Справа № 128/1071/17
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2018-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

25 квітня 2018 р. Справа № 128/1071/17

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Альчука Максима Петровича,

розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: ОСОБА_2 сільської ради

про: визнання рішення протиправним, зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з Вінницького районного суду Вінницької області надійшла справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради про:

- визнання протиправною відмови від 10.03.2017 р. №М-17 у наданні дозволу на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,25 га із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та за цільовим призначенням для ведення садівництва, орієнтовною площею 0,12 га на території ОСОБА_2 сільської ради Вінницького району Вінницької області (в межах села, комунальної форми власності);

- зобов'язання на черговій сесії прийняти рішення, яким надати дозволи на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,25 га із цільовим призначенням для будівництва обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на території ОСОБА_2 сільської ради Вінницького району Вінницької області (в межах села, комунальної форми власності).

Також позивач просить встановити судовий контроль за виконанням вказаного судового рішення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що в лютому 2017 року він звернувся до ОСОБА_2 сільської ради із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 0,25 га із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та за цільовим призначенням для ведення садівництва, орієнтовною площею 0, 12 га на території ОСОБА_2 сільської ради Вінницького району Вінницької області (в межах села, комунальної форми власності), за наслідком розгляду якого отримав лист, в якому зазначено, що надати дозвіл не є можливим, оскільки на даний час розробляється механізм та процедура надання таких земельних ділянок, що включає в себе зміни правовстановлюючих документів, технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації частини земель, які включені в межу населеного пункту села Агрономічне Вінницького району Вінницької області та потребує чималого часу. Запропоновано позивачу звернутись із відповідною заявою до ОСОБА_2 сільської ради після оприлюдненого на офіційному веб-сайті ради затвердженого на сесії положення "Про порядок надання у власність громадянам вільних земельних ділянок". Додатково повідомлено, що на даний час земельні ділянки в межах села ОСОБА_2 не надаються, книга обліку постановки на чергу на отримання земельної ділянки не ведеться.

На думку позивача, така відповідь суперечить статті 118 Земельного кодексу України, якою передбачено виключні підстави для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а також закону про місцеве самоврядування в Україні щодо порядку вирішення сільськими радами питання регулювання земельних відносин, а тому є протиправною.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 05.02.2018 р. справу прийнято до провадження та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Ухвалою суду від 14.03.2018 року витребувано з ОСОБА_2 сільської ради Вінницького району Вінницької області всі наявні в неї документи з приводу заявленого позову, на підставі яких приймалася відмова від 10.03.2017 року № М-17, а також зобов'язано надати власну правову позицію з приводу даного спору.

На адресу суду надійшов відзив в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позову, мотивуючи наступним.

Ухвалою суду від 10.04.2017 р. у справі №128/860/17 забезпечено позов шляхом заборони ОСОБА_2 сільській раді приймати рішення та вчиняти будь-які дії щодо розпорядження, відчуження та передачі у приватну власність громадян 474,6783 земель, які включені в межі населеного пункту ОСОБА_2 сільської ради Вінницького району, у зв'язку із чим відповідач позбавлений можливості вирішити питання про надання дозволу позивачу.

Окремо вказав, що відповідно до Генерального плану розвитку села ОСОБА_2 на даний час відсутні земельні ділянки, що можуть надаватись для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд у власність громадян.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17.02.2017 року ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 сільської ради Вінницького району Вінницькій області з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,25 га із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та за цільовим призначенням для ведення садівництва, орієнтовною площею 0, 12 га на території ОСОБА_2 сільської ради Вінницького району Вінницької області (в межах села, комунальної форми власності).

ОСОБА_2 сільської ради від 10.03.2018 року № М-17 ОСОБА_1 відмовлено в його клопотанні. Дана відмова мотивована тим, що на даний час розробляється механізм та процедура надання таких земельних ділянок, що включає в себе зміни правовстановлюючих документів, технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації частини земель, які включені в межу населеного пункту села Агрономічне Вінницького району Вінницької області та потребує чималого часу. Запропоновано позивачу звернутись із відповідною заявою до ОСОБА_2 сільської ради після оприлюдненого на офіційному веб-сайті ради затвердженого на сесії положення "Про порядок надання у власність громадянам вільних земельних ділянок". Додатково повідомлено, що на даний час земельні ділянки в межах села ОСОБА_2 не надаються, книга обліку постановки на чергу на отримання земельної ділянки не ведеться.

Надаючи правову оцінку відмові у надані дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що викладена у листі ОСОБА_2 сільської ради Вінницького району Вінницької області від 10.03.2017 року № М-17, суд зважає на наступне.

Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у власність визначений статтею 118 ЗК України, зокрема частиною 6 передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_3 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_3 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з частиною 7 цієї статті відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу (ч. 8 ст. 118 ЗК України).

Відтак, суд наголошує, що законодавцем передбачено вичерпні підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а саме невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Матеріали справи свідчать, що відмова у наданні позивачу дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення спірних земельних ділянок мотивована тим, що на даний час розробляється механізм та процедура надання таких земельних ділянок, що включає в себе зміни правовстановлюючих документів, технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації частини земель, які включені в межу населеного пункту села Агрономічне Вінницького району Вінницької області та потребує чималого часу. Запропоновано позивачу звернутись із відповідною заявою до ОСОБА_2 сільської ради після оприлюдненого на офіційному веб-сайті ради затвердженого на сесії положення "Про порядок надання у власність громадянам вільних земельних ділянок". Додатково повідомлено, що наданий час земельні ділянки в межах села ОСОБА_2 не надаються, книга обліку постановки на чергу на отримання земельної ділянки не ведеться. Тобто, вказана відмова є неконкретизованою, не містить жодних чітких підстав, передбачених Земельним кодексом України, з яких громадянину може бути відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Таким чином, відповідач протиправно та необґрунтовано відмовив позивачу у наданні такого дозволу.

