Справа № 537/5548/17
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2018-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2018 р. м. ХарківСправа № 537/5548/17
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Жигилія С.П.

суддів: Бенедик А.П., Присяжнюк О.В.

за участю: секретаря судового засідання Ващук Ю.О.

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 02.02.2018 (суддя Маханьков О.В; м. Кременчук; повний текст рішення складено 02.02.2018) по справі № 537/5548/17

за позовом ОСОБА_1

до Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області

про визнання протиправним, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1, звернувся до Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області з адміністративним позовом до Кременчуцького обєднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області, в якому просив суд: визнати протиправним та скасувати рішення відповідача № 346 від 20.11.2017 щодо відмови в перерахунку пенсії позивачу; зобовязати відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачу починаючи з 01 жовтня 2017 року виходячи з розрахунку 90% від суми місячної (чинної) заробітної плати на підставі довідки прокуратури Полтавської області від 11.04.2016 № 18-153/вих16 у звязку з підвищенням заробітної плати відповідної категорії прокурорсько-слідчих працівників згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (№ 1789-ХІІ).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що раніше призначена йому пенсія підлягає перерахунку у звязку із зміною заробітної плати працівникам прокуратури, у звязку з чим вважає відмову відповідача у такому перерахунку протиправною.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02.02.2018 позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Кременчуцького об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області № 346 від 20.11.2017 року щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1.

Зобовязано Кременчуцьке об'єднане Управління Пенсійного фонду України Полтавської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1, починаючи з 01.10.2017 року, виходячи з розрахунку 90% від суми місячної (чинної) заробітної плати на підставі довідки прокуратури Полтавської області від 11.04.2016 року №18-153/вих16 у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідної категорії прокурорсько-слідчих працівників згідно ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (№1789-ХІІ).

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Кременчуцького об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області на користь ОСОБА_1 640 грн. 00 коп. сплаченого ним судового збору.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваного рішення, норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, відповідач просить рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02.02.2018 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач посилається на те, що на час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії Закон України «Про Прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІ втратив чинність. Відповідно до ч. 20 ст.86 чинного Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. На час прийняття рішення про відмову у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 Кабінетом Міністрів України відповідний нормативно-правовий акт не прийнято. Отже, на час прийняття відповідачем спірного рішення, чинним законодавством України не визначено субєктивного права, як і не передбачено підстав, порядку реалізації, обовязку органів Пенсійного фонду України щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про Прокуратуру» (№ 1789-ХІІ).

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. Вказує, що пенсія як працівнику прокуратури була призначена йому відповідно до Закону України Про прокуратуру № 1789-ХІІ в редакції на час призначення пенсії. З огляду на зазначене, право на перерахунок пенсії надане йому з моменту такого призначення і на підставі чинного на час призначення пенсії законодавства, а тому не може бути обмежене чи скасоване при прийнятті нових законів чи інших нормативно-правових актів, оскільки це б суперечило положенням статей 22, 58 Конституції України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

В ході розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Кременчуцькому об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Полтавської області з 28.02.2011 року та отримував пенсію за вислугу років, яка йому була призначена відповідно до Закону України Про прокуратуру № 1789-ХІІ.

Згідно з довідкою № 18-153/вих16, виданою 11.04.2016 року Прокуратурою Полтавської області, ОСОБА_1 працював в прокуратурі Полтавської області на посаді прокурора прокуратури Кременчуцького району, заробітна плата для нарахування пенсії станом на 01.12.2015 року складає 10948,67 грн.

13.04.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Кременчуцького обєднаного УПФУ Полтавської області із заявою про проведення йому з 01.01.2016 року перерахунку пенсії за вислугою років, призначеної відповідно до Закону України Про прокуратуру.

Рішенням Кременчуцького обєднаного УПФУ Полтавської області №11 від 14.04.2016 року ОСОБА_1 відмовлено у проведенні перерахунку пенсії. В обґрунтування відмови відповідач послався на п.5 Прикінцевих положень від 02.03.2015 року № 213 Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення, відповідно до яких з 01.06.2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених Законом України Про прокуратуру, не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються.

Не погодившись з прийнятим відповідачем рішенням, позивач звернувся з до суду з позовом про його скасування та зобовязання управління здійснити перерахунок пенсії.

