Справа № 804/4756/16
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 березня 2018 року Справа № 804/4756/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
за участі секретаря судового засіданняОСОБА_2
представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 березня 2013 року у справі №804/2314/13-а, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2013 року, позов задоволено.
Вищим адміністративним судом України ухвалою від 11 березня 2015 року касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області задоволено частково, постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 березня 2013 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2013 року у справі №804/2314/13-а скасовано. Справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 травня 2015 року у справі №804/4683/15, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2015 року, позов задоволено.
Вищим адміністративним судом України ухвалою від 22 червня 2016 року касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області задоволено частково, постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.05.2015р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21.10.2015р. у справі №804/4683/15 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.07.2016р. справу №804/4756/16 розподілено судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Гончаровій І.А.
Розпорядженням в.о. керівника апарату Дніпропетровського окружного адміністративного суду №2822д від 24.11.2017р. призначено повторний автоматизований розподіл справи №804/4756/16 у звязку із призначенням судді Гончарової І.А. на посаду судді Верховного Суду України.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.11.2017р. справу №804/4756/16 повторно розподілено судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Єфановій О.В.
Ухвалою суді Дніпропетровського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 від 27.11.2017р. прийнято до провадження адміністративну справу №804/4756/16.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Державною податковою інспекцією в Жовтневому районі м. Дніпропетровська було проведено камеральну перевірку декларації з податку на прибуток позивача за 9 місяців 2012 року та за її результатами прийнято податкове повідомлення-рішення від 29.01.2013 року про збільшення суми грошового зобовязання платника податку за платежем з податку на прибуток в сумі 44365828 грн. Позивач вважає вказане рішення необґрунтованим, а визначені суми грошових зобовязань такими, що суперечать чинному законодавству України, так як до існуючих правовідносин не підлягають застосуванню положення пункту 3 підрозділу 4 Перехідних положень Податкового кодексу України.
Представник позивача у судовому засіданні, яке призначене на 27.03.2018р., підтримав предявлений адміністративний позов, посилаючись на обставини викладені у ньому.
Представник відповідача проти позову заперечував, до суду надав письмові заперечення, в яких свою позицію обґрунтовував тим, що позивач невірно визначив фінансовий результат від операцій з цінними паперами та іншими, ніж цінні папери, корпоративними правами в податковій декларації з податку на прибуток за 9 місяців 2012 року, так як з урахуванням положень пункту 3 підрозділу 4 розділу ХХ Податкового кодексу України до відповідних рядків декларації повинна включається не вся сума відємного фінансового результату від цих операцій, а у розмірі 25 відсотків від такого відємного значення. Зазначене порушення призвело до заниження доходів та відповідно до заниження податку на прибуток, а тому, на думку відповідача, спірне податкове повідомлення-рішення є правомірним.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Промполітікс» зареєстровано 11.10.2005 року виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради та перебуває на обліку в державній податковій інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська.
20.12.2012 року Державною податковою інспекцією у Жовтневому районі м.Дніпропетровська (правонаступником якої є Державна податкова інспекція у Соборному районі м. Дніпра Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області) проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на прибуток за 9 місяців 2012 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Промполітікс», за результатами якої складено акт № 5069/1501/33808577.
В акті зроблено висновок про порушення позивачем абз. 5 п. 153.8. ст. 153, п. 150.1. ст. 150 Податкового кодексу України, пункту 3 підрозділу 4 Розділу ХХ Податкового кодексу України, а саме: підприємством у рядку 1.3 додатку ЦП до додатку ІД податкової декларації завищено від'ємний фінансовий результат попереднього звітного (податкового) періоду на суму 170 205982 грн., в результаті чого ТОВ «Промполітікс» в податковій декларації з податку на прибуток за 9 місяців 2012 року занижено грошове зобов'язання з податку на прибуток на 35492662 грн.
В обґрунтування вищевказаного акту перевірки зазначалося, що згідно наданої податкової звітності з податку на прибуток ТОВ «Промполітікс» за 2011 рік (а саме: податкових декларацій з податку на прибуток з додатками за 1 квартал 2011 року та ІІ-ІV квартали 2011 року) задекларовано загальну суму доходу у розмірі 184056558,0 грн., у т.ч. у додатках до декларацій відображено загальну суму доходів від операцій з цінними паперами у розмірі 184010724,0 грн.
