Справа № 822/525/18
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2018-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/525/18
РІШЕННЯ

іменем України

23 квітня 2018 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Блонського В.К.

за участі:секретаря судового засідання Варченко В.В. прокурора Грамчук Т.А. представника позивача ОСОБА_1 відповідача ОСОБА_2
розглянувши адміністративну справу за позовом виконувача обов'язків керівника Сторожинецької місцевої прокуратури Чернівецької області в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті до ОСОБА_2 про стягнення плати за проїзд,

ВСТАНОВИВ:

Керівник Сторожинецької місцевої прокуратури Чернівецької області звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 (вул. Грушевського, 106, с. Почапинці, Чемеровецький район, Хмельницька область, 31654) на користь Державного бюджету України (отримувач платежу: Чернівецьке У/К м. Чернівці, р/р 0002 в ГУ ДКСУ у Чернівецькій області, МФО 856135, , призначення платежу: плата за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні) плату за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні в сумі 26922,77 грн. (двадцять шість тисяч дев'ятсот двадцять дві гривні сімдесят сім копійок).

26.02.18 року ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження у даній справі із викликом сторін.

В обгрунтування позовних вимог прокурор зазначає, що посадовими особами управління Укртрансбезпеки у Чернівецькій області 05 жовтня 2017 року на автодорозі Н10 246 км + 500 м (с. Магала) здійснено габаритно - ваговий контроль автомобіля марки MAZ, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (чек зважування № 15299 від 05.10.2017 року о 16 год. 53 хв.)

За результатами проведеного габаритно-вагового контролю складено акт № 0013001 від 05.10.2017 року про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, яким зафіксовано факт перевезення вантажу із перевищенням вагових обмежень, встановлених Правилами дорожнього руху України.

На підставі встановлених порушень законодавства здійснено розрахунок плати за проїзд в сумі 852 євро відповідно до розрахунку № 121 від 05.10.2017 року.

Керівник Сторожинецької місцевої прокуратури Чернівецької області вказує, що незважаючи на те, що відповідно до пункту 31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007 року, перевізник зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити відповідний орган Укртрансбезпеки, відповідач дані кошти добровільно не сплатив, тому прокурор в інтересах держави в особі позивача звернувся до суду з вказаними позовними вимогами.

Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, та надала суду пояснення згідно обставин викладених у позовній заяві.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, та надала суду пояснення за змістом адміністративного позову.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю, та надав суду відзив на даний адміністративний позов, в якому просить залишити даний адміністративний позов без розгляду.

Зазначив, що оскільки розрахунок № 121 від 05.10.2017 року, який став підставою звернення до суду, складений саме 05.10.2017 року, тому з цієї дати необхідно обраховувати трьохмісячний строк звернення до суду, визначений абзацом 2 частини 2 статті 122 КАС України.

Не дотримавшись вказаного строку прокурор подав даний позов із порушенням вказаного строку.

Відповідно до частини 6 статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов'язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідач зазначає, що прокурор в інтересах держави в особі позивача, заяву про поновлення строку звернення до суду не подав, тому відповідач вважає, що провадження в даній справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає 160, 161, 172 КАС України, а тому її необхідно залишити без розгляду відповідно до пункту 7 частини 1 статті 240 КАС України.

Також пояснив суду, що документи, які були складені посадовою особою при проведенні перевірки складені з порушенням, а саме: перевізником зазначено ОСОБА_3, хоча у ході рейдової перевірки він надав довіреність на його ім'я, яка дозволяє йому користуватись автомобілем марки MAZ, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, та здійснювати на ньому господарську діяльність.

Щодо вирішення питання про залишення даної позовної заяви без розгляду суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 119 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом

Згідно частин 1, 2 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень.

Судом встановлено, що прокурору про порушення інтересів держави в результаті несплати ОСОБА_2 нарахованої плати за проїзд стало відомо із матеріалів, які були передані прокурору Управлінням Укртрансбезпеки в Чернівецькій області згідно супровідного листа № 341/39/4/18 від 26.01.2018 року.

Враховуючи викладене, суд визнає причини пропуску процесуального строку поважними, а тому клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду задоволенню не підлягає.

Щодо розгляду даної адміністративної справи по суті суд, заслухавши пояснення прокурора, представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Чернівецькій області 05 жовтня 2017 року на автодорозі Н10 246 км + 500 м (с. Магала), здійснено габаритно - ваговий контроль автомобіля марки MAZ 53366, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_3, та причіпа ГКБ 8527, реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить на праві власності ОСОБА_4.

За результатами проведеного габаритно-вагового контролю складено акт серії № 0013001 від 03.10.2017 року про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, яким зафіксовано факт перевезення вантажу із перевищенням вагових обмежень, встановлених Правилами дорожнього руху України.