Постановою Крюківського районного суду м. Кременчука від 18.10.2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Кременчуцького обєднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання протиправними та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправним рішення Кременчуцького обєднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області №11 від 14.04.2016 року щодо відмови ОСОБА_1 в проведенні перерахунку пенсії на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ. Зобовязано Кременчуцьке обєднане Управління Пенсійного фонду України Полтавської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1, починаючи з 01.01.2016 року, виходячи з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати на підставі довідки прокуратури Полтавської області від 11.04.2016 № 18-153/вих16 у звязку з підвищенням заробітної плати відповідної категорії прокурорсько-слідчих працівників згідно ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2016 року постанову Крюківського районного суду м. Кременчука від 18.10.2016 скасовано та прийнято нову постанову, якою у задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 суд апеляційної інстанції виходив з того, що оскільки позивач продовжує працювати в органах прокуратури та враховуючи зміни до законодавства, відповідно до Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02 березня 2015 року № 213-VIII, виплата позивачеві пенсії тимчасово припинена, і підстави для поновлення її виплати, а тим більше для перерахунку та виплати у перерахованому розмірі, відсутні. Крім того, положеннями абз. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" (із змінами відповідно до Закону № 213-VIII) та Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 року № 911-VІІІ у період з 01.04.2015 по 31.12.2015 та з 01.01.2016 по 31.12.2016 встановлено обмеження виплати пенсії особам, які працюють на посадах, які дають право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених, зокрема Законом України "Про прокуратуру". За таких обставин, враховуючи те, що позивач працює в органах прокуратури та відсутні підстави для виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.06.2015 року, колегія суддів дійшла висновку, що відсутні і підстави для перерахунку пенсії позивача з 01 січня 2016 року.

З набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 року № 2148-VІІІ були внесені зміни до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», яким внесено зміни до ст. 47 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", позивачу з 01.10.2017 року поновлено виплату призначеної пенсії, у звязку з чим 17.11.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Кременчуцького обєднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області із заявою про проведення йому з 01.10.2017 року перерахунку пенсії за вислугою років, призначеної відповідно до Закону України Про прокуратуру, на підставі довідки від 11.04.2016 № 18-153/16 про складові заробітної плати прокурора Прокуратури Кременчуцького району на 01.12.2015.

20.11.2017 року Кременчуцьким обєднаним Управлінням Пенсійного фонду України Полтавської області прийнято Рішення № 346 від, яким ОСОБА_1 відмовлено в перерахунку пенсії відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру». В обґрунтування відмови відповідач послався на п.5 Прикінцевих положень від 02.03.2015 року № 213 Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення, відповідно до яких з 01.06.2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених Законом України Про прокуратуру, не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються (а.с. 11).

Не погодившись з прийнятим відповідачем рішенням, позивач звернувся з даним позовом до суду про його скасування та зобовязання відповідача здійснити перерахунок пенсії.

Приймаючи рішення по задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що посилання відповідача на пункт 5 розділу ІІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213 є необґрунтованим, оскільки до спірних відносин підлягають застосуванню норми ст. 50-1 Закону України Про прокуратуру в редакції, чинній на момент призначення позивачу на пенсії.

Колегія суддів не погоджується з рішенням суду першої інстанції з таких підстав.

Так, на час призначення пенсії позивачу (у 2011 році) підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам були врегульовані частинами тринадцятою, вісімнадцятою статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ.

Згідно з ч. 18 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ (далі по тексту - Закон №1789-ХІІ), призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

1 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28 грудня 2014 року № 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" (далі - Закон № 76-VIII), яким, зокрема, частину вісімнадцяту статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ викладено у такій редакції: "Умови на порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України".

Таким чином, повноваження на встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури після 1 січня 2015 року законодавець делегував Уряду.

Урядом відповідний нормативно-правовий акт не прийнято і умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури не визначено.

15 липня 2015 року набрав чинності Закон України від 14 жовтня 2014 року №1697-VII "Про прокуратуру", згідно з Прикінцевими положеннями якого визнано такими, що втратив чинність Закон України від 5 листопада 1991 року №1789-ХІІ "Про прокуратуру", крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини п'ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів.