Згідно із п.3 підрозділу 4 розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо результатом розрахунку обєкта оподаткування платника податку з числа резидентів платників з доходом за 2011 рік 1 мільйон гривень та більше станом на 1 січня 2012 року є відємне значення (з урахуванням відємного значення обєкта оподаткування за 2010 податковий рік), то сума цього значення підлягає включенню до витрат звітних (податкових) періодів, починаючи з І півріччя і наступних звітних періодів 2012 року, у розмірі 25 відсотків суми такого відємного значення.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.
Порядок обліку операцій з цінними паперами та порядок визначення податку на прибуток, які застосовуються до спірних правовідносин, врегульовані положеннями Податкового кодексу України в редакції, що діяла на момент їх виникнення.
Пунктом 153.8. ст. 153 Податкового кодексу України, в редакції, що діяла на момент подання податкової декларації з податку на прибуток, було визначено, що платник податку веде відокремлений облік фінансових результатів операцій з цінними паперами в розрізі окремих видів цінних паперів та інших, ніж цінні папери, корпоративних прав, в тому числі окремий облік операцій з цінними паперами, придбаними під час їх розміщення, повторного продажу емітентом чи в результаті здійснення внеску до статутного капіталу. При цьому облік операцій з акціями ведеться разом з іншими, ніж цінні папери, корпоративними правами.
Якщо протягом звітного періоду витрати на придбання кожного з окремих видів цінних паперів та інших, ніж цінні папери, корпоративних прав, понесені (нараховані) платником податку, перевищують доходи, отримані (нараховані) від продажу (відчуження) цінних паперів або інших, ніж цінні папери, корпоративних прав цього ж виду протягом такого звітного періоду, від'ємний фінансовий результат переноситься на зменшення фінансових результатів від операцій з цінними паперами або іншими, ніж цінні папери, корпоративними правами цього ж виду наступних звітних періодів у порядку, визначеному статтею 150 цього розділу.
Якщо протягом звітного періоду доходи від продажу (обміну, викупу емітентом, погашення або інших способів відчуження) кожного з окремих видів цінних паперів та інших, ніж цінні папери, корпоративних прав отримані (нараховані) платником податку, перевищують витрати, понесені (нараховані) платником податку внаслідок придбання цінних паперів або інших, ніж цінні папери, корпоративних прав цього ж виду протягом такого звітного періоду (з урахуванням від'ємного фінансового результату від операцій з цінними паперами або іншими, ніж цінні папери, корпоративними правами цього ж виду минулих періодів), прибуток включається до складу доходів такого платника податку за результатами такого звітного періоду.
Відповідно до пункту 150.1. статті 150 Податкового кодексу України якщо результатом розрахунку об'єкта оподаткування платника податку з числа резидентів за підсумками податкового року є від'ємне значення, то сума такого від'ємного значення підлягає включенню до витрат першого календарного кварталу наступного податкового року. Розрахунок об'єкта оподаткування за наслідками півріччя, трьох кварталів та року здійснюється з урахуванням зазначеного від'ємного значення попереднього року у складі витрат таких податкових періодів наростаючим підсумком до повного погашення такого від'ємного значення.
Згідно п.п. 134.1.1. п. 134.1. ст. 134 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.
01.07.2012 року набрали чинності зміни до пункту 3 підрозділу 4 розділу ХХ Податкового кодексу України, які передбачили, що пункт 150.1 статті 150 Кодексу застосовується у 2011 році з урахуванням такого: якщо результатом розрахунку об'єкта оподаткування платника податку з числа резидентів за підсумками першого кварталу 2011 року є від'ємне значення, то сума такого від'ємного значення підлягає включенню до витрат другого календарного кварталу 2011 року. Розрахунок об'єкта оподаткування за наслідками другого, другого і третього кварталів, другого четвертого кварталів 2011 року здійснюється з урахуванням від'ємного значення, отриманого платником податку за перший квартал 2011 року, у складі витрат таких податкових періодів наростаючим підсумком до повного погашення такого від'ємного значення.
