Справа № 489/6160/16-а
Суддя: Анцупова Т.О.
Дата ухвалення: 2018-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

25 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 489/6160/16-а

адміністративне провадження № К/9901/45171/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Анцупової Т. О.,

суддів - Кравчука В. М., Стародуба О. П.,

розглянувши у письмовому провадженні у касаційній інстанції адміністративну справу № 489/6160/18

за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва про визнання протиправними дій та рішення,

за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду (у складі суддів Бітова А. І., Лук'янчук О. В., Ступакової І. Г.) від 16 травня 2017 року, встановив:

І. ПРОЦЕДУРА

1. У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва, в якому просив:

- визнати протиправними дії та скасувати рішення відповідача від 06 жовтня 2016 року № 77/1 щодо відмови у перерахунку раніше призначеної пенсії на підставі довідки прокуратури Миколаївської області від 27 вересня 2016 року № 18/224вих-16;

- зобов'язати відповідача здійснити перерахунок раніше призначеної пенсії у відповідності до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ, що діяла на момент призначення пенсії, виходячи з розрахунку 80% від середнього заробітку, на підставі довідки прокуратури Миколаївської області від 27 вересня 2016 року № 18/224вих16, згідно якої заробітна плата складає 8161,54 грн. та здійснити відповідні виплати з 01 січня 2016 року.

2. Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 грудня 2016 року позовні вимоги задоволено.

3. Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2017 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва на постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 грудня 2016 року.

4. Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2017 року зупинено провадження у справі до винесення рішення Конституційним судом України за поданням Верхового Суду України від 31 січня 2017 року стосовно законності змін внесених Законом України «Про прокуратуру» № 1697-VІІ.

5. Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, ОСОБА_2 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2017 року та залишити в силі постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 грудня 2016 року.

6. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 04 липня 2017 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

7. Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва у запереченнях на касаційну скаргу, які надішли на адресу суду 01 серпня 2017 року, просить відмовити у задоволенні касаційної скарги ОСОБА_2.

8. 22 березня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2017 року у справі № 489/6160/16-а передано для розгляду до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

9. Ухвалою Верховного Суду від 20 квітня 2018 року справу прийнято до провадження та призначено її касаційний розгляд в порядку письмового провадження

ІІ. ОЦІНКА СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

10. У своїй оцінці апеляційний суд виходив із необхідності зупинення апеляційного провадження до вирішення Конституційним Судом України подання Верховного Суду України щодо відповідності (конституційності) абз. 6 ч. 15 ст. 86 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» положенням ч. 1 ст. 8, ч. 2 та 3 ст. 22, ч. 1 та 3 ст. 46 Конституції України, оскільки таке звернення може суттєво вплинути на вирішення даної справи.

ІІІ. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

11. У касаційній скарзі скаржник зазначає, що йому у 2004 році була призначена пенсія по інвалідності (ІІ група) на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ. Відповідно до вимог ст. 22, 58 Конституції України закони не мають зворотної сили та заборонено звуження прав осіб. Вважає, що Закон України «Про прокуратуру» від 2014 року не розповсюджується на права щодо перерахунку пенсії, встановленої йому у 2004 році.

ІV. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

12. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених ст. 341 КАС України (в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року), а також надаючи оцінку правильності застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, виходить з наступного.

13. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 156 КАС України (в редакції чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали) суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

14. Вищевказана норма передбачає обов'язок суду зупинити провадження у справі у разі неможливості її розгляду до вирішення іншої справи у взаємопов'язаному спорі, що розглядається іншим судом. Неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються та встановлюються іншим судом, впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, тобто мають преюдиціальне значення для даної справи та не можуть бути встановлені адміністративним судом самостійно у даній справі. Тобто йдеться про те, що суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи.

15. Судом встановлено, що постановою Пленуму Верховного Суду України від 20 січня 2017 року № 2 прийнято рішення про звернення до Конституційного Суду України з конституційним поданням щодо відповідності (конституційності) абз. 6 ч. 15 ст. 86 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» положенням ч. 1 ст. 8, ч. 2 другої та 3 ст. 22, ч. 1 та 3 ст. 46 Конституції України.

16. Згідно ст. 61 Закону України «Про Конституційний Суд України» від 16 жовтня 1996 року № 422/96-ВР (в редакції, яка діяла на момент постановлення ухвали) Конституційний Суд України за результатами розгляду справ щодо конституційності законів та інших правових актів Верховної Ради України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, правових актів Верховної Ради Автономної Республіки Крим щодо офіційного тлумачення Конституції України та законів України приймає рішення.

Конституційний Суд України може визнати неконституційним правовий акт повністю або в окремій його частині.

У разі якщо в процесі розгляду справи за конституційним поданням чи конституційним зверненням виявлено невідповідність Конституції України інших правових актів (їх окремих положень), крім тих, щодо яких відкрито провадження у справі, і які впливають на прийняття рішення чи дачу висновку у справі, Конституційний Суд України визнає такі правові акти (їх окремі положення) неконституційними.

17. Статтею 58 Конституції України (в редакції на час постановлення судом апеляційної інстанції оскаржуваної ухвали) закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

18. Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України (в редакції на час постановлення судом апеляційної інстанції оскаржуваної ухвали) закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

19. Колегією суддів встановлено, що Конституційним Судом України за наслідком розгляду конституційного подання Верховного Суду України щодо відповідності (конституційності) абз. 6 ч. 15 ст. 86 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» положенням ч. 1 ст. 8, ч. 2 та 3 ст. 22, ч. 1 та 3 ст. 46 Конституції України рішення прийняте не було. У разі прийняття такого рішення останнє не вплине на спірні правовідносини у даній справі, які виникли до прийняття такого рішення.

20. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 27 лютого 2018 року у справі № 521/20355/16-а (К/9901/21016/18) та від 17 квітня 2018 року у справі № 521/17547/16-а (К/9901/44405/18).

21. Слід також відзначити, що у оскаржуваному рішенні про зупинення провадження у справі судом апеляційної інстанції не наведено, в чому полягає вплив справи, що розглядається Конституційним Судом України, на розгляд даної адміністративної справи, суд не вмотивував зв'язок між очікуваними висновками рішення суду конституційної юрисдикції за наслідками розгляду конституційного подання та предметом спору з урахуванням підстав позовних вимог, не конкретизував, чому з огляду на характер та зміст заявлених вимог неможливо розглянути дану справу без попереднього розгляду справи в порядку конституційного судочинства.

22. У зв'язку з викладеним колегія суддів вважає помилковим висновок апеляційного суду про наявність підстав для зупинення провадження у даній справі.

23. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 353 КАС України (в редакції після 15 грудня 2017 року) підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанції і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

24. Враховуючи вищенаведене, ухвала Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2017 року підлягає скасуванню, а справа направленню до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 341, 345, 349, 351, 355, 356, 359 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2017 року у справі №489/6160/16-а скасувати.

Справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Т. О. Анцупова

Суддя В. М. Кравчук

Суддя О. П. Стародуб