Справа № 805/1512/18-а
Суддя: Чучко В.М.
Дата ухвалення: 2018-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2018 р. Справа№805/1512/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чучка В.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2018 року ОСОБА_1 (далі за текстом позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області (надалі УПФУ в м. Дзержинську, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області №192 від 13.02.2018 року «Про незалік стажу при призначенні пенсії за віком» та зобовязання Управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області при визначенні права на пенсію зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди його роботи на шахті «Нова» Горлівської виконавчої дирекції з ліквідації шахт ДП «Донвуглереструктурізація» з 01.11.2011 року по 30.06.2014 року, в якості машиніста підйомних машин в пільговий стаж роботи за Списком № 1.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач 05.02.2018 року звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Проте, рішенням № 192 від 13.02.2018 року відповідачем не було зараховано до пільгового стажу період роботи з 01.01.2011 року по 30.06.2014 року на шахті «Нова», згідно системі персоніфікованого обліку, так як не вказано дата та номер наказу, яким затверджено результати проведення атестації робочих місць за умовами праці. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, тому був вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 26 березня 2018 року відкрито провадження у справі № 805/1512/18-а, за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та повідомлення осіб (виклику) учасників справи.

17 квітня 2018 року від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому у задоволенні позовних вимог просив відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є, зокрема, документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Наявна в матеріалах справи копія наказу від 11 січня 2011 року № 50-Б «Про затвердження результатів атестації робочих місць згідно умовам праці за Списком № 1 і № 2», затвердженого Горлівською виконавчою дирекцією з ліквідації шахт ДП «Донецька обласна дирекція з ліквідації збиткових вугледобувних та вуглепереробних підприємств» не прийнято до уваги управлінням, оскільки його не завірено належним чином уповноваженою особою та підприємство, яке його видало, не здійснило свою перереєстрацію на підконтрольну територію, а тому атестація робочих місць враховується за даними персоніфікованого обліку. Разом з тим, згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 за спірний період з 01.01.2011 року по 30.06.2014 року дата та номер наказу, яким затверджено результати проведення атестації робочих місць за умовами праці, відсутні. Також, представник відповідача наголошує на тому, що дата та номер наказу, яким затверджено результати проведення атестації робочих місць за умовами праці, відображаються в системі персоніфікованого обліку лише з 2011 року і є інформацією про документ, на підставі якого підприємство надає відомості про стаж роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (до 2011 року ці відомості не відображались в даних системи персоніфікованого обліку). З огляду на зазначене, представник відповідача вважає Рішення управління правомірним та обґрунтованим, а позов таким, що задоволенню не підлягає (а.с. 29-34).

20 квітня 2018 року від позивача надійшов відклик на відзив, в якому зокрема зазначено, що відповідач не довів правомірність свого рішення про відмову у призначенні пенсії, оскільки пільговий стаж позивача підтверджується сукупністю наданих доказів, а саме: записами в трудовій книжці, іншими первинними та архівними документами, індивідуальними даними про застраховану особу. Позивач вважає, що відмова в зарахуванні до стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за спірний період, є неправомірною з підстав, які викладені в позовній заяві (а.с. 71-74).

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Позивач, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, 05.02.2018 року звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (а.с. 8-9, 38-39).

Рішенням Управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області № 192 від 13.02.2018 року про незалік стажу при призначенні пенсії за віком не було зараховано до пільгового стажу період роботи з 01.01.2011 року по 30.06.2014 року, згідно системі персоніфікованого обліку, так як не вказано дата та номер наказу, яким затверджено результати проведення атестації робочих місць за умовами праці (а.с. 10).

З трудової книжки серії БТ-ІІ № 0551981 вбачається, що позивач працює на підприємстві Шахта «Нова» з 01.08.2007 року по теперішній час.

Протягом спірного періоду часу 01.01.2011 року по 30.06.2014 року позивач займав наступні посади: машиніст підземних установок 2 р. з неповним робочим днем під землею (запис № 47, з 01.08.2007 року), та машиніст підйомних машин підземний, тобто за професіями, що відносяться до Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджений Кабінетом Міністрів України, що підтверджується записом № 50 трудової книжки (а.с. 14-18).

Зі змісту довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній б/н, виданої Горлівською виконавчою дирекцією з ліквідації шахт, вбачається, що ОСОБА_1 працював на підприємстві Шахта «Нова», зокрема, в період з 01.11.2011 року по 31.10.2014 року за професією, що відноситься до Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України. Атестація робочих місць і характеру виконуваних робіт проведена за наказами: №76 від 19.02.2008 року, № 50 б від 11.01.2011 року) (а.с. 12).

Згідно Наказу № 50-Б від 11.01.2011 року «Про затвердження результатів атестації робочих місць згідно умовам праці за Списком № 1 і № 2», затвердженого Горлівською виконавчою дирекцією з ліквідації шахт ДП «Донецька обласна дирекція з ліквідації збиткових вугледобувних та вуглепереробних підприємств» затверджено Список №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах з особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (а.с. 40-41).

Зі змісту індивідуальних відомостей про застраховану особу за формою ОК-5 за звітні роки з 2001 року по 2017 рік вбачається, що позивач отримував заробітну плату та з його заробітку були сплачені страхові внески (а.с. 44-48).

Встановлені обставини підтверджені матеріалами справи і не є спірними.

