Справа № 825/550/16
Суддя: Бевзенко В.М.
Дата ухвалення: 2018-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

25 квітня 2018 року

Київ

справа №825/550/16

адміністративне провадження №К/9901/10663/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):

судді-доповідача - Бевзенка В.М.,

суддів: Данилевич Н.А., Шарапи В.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Національної поліції України

на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 травня 2016 року (головуючий суддя - Лобан Д.В.)

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2016 року (головуючий суддя - Василенко Я.М., судді Кузьменко В.В., Шурко О.І.)

у справі за позовом ОСОБА_2

до Національної поліції України, Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України

про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити дії та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2, позивач) звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Національної поліції України, Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про визнання протиправним та скасування рішення Центральної атестаційної комісії Національної поліції України від 20 січня 2016 про невідповідність ОСОБА_2 займаній посаді та необхідність звільнення його зі служби в поліції через службову невідповідність; визнання протиправним та скасування наказу Національної поліції України № 110 о/с від 18 лютого 2016 року в частині звільнення ОСОБА_2 зі служби в поліції за підпунктом 5 частини 1 ст. 77 ЗУ "Про Національну поліцію"; поновлення ОСОБА_2 з 24 лютого 2016 на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах управління внутрішньої безпеки в Чернігівській області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України; стягнення з Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України на користь ОСОБА_2 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, починаючи з 24 лютого 2016 року.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 травня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2016 року, позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Центральної атестаційної комісії Національної поліції України від 20 січня 2016 року про невідповідність ОСОБА_2 займаній посаді та необхідність звільнення його зі служби у поліції через службову невідповідність. Визнано протиправним та скасовано наказ Національної поліції України № 110 о/с від 18 лютого 2016 року у частині звільнення ОСОБА_2 зі служби у поліції за підпунктом 5 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію». Поновлено ОСОБА_2 з 25 лютого 2016 року на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах управління внутрішньої безпеки в Чернігівській області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України. Стягнуто з Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України на користь ОСОБА_2 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 25 лютого 2016 у розмірі 17666,95 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанції Національна поліція України звернулась до Суду з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права просить ці рішення скасувати.

Касаційна скарга вмотивована тим, зокрема, що суди при прийнятті рішень неправильно витлумачили у цій справі Закон України "Про Національну поліцію" №580-VIII (далі - Закон №580-VIII) та Інструкцію про порядок проведення атестування поліцейських, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17 листопада 2015 року №1465.

Позивач скористався своїм правом та подав заперечення на касаційну скаргу, в яких позивач просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши оскаржені рішення судів попередніх інстанцій, доводи сторін у справі, робить висновок, що касаційна скарга має бути залишена без задоволення з огляду на таке.

02 липня 2015 року Верховною Радою України прийнято Закон України "Про Національну поліцію" (Закон №580-VIII, набрав чинності 07 листопада 2015 року), яким утворено Національну поліцію України - центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Відповідно до преамбули Закон №580-VIII визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Як визначено пунктом 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №580-VІІІ, працівникам міліції, які у визначеному цим Законом порядку прийняті на службу до поліції, наказами про призначення на відповідні посади одночасно присвоюються відповідні спеціальні звання поліції.

Відповідно до пункту 9 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" видання наказу про призначення є самостійною і достатньою підставою для призначення колишніх працівників міліції на посади, створені в структурі Національної поліції України.

Зазначена норма не передбачає процедури переатестування колишніх працівників міліції на предмет відповідності посаді як під час прийняття, так і після такого прийняття під час подальшого проходження служби в поліції.

Згідно з ч.1 ст.58 Закону України« Про Національну поліцію» призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов'язків.

Згідно наказу Головного управління Національної поліції в Київській області від 23 листопада 2015 року № 16 наказано, зокрема, провести атестування поліцейських Головного управління Національної поліції в Київській області.

Згідно з частини 2 статті 57 Закону №580-VIII атестування поліцейських проводиться:

1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу;

2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність;

3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Аналогічні норми в частині підстав для атестування містить також Інструкція про порядок проведення атестування поліцейських, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17 листопада 2015 року №1465, зокрема пункт 3 розділу І.

Усі підстави для проведення атестації поліцейського є індивідуальними, обумовленими або просуванням по службі, або неналежним виконанням поліцейським своїх обов'язків. У даному випадку, відповідач проводив атестацію не з індивідуальних причин (у розумінні частини другої статті 57 Закону №580-VIII). У Законі №580-VIII відсутні підстави для проведення атестації майже всього складу територіального органу поліції. Наявність таких підстав для проведення атестування позивача не встановлена.

Таким чином, проведення атестації без необхідних передумов і за відсутності підстав, передбачених частиною другою статті 57 Закону №580-VIII, суперечить вимогам цього закону.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно з наказом Національної поліції України від 07 листопада 2015 № 13 о/с, ОСОБА_2, який мав спеціальне звання «підполковник міліції», призначено старшим оперуповноваженим в особливо важливих справах, присвоївши йому спеціальне звання «підполковник поліції».

Суд зазначає, що відповідно до пункту 9 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580-VІІІ видання наказу про призначення є самостійною і достатньою підставою для призначення колишніх працівників міліції на посади, створені в структурі Національної поліції України.

Позивач призначений на посаду безстроково із забезпеченням відповідних гарантій поліцейського, тому проводити його атестацію можливо було лише в разі виникнення індивідуальних підстав передбачених частиною другою статті 57 Закону №580-VIII, але відповідач не зазначив, цих підстав.

Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Центральної атестаційної комісії Національної поліції України від 20 січня 2016 року про невідповідність ОСОБА_2 займаній посаді та необхідність звільнення його зі служби у поліції через службову невідповідність; визнання протиправним та скасування наказу Національної поліції України № 110 о/с від 18 лютого 2016 року у частині звільнення ОСОБА_2 зі служби у поліції за підпунктом 5 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" підлягають задоволенню.

Доводи касаційної скарги не спростовують доводів судів першої та апеляційної інстанції.

За таких обставин, Суд, вважає, що рішення судів попередніх інстанцій у цій справі постановлені з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому робить висновок про відсутність підстав для їх скасування.

Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

За правилами частини першої статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Національної поліції України залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 травня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2016 року в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не оскаржується.

Суддя - доповідач В.М. Бевзенко

Судді Н.А. Данилевич

В.М. Шарапа