Справа № 175/2968/17
Суддя: Ребров С. О.
Дата ухвалення: 2018-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 175/2968/17
Провадження № 2-а/175/71/17
Рішення

Іменем України

23 березня 2018 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Реброва С.О.,

при секретарі Ратушної Л.В.,

представник позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Слобожанське Дніпропетровської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання незаконною відмови, та зобовязання вчинити певні дії, -

встановив:

В серпні 2017 року позивач звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з адміністративним позовом до УПП про визнання незаконною відмови, та зобовязання вчинити певні дії.

Як зазначає позивач в обґрунтування своїх вимог, що 21 грудня 2015 року позивач звернувся до Дніпропетровського приміського об'єднання правління пенсійного фонду України Дніпропетровської області з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за списком №1. До заяви додав необхідні документи, зокрема, копію трудової книжки, яка підтверджує трудовий стаж, довідки, що уточнюють особливий характер роботи або умови праці, необхідні для призначення пільгової пенсії, оригінали яких на даний час знаходяться у пенсійній справі в Управлінні Пенсійного фонду Дніпропетровської області. 22 лютого 2016 року отримав від відповідача письмову відмову. В своїй відмові відповідач посилався на невідповідність наданих документів нормам чинного законодавства України, на сумніви у справжності довідок, що уточнюють особливий характер роботи або умови праці, необхідні для призначення пільгової пенсії, на підставі цього позивач звернувся до суду за захистом своїх прав, оскільки вважає відмову відповідача незаконною та протиправною, та просить суд визнати незаконною відмову Дніпропетровського приміського об'єднання Управління пенсійного фонду України Дніпропетровської області від 22 лютого 2016 року вих. №559/02/22, зобов'язати Дніпропетровське приміське об'єднання Управління пенсійного фонду України Дніпропетровської області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за списком №1, у тому числі за весь строк її неотримання, починаючи з дня досягнення пенсійного віку, тобто з 22 лютого 2016 року.

Представник позивача в судовому засіданні підтримував позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.

З боку представника відповідача до суду надійшли письмові заперечення на адміністративний позов, на підставі яких представник просив відмовити щодо задоволення позовних вимог, також надавши пояснення в судовому засіданні, просив суд відмовити позивачу.

Згідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно до ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно до п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Оцінюючи усі докази, досліджені судом, у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, що 21 грудня 2015 року позивач ОСОБА_3 звернувся до Управління із заявою та документами для призначення пенсії по списку №1 зі зниженням пенсійного віку згідно пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

До документів додано довідку від 06.10.2015 № про взяття на облік за адресою с.Волоське Дніпропетровського району як особи, переміщеної з районів проведення антитерористичної операції, з відміткою міграційної служби 06.10.2015; дві трудові книжки, ксерокопії диплому про навчання в училищі та військового квитка; довідку про роботу, довідку про пільговий характер роботи за списком №1; пояснювальну про те, що за призначенням пенсії ніколи не звертався та інші необхідні документи.

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на роботах за Списками № 1 і № 2, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсії призначаються за нормами Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за умови досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Пунктом "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено призначення пенсій працівникам, які зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності 25-ти річного стажу роботи, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи: з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 21 року у чоловіків.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 затверджено "Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" (далі Порядок № 637).

Пунктом 20 цього Порядку передбачено, що у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, організацій або їх правонаступників, в яких має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Також, згідно із змінами від 19.12.2015, внесеними в постанову Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 у разі коли підприємства, установи організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно записам в трудовій книжці, виданої 10.03.1994, гр. ОСОБА_3 працював у період з 10.03.1994 по 08.12.1994 та з 21.03.1995 по 17.12.1999, а згідно другої трудової книжки (дублікат), виданої 29.03.2012, працював з 25.07.1983 по 26.07.1987, з 04.01.1990 по 15.02.1992 та з 29.03.2012 по 14.09.2015 у відокремленому підрозділі «Шахта» ім. Челюскінців» ДП «Донецька вугільна енергетична компанія». В дублікаті трудової книжки наявний запис про звільнення за власним бажанням з 14.09.2015, який засвідчений підписом та печаткою відокремленого підрозділу «Шахта ім. Челюскінців» ДП «Донецька вугільна енергетична компанія» м. Донецьк.

Як встановлено судом, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 595 від 07.11.2014 Міністерства були зобов'язані забезпечити до 01.12.2014 року переміщення підприємств та організацій, що належать до сфери їх управління, з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі.