Якщо результатом розрахунку обєкта оподаткування платника податку з числа резидентів платників з доходом за 2011 рік 1 мільйон гривень та більше станом на 1 січня 2012 року є відємне значення (з урахуванням відємного значення обєкта оподаткування за 2010 податковий рік), то сума цього значення підлягає включенню до витрат звітних (податкових) періодів починаючи з I півріччя і наступних звітних періодів 2012 року у розмірі 25 відсотків суми такого відємного значення. У разі якщо 25 відсотків суми відємного значення обєкта оподаткування не погашається протягом цього і за наслідками наступних податкових періодів 2012 року, то непогашена сума підлягає врахуванню при визначенні податкових зобовязань у наступних податкових періодах.
З наведених вище норм права суд дійшов висновку, що оскільки стаття 150 Податкового кодексу України встановлює певні правила розрахунку обєкта оподаткування і за правилами статті 153 Податкового кодексу відємний фінансовий результат від операцій з цінними паперами не включається до складу відємного значення обєкта оподаткування податку на прибуток, суд погоджується з думкою позивача, що положення пункту 3 підрозділу 4 Перехідних положень Податкового кодексу України встановлюють певні особливості виключно щодо врахування відємного значення податку на прибуток підприємств в наступних податкових періодах і не стосуються порядку обліку та оподаткування операцій з торгівлі цінними паперами та іншими, ніж цінні папери, корпоративними правами.
Також, суд зазначає, що пункт 4 підрозділу 4 розділу ХХ Податкового кодексу України встановлює, що операції з цінними паперами та деривативами, що придбані до набрання чинності розділом III цього Кодексу, відображаються в обліку при визначенні податку на прибуток підприємств за правилами, що діяли на момент придбання таких цінних паперів.
Судом встановлено, що цінні папери, придбання яких вплинуло на формування відємний фінансовий результат попереднього звітного (податкового) періоду, були придбані до набрання чинності розділом III Податкового кодексу України.
Відповідно до пп. 7.6.1 п. 7.6 ст. 7 Закону України від 28.12.94 р. N 334/94-ВР «Про оподаткування прибутку підприємств», якщо протягом звітного періоду витрати на придбання кожного з окремих видів цінних паперів, а також деривативів, понесені (нараховані) платником податку, перевищують доходи, отримані (нараховані) від продажу (відчуження) цінних паперів або деривативів такого ж виду протягом такого звітного періоду, від'ємний фінансовий результат переноситься на зменшення фінансових результатів від операцій з цінними паперами або деривативами такого ж виду майбутніх звітних періодів у порядку, визначеному статтею 6 цього Закону.
Закон України «Про оподаткування прибутку підприємств» в редакції, що діяла на момент придбання цінних паперів, не містить будь-яких обмежень, щодо визначення та перенесення до наступного податкового періоду від'ємного фінансового результату операцій з цінними паперами.
Отже, суд зазначає, що будь-яких обмежень, щодо врахування повної суми від'ємного показника фінансових результатів від операцій з цінними паперами придбаними до набрання чинності розділом ІІІ Податкового кодексу України, чинним законодавством не встановлено.
Враховуючи викладене, доводи податкового органу про порушення платником пункту 3 підрозділу 4 розділу XX Перехідних положень ПК обєктивно були відхилені судами, які раніше розглядали вищевказану справу, із чим погодився Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 11.03.2015р. та від 22.06.2016р.
В тім, в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 22.06.2016р. зазначено, що установлений судами порядок виконання спірних операцій, який полягав у перерахуванні позивачем коштів на рахунок контрагента в істотному розмірі без вчинення будь-яких подальших дій, спрямованих на виконання договору купівлі-продажу цінних паперів від 13.07.2008 № Б-230 та отримання у власність придбаних цінних паперів, подальше (майже через чотири роки) розірвання цього договору у зв'язку з ненаданням Товариством розпорядження Зберігачу про зарахування на його рахунок цінних паперів та одночасне повернення продавцем відповідних коштів, - свідчить, що дійсним економічним результатом розглядуваних операцій стало фактичне надання платником у користування коштів контрагентові на певний час; наведене відповідає сутності поворотної фінансової допомоги у розумінні підпункту 1.22.2 пункту 1.22 статті 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (який діяв на час виникнення спірних правовідносин), якою є сума коштів, передана платнику податку у користування на визначений строк відповідно до договорів, які не передбачають нарахування процентів або надання інших видів компенсацій як плати за користування такими коштами.
При цьому власне назва договору та його зміст не може слугувати вирішальним фактором при наданні правової кваліфікації господарської операції.