Спірним є питання підтвердження стажу роботи позивача на пільгових умовах з 01.01.2011 року по 30.06.2014 року на посаді машиніста підйомних машин підземним на підприємстві Шахта «Нова» Горлівської виконавчої дирекції з ліквідації шахт ДП «Донецька обласна дирекція з ліквідації збиткових вугледобувних та вуглепереробних підприємств», оскільки згідно системі персоніфікованого обліку не вказано дата та номер наказу, яким затверджено результати проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з такого.

За ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав свобод людини є головним обовязком держави.

На підставі ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як слідує зі ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи ґрунтуються і не можуть бути скасовані.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообовязковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі за текстом Закон 1058) передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Положеннями ч. 1 ст. 9 Закону 1058 передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

За п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

З п.2 Прикінцевих положень Закону 1058 вбачається, що до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди призначення пільгових пенсій провадиться за нормами зазначеного закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі за текстом Закон 1788).

За ст.1, п. 1 ст. 24 Закону 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески. Страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

У відповідності до ст.62 Закону 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58, якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення. Показники, зазначені у цих Списках обовязково повинні бути підтверджені у карті оцінки умов праці робочого місця за результатами атестації і можуть записуватись у дужках.

Відповідно до п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Пунктом 20 Порядку передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконаної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника, підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним Фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

На підставі п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній Постановою Правління Пенсійного фонду від 10.11.2006 року №18-1 затверджений Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або вислугу років. Вказаний Порядок визначає механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника.

Таким чином, основним документом, якій підтверджує стаж роботи на підприємстві є трудова книжка.

На думку суду, з трудової книжки позивача, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, та наданої довідки вбачається, що позивач працював на підприємстві Шахта «Нова» з 01.11.2011 року по 31.10.2014 року на посаді машиніста підйомних машин підземним (а.с. 14-18, 12), а отже юридичний факт роботи позивача протягом вказаного періоду часу на вказаній посаді та підприємстві є підтвердженим належними та допустимими доказами.

Відносно атестації робочого місця суд виходить з того, що вказана атестація здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі Методичні рекомендації).

Основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Мінпраці від 18 листопада 2005 року № 383 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 року за № 1451/11731), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

У пункті 4.2 зазначеного Порядку застосування списків йдеться про те, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

З Наказу № 50-Б від 11.01.2011 року «Про затвердження результатів атестації робочих місць згідно умовам праці за Списком № 1 і № 2», затвердженого Горлівською виконавчою дирекцією з ліквідації шахт ДП «Донецька обласна дирекція з ліквідації збиткових вугледобувних та вуглепереробних підприємств», вбачається, що проведено атестацію робочих місць всіх робітників зайнятих повний робочий день на підземних роботах, підтверджено право на пільгову пенсію за Списком 1 (а.с. 40-41).

Суд не приймає доводів відповідача, як на підставу у не зарахуванні стажу, посилання на те, що вказаний вище наказ не завірено належним чином уповноваженою особою та підприємство, яке його видало, не здійснило свою перереєстрацію на підконтрольну територію та з приводу того, що не вказано дату та номер наказу про атестацію робочих місць за даними персоніфікованого обліку, оскільки відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації і, відповідно, її відповідне документальне оформлення, покладається на керівника підприємства чи організації.

За даних обставин пенсійний орган фактично переклав відповідальність за належне оформлення документів підприємства на позивача, що є непропорційним заявленій легітимній меті (підтвердження пільгового характеру роботи позивача), тому зазначені дії не можна вважати такими, які вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо.

До того ж, згідно з ч.3 ст.44 Закону 1058 органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Відповідач не скористався наданим йому правом та такі дії не виконав.

Таким чином, у спірних правовідносинах, на думку суду, відповідач діяв з порушенням меж повноважень, визначених Законами України, необґрунтовано та не пропорційно, чим порушив вимоги ст. 18 Конституції України та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, за якими органи державної влади та органи місцевого самоврядування, в тому числі, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також обґрунтовано і пропорційно.

А отже, спірне рішення від 13.02.2018 року не відповідає обставинам справи та нормам матеріального права, а тому є незаконним, необґрунтованим і підлягає скасуванню.

Додатково до наведеного суд також вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказів, які б доводили необґрунтованість заявленого позову, відповідач суду не надав, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню у спосіб захисту права, що визначений позивачем.

Зважаючи на те, що позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у сумі 704,80 грн., наведена сума відповідно до положень ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає стягненню з відповідача, за рахунок його бюджетних асигнувань.

На підстав наведеного, керуючись ст. ст. 32, 139, 243 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області від 13.02.2018 року № 192 про незалік стажу при призначенні пенсії за віком.

3. Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.01.2011 року по 30.06.2014 року на підприємстві Шахта «Нова» Горлівської виконавчої дирекції з ліквідації шахт ДП «Донецька обласна дирекція з ліквідації збиткових вугледобувних та вуглепереробних підприємств».

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області (; місцезнаходження: 85200, Донецька область, м. Торецьк, вул. Дружби, 26) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1; місцезнаходження: 85207, Донецька область, м. Торецьк, с. Озорянівка, вул. Суворова, 1) понесені судові витрати з судового збору у розмірі 704,80 грн.

Повне судове рішення складено 26 квітня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Чучко В.М.