Справа № 820/5468/17
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2018-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2018 р. м. ХарківСправа № 820/5468/17
Харківський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Яковенка М.М.

суддів: Лях О.П., Старосуда М.І.

секретарі судового засідання: Жданюк А.О.

за участі:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2018 року по справі № 820/5468/17 (головуючий І інстанції: Зінченко А.В., дата складання повного тексту 01.03.2018 р.) за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ :

Позивач, ОСОБА_3, звернулась з позовом до Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просила суд: скасувати податкове повідомлення - рішення від 31 жовтня 2017 року № 2038-4504/1303 про визначення суми податкового зобов'язання за платежем «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами» на суму 19 161, 58 грн..

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Позивач подав апеляційну скаргу, пославшись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, яка прийнята з порушенням норм матеріального права, просив її скасувати, а позов задовольнити.

Апелянт наголошує, що з огляду на положення ст..ст.8, 10, 12 Податкового кодексу України застосування контролюючим органом положень статті 266 ПК України з метою оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки не могло мати місце у 2015 році.

Представник позивача наполягав на задоволенні апеляційної скарги у повному обсязі.

Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги у повному обсязі. Представник посилається на законність та обґрунтованість спірного ППР, вказує на обовязку сплатити нарахований податок на нерухоме майно.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що згідно довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності встановлено, що у власності позивача знаходиться наступний об'єкт: житловий будинок за адресою: м.Харків, вул. Фурмана,48, загальною площею 786,6 кв.м., зареєстрований з 19.11.2012 року.

Відповідно заяви позивача та інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 17.12.2015 р. вул. Фурмана перейменована в вул. Шацьку, 48 та проведена реконструкція із зміною площі з 786,6 кв.м. на 249,6 кв.м.

Рішенням Харківської міської ради №1793815 від 21.01.2015 року на 2015р. встановлено, що неоподаткована площа для житлового будинку /будинків - 120 кв.м. ставка податку за 1 кв.м. - 2% від мінімальної заробітної плати(1218 грн.).

Тому, ОСОБА_3 в 2015 році фактично володіла нерухомим майном з площею 786,6 кв.м., і ця площа перевищувала встановлену норму.

31.10.2017 року Головним Управлінням ДФС' у Харківській області винесено податкове повідомлення рішення 2038-4504/1303, яким ОСОБА_3 повідомлено, що згідно з ст. 266 Податкового кодексу України їй визначено суму податкового зобов'язання за платежем Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки сплачений фізичними особами за 2015 рік на суму 19 161, 58 грн.

Зазначені обставини не є спірними між сторонами. Основним спірним питанням в межах справи є наявність або відсутність обовязку ОСОБА_3, з урахуванням положень ст..266 ПК України сплатити податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2015 рік, тобто як правозастосування відповідного податкового законодавства. Не є спірним питанням податковий період 2016 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції з огляду на встановлені обставини справи та наявність у власності обєкту нерухомого майна, що перевищує встановлені норми, відповідно до вимог ст..266 ПК України прийшов до висновку про правомірне донарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на суму 19161, 58 грн..

Здійснюючи апеляційний перегляд та надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів не може погодитися з висновками суду виходячи з наступного.

Законом України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» (далі Закон №71-VIII) запроваджено новий місцевий податок, а саме: податок на майно, який складається з трьох різновидів: транспортний податок та податок на майно, відмінне від земельної ділянки та плата за землю.

Вказаним Законом запроваджено низку правових норм, що врегулювали питання справляння місцевих податків.

Колегія суддів звертає увагу, що приписами статті 10 Податкового кодексу України, передбачено перелік місцевих податків, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки прямо не вказаний. Натомість, є податок на майно, який складається із 3 різних податків, кожен із різними елементами податку як їх визначено п. 7.1 ст. 7 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України сільські, селищні, міські ради та ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Отже, встановлення податку на майно, зокрема в частині податку на майно, відмінне від земельної ділянки, є безумовним обов'язком місцевої ради, який повинен бути виконаний шляхом прийняття відповідного рішення.

Підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України визначено порядок опублікування та застосування рішень місцевої ради про встановлення місцевих податків. Рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період).

В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Наведеною нормою передбачено обов'язок місцевої ради опублікувати рішення про встановлення місцевого податку, а також наслідки несвоєчасного опублікування відповідного рішення. Причому норма розрізняє період опублікування рішення ради (це період, який передує плановому), плановий період (у якому планується встановити місцевий податок) і наступний період, (тобто період, який є наступним за плановим).

Кожен із цих періодів має самостійне правове значення. При цьому такі періоди не можуть співпадати в часі. Зокрема, не може бути плановим період, у якому прийняте та опубліковане відповідне рішення ради. Плановим у будь-якому разі може бути лише той період, який є наступним після періоду опублікування рішення ради.

Якщо таке рішення не буде опубліковано до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому підлягає застосуванню відповідний податок, таке рішення застосовується з початку наступного бюджетного періоду за тим, у якому планувалося запровадити відповідний податок.

В даному випадку із запровадженням податку на майно, відмінного від земельної ділянки, на 2015 рік відповідні норми Закону №71-VIII набрали чинності з 01 січня 2015 року. Отже, лише в 2015 році місцеві ради отримали повноваження і одночасно набули обов'язку щодо встановлення податку на майно, відмінне від земельної ділянки. Відповідно, лише після цієї дати місцеві ради мали юридичні підстави для прийняття рішення про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

При цьому, виходячи з неможливості збігу між періодом опублікування рішення та плановим періодом, в 2015 році не можна було визначити плановим періодом 2015 рік.

Плановим відповідно до положень підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України є період після того, в якому приймається відповідне рішення ради.

Як було встановлено судом та не є спірним, що 21.01.2015 року Харківською міською радою 36 сесії 6 скликання прийнято рішення №1793/15 «Про внесення змін до 4 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 12.01.2011 року №126/22 «Про врегулювання питання справляння податків на території міста Харкова відповідно до норм Податкового кодексу України». На 2015р. встановлено, що неоподаткована площа для житлового будинку /будинків - 120 кв.м. ставка податку за 1 кв.м. - 2% від мінімальної заробітної плати (1218 грн.).

Отже, рішення місцевих рад щодо т податку, прийняті у 2015 році, могли встановлювати плановим лише 2016 рік.

Таким чином, з урахуванням норми підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України рішення місцевих рад стосовно податку на майно, відмінне від земельної ділянки, прийняті в 2015 році та опубліковані протягом січня-лютого 2015 року, не могли бути застосовані в 2015 році. Такі рішення могли передбачати плановим лише 2016 рік, і саме з цього періоду податку на майно, відмінне від земельної ділянки міг вважатися встановленим місцевою радою.

Така правова позиція суду апеляційної інстанції узгоджується з суцільною практикою Верховного Суду з цього спірного питання саме періоду 2015 року.

У звязку з вищенаведеним, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність відмови у задоволені вимог позивача про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення про визначення позивачу суми грошового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2015 рік.

Надання неналежної правової оцінки фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального права призвело до неправильного вирішення справи по суті заявлених вимог. Враховуючи наведене, колегія суддів, з урахуванням приписів ст.317 КАС України дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції із прийняттям нової про відмову у задоволенні позову з наведених вище судом апеляційної інстанції підстав.

Керуючись ст. ст. 23, 31, 33, 90, 292, 308, 309, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2018 року по справі № 820/5468/17 скасувати та ухвалити нове рішення.

Адміністративний позов ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області від 31 жовтня 2017 року № 2038-4504/1303 про визначення ОСОБА_3 суми податкового зобов'язання за платежем «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами» на суму 19 161 гривен 58 копійок.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів - з дня складення повного судового рішення.

У повному обсязі складена 27 квітня 2018 року.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_4
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_5 ОСОБА_6