В силу вимог частини п'ятої статті 227 КАС висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для рішення суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи.
Втім всупереч наведеної процесуальної норми суди цілком проігнорували висновки і вказівки Вищого адміністративного суду України, викладені в ухвалі від 15.03.2015р. з даного спору. Приймаючи рішення про задоволення даного позову, суди застосували суто формальний підхід, зазначивши про протиправність посилання Інспекції в оспорюваному податковому повідомленні-рішення на порушення платником вимог пункту 3 підрозділу 4 розділу XX ПК.
Тим самим судами не виконано й обов'язок встановити дійсні обставини справи при розгляді адміністративного позову безвідносно до позиції сторін, який випливає з офіційного з'ясування обставин справи як принципу адміністративного судочинства, закріпленого нормами статті 7, частин четвертої і пятої статті 11 КАС.
З цього приводу, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
На момент перерахування грошових коштів від ТОВ «Промполітікс» на користь ТОВ «КУА «Фінансовий капітал» діяли положення Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств». Згідно із пунктом 1.22.2 Закону поворотна фінансова допомога - це сума коштів, передана платнику податку у користування на визначений строк відповідно до договорів, які не передбачають нарахування процентів або надання інших видів компенсацій як плати за користування такими коштами.
Відповідно до Податкового роз'яснення щодо порядку відображення в податковому обліку операцій з одержання та повернення сум поворотної фінансової допомоги (позики), затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 24 січня 2003 р. N 26 (із змінами та доповненнями) з моменту набрання чинності Законом України від 24.12.2002 N 349-ІУ «Про внесення змін до Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» операції з отримання та повернення сум поворотної фінансової допомоги (позики) оподатковуються у порядку, встановленому пунктом 1.22 статті 1 та підпунктом 4.1.6 пункту 4.1 статті 4 цього Закону.
Зазначений порядок передбачає, що поворотна фінансова допомога надається на підставі договорів, які передбачають передання платнику податку у користування на визначений строк суми коштів без нарахування процентів або надання інших видів компенсацій як плати за користування такими коштами.
При цьому, податкові зобов'язання будь-якої особи, що надає таку допомогу не змінюються як при її наданні, так і при її зворотному отриманні.
Так, сума (частка суми) поворотної фінансової допомоги, яка повернута платником податку на кінець звітного періоду будь-якій особі, що надала таку допомогу, не враховується при визначені податкових зобовязань такого звітного періоду.
Платник податку, який отримав таку допомогу від особи, що є платником податку з прибутку підприємств та сплачує податок за ставками, визначеними пунктом 7.2 статті 7 або статтею 10 Закону, і не має пільг із сплати цього податку, включає до валових доходів звітного періоду суму процентів, умовно нарахованих на суму поворотної фінансової допомоги, що залишається неповерненою на кінець такого звітного періоду, у розмірі облікової ставки Національного банку України, розрахованої за кожний день фактичного використання такої поворотної фінансової допомоги. При цьому сума умовно нарахованих процентів, що були включені в попередньому податковому періоді до складу валового доходу не зменшується (не коригується), при розрахунку податку на прибуток наростаючим підсумком з початку року, у наступному звітному періоді.
Згідно з абз. З підпункту 135.5.5 пункту 135.5 статті 135 Податкового кодексу України, що діяв станом на 20.07.2012 року, податкові зобов'язання особи, яка надала поворотну фінансову допомогу, не змінюються як при її видачі, так і при її зворотному отриманні.
Тобто, якщо розглядати операцію з купівлі-продажу цінних паперів, за якою ТОВ «Промполітікс» виступав в якості Покупця (тобто перерахував грошові кошти на користь ТОВ «КУА «Фінансовий капітал»), як операцію з надання ТОВ «Промполітікс» поворотної фінансової допомоги на користь ТОВ «КУА «Фінансовий капітал», то податкових зобов'язань за цією операцією у ТОВ «Промполітікс» не виникло б (під час видачі фінансової допомоги перерахована сума не включалася б в валові витрати, під час повернення (зворотнього отримання) суми фінансової допомоги не включалася б до доходів, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування).