В даному акті суб'єктом, що перевіряється зазначено ОСОБА_3, та зазначено водія ОСОБА_2, вказано, що загальна маса автомобіля становить 41 т, при допустимій масі 40 т.

За результатами проведення габаритно-вагового контролю складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 05.10.2017 року № 0019606, та акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 05.10.2017 року серії СЕ № 030477.

В даному акті зазначено, що під час проведення перевірки виявлено порушення, а саме: проїзд важковагового транспортного засобу автомобільними дорогами загального користування за маршрутом с. Варниківці Кельменецького району Чернівецької області - с. Орлівці Кіцманського району Чернівецької області з перевищенням вагових параметрів без оформлення відповідного дозволу та плати за проїзд, відповідальність за що передбачена частиною 1 абзацу 3 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" - надання послуг з перевезення вантажу без оформлення документів, перелік яких визначений статтею 48 цього Закону, а саме: дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України з перевищенням вагових параметрів.

На підставі складеного акту та довідки проведено розрахунок № 121 від 05.10.2017 року плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування в розмірі 852 євро, що відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день проведення розрахунку, становить 26 922,77 гривень.

Однак, визначена контролюючим органом сума платежу відповідно до зазначеного розрахунку відповідачем у добровільному порядку не сплачена. У зв'язку із чим керівник Сторожинецької місцевої прокуратури Чернівецької області в інтересах держави в особі позивача звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

В розумінні підпункту 4 пункту 1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27 червня 2007 року (далі - Порядок № 879), габаритно-ваговий контроль - це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Пунктом 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 30 від 18 січня 2011 року (далі Правила № 30) визначено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

В свою чергу, положеннями пункту 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, визначено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Статтею 33 Закону України "Про автомобільні дороги" передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини третьої статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Згідно з пунктом 16 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 198 від 30 березня 1994 року, перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об'єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначені окремими актами законодавства.

Із положень пункту 4 Правил № 30 випливає, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10- 40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п'ятикратному розмірі. Перевізник зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансінспекції (пункт 31.1. Порядку №879).

Згідно пункту 26 Порядку № 879 кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до державного бюджету.

Положеннями пункту 27 Порядку № 879 передбачено, що плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку.

Із наведеного випливає, що плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу є обов'язковим платежем, який дає право на рух великовагового транспортного засобу.

Як встановлено судом, відповідно до затвердженого графіку роботи пересувного пункту габаритно-вагового контролю в Чернівецькій області, та направлення на перевірку № 008368 від 02.10.2-017 року, транспортним засобом, який належить ОСОБА_3, було здійснено перевезення вантажу із перевищенням осьових навантажень. За таких обставин, контролюючим органом згідно розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 05.02.2017 року № 121 нараховано відповідачу плату за проїзд в сумі 852 євро, що в гривневому еквіваленті відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день проведення розрахунку складає 26922,77 грн.

Суд приймає до уваги ту обставину, що відповідачем не було оскаржено розрахунок плати за проїзд від 05.10.2017 року № 121.

Надаючи оцінку обставині щодо того, хто має відповідати за даним адміністративним позовом суд зазначає наступне.

Згідно статті 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" № 2344-III від 05.04.2001 року:

- автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами;

- водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка;

За змістом наведених норм, автомобільним перевізником може бути як фізична так і юридична особа, яка надає послуги щодо перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами та несе відповідальність у випадку недотримання вимог Закону.

Водночас, норми Закону не ототожнюють поняття "власник транспортного засобу" та "автомобільний перевізник", оскільки власник автомобіля за певних умов може бути автомобільним перевізником, проте у випадку, якщо автомобільним перевізником є користувач транспортного засобу, а не його власник, відповідальність за Законом власник не несе.

Аналогічні висновки викладені в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 16.04.2015 у справі № К/800/41722/13.

Судом встановлено, що відповідно до довіреності від 25.04.2013 року, зареєстрованої в установленому законом порядку приватним нотаріусом Шепетівського міського нотаріального округу, ОСОБА_3 уповноважив, зокрема ОСОБА_2, бути його повноважним представником перед третіми особами щодо експлуатації та розпорядження належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САА № 424789, виданого 7-м ВРЕР УДАІ міста Шепетівка УМВС України у Хмельницькій області 05 березня 2010 року, автомобілем марки MAZ модель 53366, 199 року випуску, тип - самоскид, номер шасі (кузова, рами) Y3М533660Х0008125, зареєстрованим 7-м ВРЕР УДАІ міста Шепетівка УМВС України у Хмельницькій області 05 березня 2010 року, державний реєстраційний номер автомобіля НОМЕР_1, стежити за технічним станом автомобіля, бути представником в органах МРЕВ, ДАІ, нотаріату, митних та страхових органах, проходити технічний огляд, ставити, знімати автомобіль з обліку в органах МРЕВ, ДАІ, змінювати колір автомобіля, його агрегати, здійснювати переобладнання автомобіля, змінювати номерні знаки, вносити зміни в реєстраційні документи, або отримувати нові, здійснювати ремонт автомобіля, визначати місце його стоянки, вчиняти від його імені всі дозволені законом правочини та інші юридичні дії щодо цього автомобіля, в тому числі продавати, здавати в оренду (найм), передавати в позичку, тощо у встановленому порядку визначати ціну та умови на свій розсуд, страхувати автомобіль та цивільну відповідальність.