При цьому, суд не приймає до уваги надані представником відповідача заперечення про те, що ухвалою суду від 10.04.2017 р. у справі №128/860/17 забезпечено позов шляхом заборони ОСОБА_2 сільській раді приймати рішення та вчиняти будь-які дії щодо розпорядження, відчуження та передачі у приватну власність громадян 474,6783 земель, які включені в межі населеного пункту ОСОБА_2 сільської ради Вінницького району, у зв'язку із чим відповідач позбавлений можливості вирішити питання про надання дозволу позивачу, оскільки приймаючи оскаржувану відмову відповідачем не досліджувалось питання щодо заборони приймати рішення та вчиняти дії з приводу розпорядження спірними земельними ділянками

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Матеріали справи свідчать про те, що ухвала у справі №128/860/17, на яку посилається у відзиві відповідач прийнята 10.04.2017 року. Тобто на момент прийняття відповідачем відмови М-17 від 10.03.2017 року вказаного рішення не існувало та воно не може братися до уваги під час вирішення даної справи.

Крім того, відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Згідно ч. 1, 3 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням, окрім випадків, передбачених пунктами 4 і 16 статті 26, пунктами 1, 29 і 31 статті 43 та статтями 55, 56 цього Закону, в яких рішення приймаються таємним голосуванням. Результати поіменного голосування підлягають обовязковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації". На офіційному веб-сайті ради розміщуються в день голосування і зберігаються протягом необмеженого строку всі результати поіменних голосувань. Результати поіменного голосування є невідємною частиною протоколу сесії ради.

Отже, питання надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадян вирішується органами місцевого самоврядування, зокрема сільськими радами виключно на пленарних засіданнях.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що ОСОБА_2 сільська рада з непередбачених законом та не підтверджених документально підстав відмовила позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,25 га із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та за цільовим призначенням для ведення садівництва, орієнтовною площею 0, 12 га на території ОСОБА_2 сільської ради Вінницького району Вінницької області (в межах села, комунальної форми власності).

Водночас, надаючи оцінку позовній вимозі позивача щодо зобов'язання ОСОБА_2 сільську раду Вінницького району Вінницької області на черговій сесії вищевказаної сільської ради розглянути клопотання позивача про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, необхідно зазначити, що згідно

Згідно з Рекомендацією № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційним повноваженням є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийняті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності.

Іншими словами, під дискреційним повноваженням розуміють таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Порядок проведення сесій Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" віднесено до компетенції, зокрема сільських рад, а тому суд не може втручатись в дискреційні повноваження відповідача та на власний розсуд давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого субєкта владних повноважень.

Водночас визначаючись щодо вказаної позовної вимоги, з огляду на те, що відповідачем з непередбачених законом підстав відмовлено позивачу у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою, а також порушено порядок вирішення клопотання, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право субєкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобовязує субєкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Надавши правову оцінку всім обставинам справи, суд, з метою захисту прав та інтересів позивача, з урахуванням вимог ст. 245КАС України, а також висновків суду у даній справі щодо безпідставності відмови відповідача у наданні дозволу позивачу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та задовольнити позов шляхом зобовязання ОСОБА_2 сільської ради повторно розглянути клопотання ОСОБА_4 про надання дозволу на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,25 га із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та за цільовим призначенням для ведення садівництва, орієнтовною площею 0,12 га на території ОСОБА_2 сільської ради Вінницького району Вінницької області відповідно до вимог ст. 118 Земельного кодексу України та Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Щодо вимоги про встановлення строку виконання рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобовязати субєкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Тобто, з метою забезпечення повного, правильного і своєчасного виконання рішення суду передбачено повноваження адміністративного суду щодо здійснення контролю за його виконанням.

Керуючись наданим правом, а не обовязком, суд, за наслідками встановлених обставин та досліджених доказів, не вбачає підстав для встановлення судового контролю шляхом надання строку виконання рішення суду відповідачем, з урахування чого, заявлена вимога задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Дослідивши усі обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Згідно ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (21032, м. Вінниця, провулок Гната Юри, 5, ідент. номер НОМЕР_1) до ОСОБА_2 сільської ради Вінницького району Вінницької області (23227, Вінницька область, Вінницький район, с. Агрономічне, вул. Мічуріна, 12 ) задовольнити частково.

Визнати протиправними дії ОСОБА_2 сільської ради Вінницького району Вінницької області, щодо відмови у наданні дозволу на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,25 га із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та за цільовим призначенням для ведення садівництва, орієнтовною площею 0,12 га на території ОСОБА_2 сільської ради Вінницького району Вінницької області, викладеної в листі від 10.03.2017 року № М-17.

Зобов'язати ОСОБА_2 сільську раду Вінницького району Вінницької області повторно розглянути клопотання ОСОБА_4 про надання дозволу на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,25 га із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та за цільовим призначенням для ведення садівництва, орієнтовною площею 0,12 га на території ОСОБА_2 сільської ради Вінницького району Вінницької області відповідно до вимог ст. 118 Земельного кодексу України та Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та прийняти вмотивоване рішення, яким вирішити питання по суті.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (АВ 259258, ідент. номер НОМЕР_1) сплачений при звернені до суду судовий збір у розмірі 640 грн. за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_2 сільської ради Вінницького району Вінницької області ().

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Вінницький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Альчук Максим Петрович