Відображені в річній податковій декларації 2010 року (Додаток К3 до рядка 01.4 декларації - Розрахунок фінансових результатів операцій з цінними паперами та деривативами) витрати звітного періоду в сумі 226 655 166 грн. (рядок 1.2.) не вплинули на податкові зобов'язання з податку на прибуток підприємств, оскільки:
- доходи звітного періоду (рядок 1.1. Додатку КЗ) за операціями з цінними паперами відсутні;
- збиток від операцій з акціями (рядок 1. До датку КЗ) не був включений до розрахунку загальної декларації (правилами декларування передбачається включення до загального розрахунку лише прибутку від операцій з цінними паперами (рядок 01.4 декларації).
Аналогічно відображені в річній податковій декларації 2011 року (Додаток ЦП до рядка 03.20 додатка ІД до Податкової декларації з податку на прибуток підприємства - Розрахунок фінансових результатів від операцій з торгівлі цінними паперами, деривативами та іншими, ніж цінні папери корпоративними правами) від'ємний фінансовий результат попереднього звітного (податкового) періоду в сумі 226773739 грн. (рядок 1.3.) не вплинув на податкові зобов'язання з податку на прибуток підприємств, оскільки:
- доходи звітного періоду (рядок 1.1. Додатку ЦП в сумі 184010724 грн.) за операціями з цінними паперами менше, ніж витрати звітного періоду (рядок 1.2. Додатку ЦП в сумі 184178294 грн.).
- збиток від операцій з акціями в сумі 226941309 грн. (рядок 1.Додатку ЦП) не був включений до розрахунку загальної декларації (правилами декларування передбачається включення до загального розрахунку лише прибутку від операцій з цінними паперами (рядок 03.20 Додатку ІД до Податкової декларації з податку на прибуток підприємства, рядок 03 декларації).
Так, само в податкових деклараціях за 1 квартал 2012 року, за півріччя 2012 року (Додаток Е до рядка 03.20 додатка ІД до Податкової декларації з податку на прибуток підприємства - розрахунок фінансових результатів від операцій з торгівлі цінними паперами, деривативами та сими, ніж цінні папери корпоративними правами) від'ємний фінансовий результат попереднього звітного (податкового) періоду в сумі 226941309,00 грн. (рядок 1.3.) не вплинув на податкові зобов'язання з податку на прибуток підприємств, оскільки:
- доходи звітного періоду (рядок 1.1. Додатку ЦП) за операціями з цінними паперами відсутні;
- збиток від операцій з акціями в сумі 226 941 309 грн. (рядок 1.Додатку ЦП) не був включений до розрахунку загальної декларації (правилами декларування передбачається включення до загального розрахунку лише прибутку від операцій з цінними паперами (рядок 03.20 Додатку ІД до Податкової декларації з податку на прибуток підприємства, рядок 03 декларації).
Оскільки сума поворотної фінансової допомоги не включається до доходів, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, при зворотньому отриманні фінансової допомоги, то відповідно і доходи ТОВ «Промполітікс» не мали бути збільшені у 3 кварталі 2012 року на суму 225770716,72 грн.
При цьому суд зазначає, що в ході камеральної перевірки, за результатами якої винесено спірне рішення контролюючим органом не було встановлено факту, що операції з купівлі-продажу цінних паперів, за якою ТОВ «Промполітікс» надав кошти ТОВ «КУА «Фінансовий капітал» є поворотною фінансовою допомогою.
Також на момент розгляду означеної справи відповідачем не підтримується позиція, що господарська операція з купівлі-продажу цінних паперів між позивачем та його контрагентом є поворотною фінансовою допомогою, та не надано жодних доказів та пояснень щодо означеного.
З огляду на означене, та враховуючи відсутність належних доказів та обґрунтованих пояснень, які б свідчили про надання позивачем ТОВ «КУА «Фінансовий капітал» поворотної фінансової допомоги, суд не має правових підстав вважати ці операції з купівлі-продажу цінних паперів поворотною фінансовою допомогою.
Згідно статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суд, як орган державної влади, не може заміняти субєкта владних повноважень у виконанні його функцій, покладених на нього згідно чинного законодавства, та не може втручатися у повноваження такого органа, приймаючи замість нього рішення змінюючи підстави для застосування таких рішень на власний розсуд.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 05 грудня 2006 року (справа № 21-527во06).
Так, ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.
Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідним задовольнити позовні вимоги.
Керуючись ст. ст.244, 245, 250 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 10 квітня 2018 року.

Суддя ОСОБА_1