Для цього ОСОБА_3 надано право, зокрема ОСОБА_2, право звертатись в усі установи, митні органи та інші організації, подавати від його імені, підписувати договори, заяви та інші документи, одержувати довідки, документи від усіх установ, підприємств та організацій незалежно від форм власності, отримати гроші за проданий автомобіль, сплачувати платежі, у тому числі податок, отримувати страхові виплати, володіти та керувати автомобілем протягом всього строку виконання повноважень, наданих довіреністю, та виконувати всі інші дії та формальності, пов'язані з цією довіреністю.

Відповідно до довіреності від 11.07.2013 року, зареєстрованої в установленому законом порядку приватним нотаріусом Хмільницького районного нотаріального округу, ОСОБА_4 уповноважив ОСОБА_2 бути його представником в органах ДАІ, та всіх інших установах, з питань пов'язаних зі вчиненням правочинів щодо користування, експлуатації та продажу (за ціну та інших умовах за його розсудом), належного йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САО № 557867, виданого Хмільницьким ВРЕР УДАІ УМВС України у Вінницькій області 09.01.2013 року, транспортного засобу - причіпу марки, моделі "ГКБ 8527", 1984 року випуску, шасі (кузов, рама) № Х1W85270АЕ0002873, 85270А00002873, тип ТЗ - причіп-самоскид - Е, реєстраційний номер НОМЕР_2, зареєстрований Хмільницьким ВРЕР УДАІ УМВС України у Вінницькій області 09.01.2013 року.

З наведеного суд приходить до висновку, що в даному випадку притягувати до відповідальності необхідно ОСОБА_2, так як він в розумінні Закону України "Про автомобільний транспорт" є перевізником.

Вказана обставина підтверджується поясненнями відповідача, в яких він зазначив, що ним самостійно укладалися правочини щодо перевезення вантажів на транспортному засобі, яким він володів та керував за довіреністю.

Відповідно до частин 4, 5 статті 53 КАС України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обгрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні здійснює Державна служба України з безпеки на транспорті, яка у своїй діяльності керується Законом України "Про автомобільний транспорт", Положенням про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №103 та Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року № 1567.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається зі статей 4, 5, 19 КАС України суб'єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України. Звернення до суду є способом реалізації компетенції такого суб'єкта, а тому повинно відбуватися в межах, у спосіб та в порядку, передбачених законом.

Оскільки Укртрансбезпека жодним законом та іншим нормативно-правовим актом, у тому числі Положенням про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року № 103, не наділена повноваженнями на стягнення плати за проїзд у судовому порядку, у силу вимог статті 23 Закону України "Про прокуратуру" та статті 53 КАС України даний позов заявляється в інтересах держави прокурором.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, при винесенні розрахунку від 05.10.2017 року № 121, яким зобов'язано відповідача внести 26 922,77 грн., плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування за порушення Закону України "Про автомобільний транспорт", посадові особи Укртрансбезпеки діяли на виконання вимог чинного законодавства, а тому розрахунок не суперечить чинному законодавству, визначена контролюючим органом сума платежу відповідно до зазначеного розрахунку відповідачем у добровільному порядку не сплачена, відтак, позовні вимоги є доведеними та обгрунтованими, тому адміністративний позов необхідно задовольнити.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов виконувача обов'язків керівника Сторожинецької місцевої прокуратури Чернівецької області ( вул. Першотравнева, 1, м. Сторожинець, Чернівецька область) в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті (пр-т Перемоги, 14, м. Київ, 01135, ) до ОСОБА_2 (вул. Грушевського, 106, с. Почапинці, Чемеровецький район, Хмельницька область, 31654) про стягнення плати за проїзд, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (вул. Грушевського, 106, с. Почапинці, Чемеровецький район, Хмельницька область, 31654) на користь Державного бюджету України (отримувач платежу: Чернівецьке У/К м. Чернівці, р/р 0002 в ГУ ДКСУ у Чернівецькій області, МФО 856135, , призначення платежу: плата за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні) плату за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні в сумі 26922,77 грн. (двадцять шість тисяч дев'ятсот двадцять дві гривні сімдесят сім копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з його проголошення, а у випадку, якщо в судовому засіданні були проголошені вступна та резолютивна частини рішення суду, - з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 26 квітня 2018 року

Головуючий суддя ОСОБА_5