Отже, на час прийняття постанови Кабінетом Міністрів України від 9 грудня 2015 року №1013, з прийняттям якої позивач пов'язує виникнення у нього права на перерахунок пенсії, а також на час його звернення до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії положення статті 50-1 Закону України від 5 листопада 1991 року №1789-ХІІ "Про прокуратуру", що регулювали порядок перерахунку пенсій, втратили чинність.

За частиною двадцятою статті 86 Закону №1697-VІІ умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постанова Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2015 року №1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" (далі - постанова КМУ № 1013), якою підвищено розміри заробітку працівникам прокуратури та яка відповідно до її пункту 6 застосовується з 1 грудня 2015 року не містить положень, які б закріплювали можливість перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням розміру заробітку працюючих працівників прокуратури.

На час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії Кабінетом Міністрів України умов та порядку перерахунку пенсій працівникам прокуратури визначено не було.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки відповідач є територіальним органом виконавчої влади, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів України, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, він не мав підстав здійснювати перерахунок пенсії позивачеві на умовах та в порядку, закріплених нормою, що втратила чинність.

Положення Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" №76-VIII, якими частину вісімнадцяту статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-XII та частину 20 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII викладено у новій редакції, не були визнані неконституційними Конституційним Судом України, який до того ж у рішенні від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011 вказав, що одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

З урахуванням такого елемента принципу верховенства права, як пропорційність (розмірність) Конституційний Суд України зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов'язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства. При цьому зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Принцип збалансованості інтересів людини з інтересами суспільства сформульовано й у практиці Європейського суду з прав людини. Так, у рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Сорінг проти Сполученого Королівства" Суд зазначив, що Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) "спрямована на пошук справедливого співвідношення між потребами, пов'язаними з інтересами суспільства в цілому, і вимогами захисту основних прав людини". У рішенні від 17 жовтня 1986 року у справі "Ріс проти Сполученого Королівства" Суд зазначив, що, з'ясовуючи, чи існує позитивне зобов'язання стосовно людини, "належить врахувати справедливий баланс, який має бути встановлений між інтересами всього суспільства й інтересами окремої людини".

У рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі "Ейрі проти Ірландії" Суд констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового.

Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат (рішення Суду від 12 жовтня 2004 року у справі "Кйартан Асмудсон проти Ісландії").

Європейський суд з прав людини у рішенні "Великода проти України" від 3 червня 2014 року зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися й передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

У Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99 цей суд зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині 1 статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Враховуючи наведені положення джерел права, з 1 грудня 2015 року - початку застосування постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2015 року №1013 та у зв'язку з набранням у чинності Законом України "Про прокуратуру" № 1697-VII, яким по-іншому врегульовані правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням працівників прокуратури, пенсії, призначені за статтею 50-1 Закону України № 1789-ХІІ, не підлягають перерахунку у зв'язку з підвищенням розміру заробітку працюючих працівників прокуратури.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 20 лютого 2018 року (справа №711/6019/16-а) та від 2 березня 2018 року (справа №264/1617/17 та №761/21804/17).

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність у відповідача законних підстав для здійснення позивачу перерахунку пенсії, відповідно до статті 50-1 Закону України від 5 листопада 1991 року №1789-ХІІ "Про прокуратуру", оскільки положення цієї статті втратили чинність.

При цьому, колегія суддів зауважує, що відмова відповідача у такому перерахунку пенсії позивача не призвела до зменшення розміру пенсії, яку він отримував до цього, і не є звуженням обсягу вже набутих ним прав та/або позбавленням його права на соціальний захист.

З урахуванням встановлених обставин, наведених вище норм матеріального права та правових висновків Європейського Суду з прав людини, Конституційного Суду України, у відповідача по справі були відсутні підстави для перерахунку позивачеві пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», у редакції, чинній на час призначення пенсії, у зв'язку із підвищенням заробітної плати відповідної категорії прокурорсько-слідчих працівників та на підставі довідки від 11.04.2016 № 18-153/16 про складові заробітної плати прокурора Прокуратури Кременчуцького району на 01.12.2015, починаючи з 01.10.2017.

У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Враховуючи допущені судом першої інстанції норм матеріального права, про які зазначено вище, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області задовольнити.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 02.02.2018 по справі № 537/5548/17 скасувати.

Прийняти постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду, крім випадків, встановлених ч.5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_3
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_4 ОСОБА_5
Повний текст постанови складено 27.04.2018.