Справа № 2а-27752/09/1270
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2018-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
В С Т А Н О В И В:
Вважає таке рішення протиправним та зазначає, що не володіє інформацією щодо визначення розміру коштів.
Посилається на Порядок «Про виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. № 845, та зазначає, що обовязок з визначення суми коштів, які підлягають стягненню на користь ОСОБА_1, законодавством на неї не покладено, у Державної казначейської служби України були відсутні підстави для відкладення виконавчих дій на вказаній підставі.
У звязку з наведеним просила:
-визнати протиправними дії Державної казначейської служби України щодо відкладення безспірного списання коштів на підставі п.п.2 п. 11 Порядку «Про виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. № 845;
-скасувати рішення Державної казначейської служби України щодо відкладення безспірного списання коштів на підставі п.п.2 п.11 Порядку «Про виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. № 845;
В обгрунтування апеляційної скарги зазначено, що заявник не володіє та не може володіти інформацією про суму коштів, яку стягнуто за рішенням суду, оскільки така сума у постанові Вищого адміністративного суду України від 31 березня 2015 року не зазначена.
Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.
Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволеннюз наступних підстав.
Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_2 суд першої інстанції зазначив наступне.
Постановою Вищого адміністративного суду України від 31.03.2015 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 22 липня 2010 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України, Апеляційного суду Луганської області, Міністерства фінансів України, Державного казначейства України про визнання незаконною бездіяльності та зобов'язання здійснити перерахунок розміру заробітної плати та надбавки за вислугу років скасовано. Ухвалено нову постанову. Позов ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України, Апеляційного суду Луганської області, Міністерства фінансів України, Державного казначейства України про визнання незаконною бездіяльності та зобов'язання здійснити перерахунок розміру заробітної плати та надбавки за вислугу років задоволено частково. Зобов'язано Державну судову адміністрацію України здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 надбавки за вислугу років у відповідності з положеннями частини четвертої статті 44 Закону України "Про статус суддів" (в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин) з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2011 року. Стягнуто з Державної судової адміністрації України на користь судді Апеляційного суду Луганської області Парінової Ірини Костянтинівни заборгованість з щомісячного грошового забезпечення за червень-грудень 2005 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (том 2 а.с.47-53).
Казначейство здійснює виконання рішень суду про стягнення коштів з державних органів відповідно до Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845.
Разом з тим зазначено, що у наданому виконавчому листі та у рішенні Вищого адміністративного суду України від 31.03.2015 не визначено суму до стягнення на користь ОСОБА_1
Проте, Державна казначейська служба України не наділена повноваженнями щодо самостійного визначення сум коштів, що підлягають безспірному списанню за рішенням суду на користь стягувачів, та з метою забезпечення виконання виконавчого листа запропоновано звернутись до суду задля визначення суми коштів, що підлягають безспірному списанню за рішенням суду на користь стягувачів, та надати копію відповідного рішення суду щодо визначення суми до стягнення.
Також зазначено, що на підставі підпункту 2 пункту 11 Порядку відкладено безспірне списання коштів до отримання Казначейством необхідної інформації (том 3 а.с. 161).
Вказаний лист направлено заявнику 21.08.2017, що підтверджується копією реєстру кореспонденції, відправленої Казначейством через відділення звязку від 21.08.2017 № 14 та копією відомості на просту письмову кореспонденцією, оплачену з використанням відбитків державного знака маркувальної машини, подану в поштове відділення № 14 21.08.2017. Зазначений реєстр кореспонденції та відомості на просту письмову кореспонденцію, наданий Державною казначейською службою України на виконання ухвали Луганського окружного адміністративного суду від 11.10.2017 (том 3 а.с. 238, 239).
Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 13.09.2017 зобов язано Державну судову адміністрацію України надати інформацію щодо вжиття заходів виконання постанови Вищого адміністративного суду від 31.03.2015, якою зобовязано Державну судову адміністрацію України здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 надбавки за вислугу років у відповідності з положенням частини четвертої статті 44 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції чинній на час існування спірних правовідносин) з 22.05.2008 по 31.12.2011, на виконання якої Державною судовою адміністрацією України надано наступне пояснення.
Згідно з ч. 9 ст. 267 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.
Частиною 5 ст. 124 Конституції України встановлено, що судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України
Згідно частини другої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України. Обовязковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.
Зі змісту резолютивної частини вказаної постанови Вищого адміністративного суду України вбачається, що зобов'язано Державну судову адміністрацію України здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 надбавки за вислугу років у відповідності з положеннями частини четвертої статті 44 Закону України "Про статус суддів" (в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин) з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2011 року. Стягнуто з Державної судової адміністрації України на користь судді Апеляційного суду Луганської області Парінової Ірини Костянтинівни заборгованість з щомісячного грошового забезпечення за червень-грудень 2005 року.
Проте, у резолютивній частині цієї постанови не зазначено суму, яка підлягає стягненню на користь ОСОБА_1
Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Разом із заявою стягувач подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.
Згідно статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обовязковим до виконання.
Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення визначений Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 (далі - Порядок).
Згідно пункту 2 Порядку виконавчі документи - оформлені в установленому порядку виконавчі листи судів та накази господарських судів, видані на виконання рішень про стягнення коштів, а також інші документи, визначені Законом України Про виконавче провадження.