Листом № 22379/02-20 від 06.04.2015 Пенсійним фондом України надіслано перелік державних підприємств, установ, організацій та об'єднань, які перереєструвалися на території, підконтрольні українській владі, зокрема ДП «Донецька вугільна енергетична компанія». При перевірці по базі ІКІС ПФУ з'ясовано, що вказане підприємство перереєструвалось і знаходиться в м.Вугледар Донецької області (підконтрольна територія), а його відокремлені підрозділи «Шахта Трудівська» та «Шахта ім. Челюскінців» не перереєструвались і знаходяться за адресами, вказаними на штампах довідок.

Для підтвердження загального стажу роботи гр. ОСОБА_3 було надано довідку про роботу без номеру та дати видачі за період з 01.08.1987 по 29.12.1989 (за цей період запис в трудових книжках відсутній), видану відокремленим підрозділом «Шахта трудівська» ДП «Донецька вугільна енергетична компанія», засвідчена печаткою «Шахта Трудівська» м. Донецьк.

Крім того, гр. ОСОБА_3 було надано пільгову довідку (без номеру та дати видачі) про пільговий характер роботи за Списком №1 за періоди з 22.08.1980 по 31.12.1980, з 25.07.1983 по 26.07.1987, з 04.01.1990 по 15.02.1992, з 29.03.2012 по 14.09.2015, яка видана відокремленим підрозділом «Шахта ім. Челюскінців» ДП «Донецька вугільна енергетична компанія», засвідчена печаткою «Шахта Трудівська» м. Донецьк. До довідки додані копія наказу про атестацію робочих місць. З жовтня 2014 року місто Донецьк є непідконтрольною Україні територією, а у довідці вказано період пільгової роботи по вересень 2015 року. Тобто, довідка видана підприємством з порушенням вимог постанови Кабінету Міністрів України №595 від 07.11.2014.

За даними реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування за 2000-2015 роки сплата внесків і заробітна плата вказані за період з 01.04.2012 по 31.05.2014, з 01.06.2014 по 30.09.2014 суми заробітку вказані без сплати внесків, а з жовтня 2014 по вересень 2015 року (дата звільнення) дані відсутні взагалі. Спеціальний трудовий стаж, згідно вказаного Держреєстру, відображено за період з квітня 2012 по вересень 2014 року.

До того ж, прийняту заяву неможливо зареєструвати в електронній формі №10, так як згідно централізованого електронного «Журналу реєстрації рішень про призначення, відстрочку часу призначення, перерахунок пенсій, переведення з одного виду пенсій на інший (або їх відмову)» заявник вже звертався за призначенням в підсистему звернення до управління ПФУ в Петровському районі міста Донецька.

Пунктом 4.2. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (зі змінами), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 передбачено, що при прийомі документів орган, що призначає пенсію: перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформленя у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Здійснити зустрічні перевірки факту роботи і достовірності довідки про роботу без номеру та дати видачі за період з 01.08.1987 по 29.12.1989, видану відокремленим підрозділом «Шахта Трудівська» ДП «Донецька вугільна енергетична компанія» та пільгову довідку (без номеру та дати видачі) про роботу за Списком 1 за періоди з 22.08.1980 по 31.12.1980, з 25.07.1983 по 26.07.1987, з 04.01.1990 по 15.02.1992, з 29.03.2012 по 14.09.2015, видану відокремленим підрозділом «Шахта ім.Челюскінців» ДП «Донецька вугільна енергетична компанія» немає можливості, так як вказані підприємства знаходяться на території непідконтрольній українській владі. Відповідно до вимог чинного законодавства такі довідки не можуть бути враховані для призначення пенсії, бо не підтверджуються первинними документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти тільки на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зазначає, що рішення, прийняті відповідачем вчинені на підставі, у порядку та у спосіб, що визначені законом, а тому є правомірними. Доказів, що свідчать про протилежне, до суду не надано. Проаналізувавши досліджені докази, суд доходить висновку, що представник відповідача, що заперечує проти адміністративного позову та бездіяльності УПП, порушення прав позивача, не допустив, довів правомірність прийняття своїх рішень, позивачем та його представником в ході тривалого розгляду справи не надано достатніх обґрунтувань та доказів реального порушення прав ОСОБА_3, з боку УПП, судом не встановлено, а матеріалами справи не підтверджено.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог, та вважає їх такими, що не підлягають задоволенню.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись ст. ст. 244, 245, 255, 295, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання незаконною відмови, та зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.О. Ребров