6 ч. 3 передбачено, що за подання до адміністративного суду заяви про встановлення способу і порядку виконання судового рішення встановлюється ставка судового збору 0,3 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно правової позиції Міністерства юстиції України викладеної в листі від 30 січня 2009 року № Н-35267-18 щодо порядку застосування актів у разі суперечності правових норм у підзаконних нормативно-правових актах однакової юридичної сили зазначено, що у разі існування неузгодженості між нормами, виданими одним і тим самим нормотворчим органом, застосовується акт, виданий пізніше, навіть якщо прийнятий раніше акт не втратив своєї чинності. Така неузгодженість може виникнути внаслідок того, що прийняття нової норми не завжди супроводжується скасуванням "застарілих" норм з одного й того ж питання.

Загальні правила нормативно-правового акта, прийнятого пізніше, підлягають переважному застосуванню перед загальними правилами нормативно-правових актів тієї ж та меншої юридичної сили, прийнятих раніше. У такому ж порядку надається перевага спеціальним правовим приписам пізніше прийнятого нормативно-правового акта перед спеціальними правовими приписами раніше прийнятого нормативно-правового акта.

Внесення змін до нормативно-правового акта не перетворює весь такий акт у пізніше прийнятий і такий, положення якого підлягають переважному застосуванню перед раніше прийнятими нормативно-правовими актами такої ж юридичної сили. Перевагу при правозастосуванні перед раніше прийнятими законами мають лише положення нового нормативно-правового акту (положення раніше чинного нормативно-правового акту, до яких внесені зміни, або положення, якими цей акт доповнено новим нормативно-правовим актом).

Отже, враховуючи те, що до Закону України "Про судовий збір" внесено зміни, зокрема встановлено, що за подання заяви про встановлення способу і порядку виконання судового рішення сплачується судовий збір та такі підлягають застосуванню на момент подання заяви, заявник не звільнений від сплати судового збору.

Порядок розгляду заяв про встановлення способу і порядку виконання судового рішення врегульований статтею 378 КАС України, однак, вказаною статтею не передбачений порядок повернення заяви про встановлення способу і порядку виконання судового рішення в разі не усунення у визначений судом термін його недоліків.

Відповідно до ч. 6 ст. 7 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність застосування до даних правовідносин аналогії закону в тій частині, що стосується наслідків неусунення недоліків позовної заяви.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Зважаючи на викладене та враховуючи, що заявник вимоги ухвали від 10 квітня 2018 року не виконав та у наданий судом строк не усунув виявлені недоліки, заява про встановлення способу і порядку виконання судового рішення підлягає поверненню заявнику згідно з п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України.

Керуючись ст.ст. 169, 378 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Повернути заяву відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про встановлення способу і порядку виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 19 лютого 2018 року по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії разом з доданими до неї матеріалами особі, яка її подала.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Мультян Марина Бондівна