У відповідності до підпункту 14.1.93 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України коштами є гривня або іноземна валюта.
Згідно пункту 6 Порядку у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб:
заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних про перерахування коштів у готівковій формі через банки або підприємства поштового звязку, якщо зазначений рахунок відсутній;
оригінал виконавчого документа;
судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності);
оригінал або копію розрахункового документа (платіжного доручення, квитанції тощо), який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету.
До заяви можуть додаватися інші документи, які містять відомості, що сприятимуть виконанню рішення про стягнення коштів (довідки та листи органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, або органів місцевого самоврядування, рішення органів досудового розслідування та прокуратури тощо).
Пунктом 11 Порядку передбачено відкладення безспірного списання коштів здійснюється у разі: необхідності отримання від стягувача додаткових відомостей для виконання рішення про стягнення коштів.
З аналізу наведеного, можна зробити висновок, що у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства заяву про виконання такого рішення із зазначенням усіх реквізитів банківського рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних про перерахування коштів у готівковій формі через банки або підприємства поштового звязку, якщо зазначений рахунок відсутній; оригінал виконавчого документа; судові рішення про стягнення коштів, за наслідками розгляду яких, Казначейство приймає рішення щодо безспірного списання коштів на користь стягувача або
відкладає безспірне списання коштів у разі необхідності отримання від стягувача додаткових відомостей для виконання рішення про стягнення коштів.
Оскільки резолютивна частина постанови Вищого адміністративного суду України, якою зобов'язано Державну судову адміністрацію України здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 надбавки за вислугу років у відповідності з положеннями частини четвертої статті 44 Закону України "Про статус суддів" (в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин) з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2011 року, та стягнуто з Державної судової адміністрації України на користь судді Апеляційного суду Луганської області Парінової Ірини Костянтинівни заборгованість з щомісячного грошового забезпечення за червень-грудень 2005 року, не містить чітко визначеної суми, що підлягає стягненню на користь ОСОБА_1, та вказана підстава ускладнює виконання судового рішення, тому Державною казначейською службою України у відповідності до вимог пункту 11 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845, правомірно відкладено безспірне списання коштів до отримання від стягувача додаткових відомостей для виконання рішення про стягнення коштів.
З зазначеним висновком суду першої інстанції не погоджується колегія суддів з огляду на наступне.
Згідно приписів статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України ( в редакції чинній на вчинення процесуальних дій) особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.
До заяви додаються докази її надсилання іншим учасникам справи.
За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.
Судом першої інстанції встановлено, що у позивача відсутня можливість надати відповідачу документи про сумму коштів які підлягають безспірному списанні.
Також судом першої інстанції встановлено, що Державною казначейською службою України у відповідності до вимог пункту 11 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845, відкладено безспірне списання коштів до отримання від стягувача додаткових відомостей для виконання рішення про стягнення коштів. України у відповідності до вимог пункту 11 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845, правомірно відкладено безспірне списання коштів до отримання від стягувача додаткових відомостей для виконання рішення про стягнення коштів.
Згідно статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Європейський Суд з прав людини у справі «ОСОБА_3 проти України» зазначив; «Суд повторює, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання (див. рішення у справі "Метаксас проти Греції" (Metaxas v. Greece), N 8415/02, п. 19, від 27 травня 2004 року; та у справі "Лізанец проти України" ( 974_216 ) (Lizanets v. Ukraine), N 6725/03, п. 43, від 31 травня 2007 року). У таких справах відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання».
Колегія суддів зазначає, що відкладення відповідачм, з посиланням на приписи пункту 11 Порядку № 845, безспірне списання коштів до отримання від стягувача додаткових відомостей для виконання рішення про стягнення коштів, при відсутностсті у позивачки такої можливості, не узгоджується з приписами вищезазначеного рішення Європейського суду.
З огляду на зазначене, суд вважає неможливим визнати правомірним рішення Державної казначейської служби України щодо відкладеня безспірне списання коштів до отримання від стягувача додаткових відомостей для виконання рішення про стягнення коштів.
У відповідності до вимог пункту п.п.2 п.4 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845, органи казначейства вживають заходів до виконання виконавчих документів.
Згідно приписів частини 5 статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України ( в редакції чинній на вчинення процесуальних дій) за наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.
Згідно приписів статті 249 Кодексу адміністративного судочинства України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб'єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення.
З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.
Окрему ухвалу може бути винесено судом першої інстанції, судами апеляційної чи касаційної інстанцій.
Окрема ухвала може бути оскаржена особами, яких вона стосується.
Статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства Україниви значено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення без додержанням норм матеріального і процесуального права. У звязку з викладеним апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасування з постановою нового рішення про часткове задоволення вимог.
Керуючись 249, 315, 317, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ :
Визнати протиправними дії Державної казначейської служби України щодо відкладення безспірного списання коштів на підставі п.п.2 п. 11 Порядку «Про виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. № 845 та скасувати рішення Державної казначейської служби України щодо відкладення безспірного списання коштів на підставі п.п.2 п.11 Порядку «Про виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. № 845.
Зобовязати Державну казначейську службу України у місячний строк надати суду відповідь про виконання даної ухвали.
Повне судове рішення складено 25 квітня 2018 року.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий А.А. Блохін

Судді М.Г. Сухарьок

ОСОБА_4