Справа № 815/1425/18
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2018-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1425/18
УХВАЛА
24 квітня 2018 року м. Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Танцюра К.О., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним наказу, скасування наказу про звільнення, поновлення, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди,-
Ухвалою суду від 04.04.2018р. адміністративний позов ОСОБА_1 було залишено без руху, у зв'язку із невідповідністю позовної заяви ст.160.161 КАС України. Разом з тим, в ухвалі суду від 04.04.2018р. судом зазначено, що ОСОБА_1, звернувшись до суду із позовом про визнання протиправним наказу про притягнення його до дисциплінарної відповідальності №2495 від 25.07.2017р. та про звільнення із займаної посади №1267 о/с від 08.08.2017р. порушив місячний строк для звернення, встановлений ч.5 ст.122 КАС України, при цьому, зазначено про те, що позивачем не було зазначено коли йому стало відомо про оскаржувані рішення та не надано до суду відповідну заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду.
19.04.2018р. до суду від ОСОБА_1 надійшли уточнений адміністративний позов та заява про поновлення строку для звернення до адміністративного суду із цим позовом.
Згідно заяви ОСОБА_1 про поновлення строку для звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом від 19.04.2018р. позивач просить суд поновити пропущений процесуальний строк, встановлений законом та визнати причини його пропуску поважними для звернення до Одеського окружного адміністративного суду із цим позовом. В обґрунтування наявності підстав для такого поновлення, позивач зазначає, що наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області №2495 від 25.07.2017р. його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності, із яким він ознайомився лише після звернення до Одеського окружного адміністративного суду 22.08.2017р. (справа №815/4339/17), однак копії наказу він не отримував. При цьому, із заперечень Головного управління Національної поліції Одеської області від 08.12.2017р. №20/4005 на уточнений позов ОСОБА_1. від 24.11.2017р., йому стало відомо, що наказ управління від 08.08.2017р. №1267о/с по особовому складу, яким було звільнено позивача є чинним та не оскаржувався. ОСОБА_1 зазначив, що він був позбавлений права подавати уточнену позовну заяву, а тому був змушений у судовому засіданні 06.03.2018р. подати суду по справі №815/4339/17 клопотання про залишення позову без розгляду. У зв'язку з викладеним, позивач просить суд поновити строк звернення до суду із цим позовом.
Судом встановлено, що ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 07.09.2017р. було відкрито провадження у справі №815/4339/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди. Однак, за клопотанням ОСОБА_1., ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 06.03.2018р. по справі №815/4339/17 залишено без розгляду його адміністративний позов до Головного управління Національної поліції в Одеській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди.
При цьому, як свідчать матеріали позовної заяви, ОСОБА_1 було відомо про наявність оскаржених за цим адміністративним позовом наказів під час розгляду справи №815/4339/17, зокрема, ОСОБА_1 зазначено, що під час розгляду справи №815/4339/17 із заперечень Головного управління Національної поліції Одеської області від 08.12.2017р. №20/2005 йому стало відомо про те, що наказ ГУНП в Одеській області від 08.08.2017р. №1267 о/с є чинним, а із вказаним адміністративним позовом до суду він звернувся 30.03.2018р.
Частина перша статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У своїй практиці Європейський суд з прав людини звертав увагу, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права" ( рішення від 4 грудня 1995 року у справі Белле проти Франції (Bellet v. France), Series A № 333-B, crop. 42, пункт 36).
Позивачем не зазначається та з матеріалів справи не вбачається обставин, що заважали б позивачу та могли бути обєктивними перешкодами для звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів у передбачений законом строк.
Суд зазначає, що ОСОБА_1 мав практичну можливість оскаржити накази Головного управління Національної поліції в Одеській області від 25.07.2017р. №2495 та від 08.08.2017р. №1267о/с про його звільнення, у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби шляхом подання окремого позову до суду у межах місячного терміну або уточнити позовні вимоги в межах справи №815/4339/17 у порядку визначеному КАС України.
При цьому, коли ОСОБА_1 22.08.2017р. звернувся до суду із позовними вимогами про його поновлення на посаді відповідно він мав передбачити що існує наказ на підставі якого його було звільнено.
Відтак, з викладеного вбачається, що станом на 30.03.2017р., місячний строк звернення позивача до суду із даним адміністративним позовом сплинув.
Інститут строків в судовому процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.
При цьому, слід зазначити, що судом вбачаються підстави для поновлення строку звернення до суду виключно з ініціативи та в межах наведених доводів особи, яка подала заяву. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є її дії, спрямовані на захист порушених прав, зокрема, оскарження рішення (дії чи бездіяльності), письмові звернення з цього приводу, а також докази, які свідчать про те, що були створені умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.
Разом з цим, поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов'язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами. Поважність причин пропуску строку звернення до суду суд оцінює у кожному конкретному випадку з метою визначення правових наслідків. Так, поважними причинами можуть бути визнані: захворювання, що перешкоджає звернутись до суду, відрядження, несвоєчасне отримання оскаржуваного рішення, тощо.
Частиною 2 ст.123 КАС України визначено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
З адміністративного позову та доданих до нього матеріалів суд не вбачає перешкод та істотних підстав для вчасного вчинення позивачем процесуальних дій, а тому клопотання представника позивача про поновлення строку звернення до суду не підлягає задоволенню, а адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним наказу, скасування наказу про звільнення, поновлення, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди підлягає поверненню позивачеві.
Керуючись ст. ст. 122,123,294 КАС України, суд
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку визначеному ст. 295 та п.15.5 розділу VII КАС України. Ухвала набирає законної сили відповідно до приписів ст. 256 КАС України.
Суддя К.О. Танцюра