Справа № 335/11252/17
Суддя: Рибалко Н. І.
Дата ухвалення: 2018-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2018 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: Рибалко Н.І.,

за участі секретаря судового засідання Мереуци М.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону №1 Управління патрульної поліції в м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції Бородавко Михайла Васильовича скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до інспектора роти №3 батальйону №1 Управління патрульної поліції в м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції Бородавко Михайла Васильовича скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, зазначивши наступне.

Відповідачем було винесено постанову серії АР №396638 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн. Вказана постанова позивачем була оскаржена до Управління патрульної поліції в м. Запоріжжі. Відповідь отримана 11.09.2017 року, відповідно до якої визнано дії відповідача законними. З викладеним у відповіді позивач не згоден. Відповідно до змісту постанови, 23.08.2017 року ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом ВАЗ 21011, номерний знак НОМЕР_3, перебуваючи в м. Запоріжжі на вул. Космічна 125 залишив транспортний засіб у місці де не уможливлює рух інших транспортних засобів чим порушив п.п. 15.10 ПДР України.

Позивач вважає, що постанова є незаконною та підлягає скасуванню та посилається на те, що з матеріалів відповіді Управління патрульної поліції в м. Запоріжжі по результатам перевірки про оскарження постанови про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 зупинив свій транспортний засіб на автозаправочній станції, та пішов у невідомому напрямку, чим зробив неможливий рух інших транспортних засобів. Відповідачем не було в повному обсязі досліджено наявні докази та обставини вказаної ситуації.

Позивачем під час руху на автомобілі було встановлено, що в автомобілі закінчується пальне, тому позивач був вимушений заїхати на автозаправку, після заправки, автомобіль зламався та не міг рухатись. З метою попередження блокування руху на автозаправці, позивач відштовхав свій автомобіль на скільки мав фізичну змогу з проїзду і в подальшому намагався знайти можливість відбуксирувати автомобіль для ремонту. З метою відбуксирування автомобіля з проїжджої частини позивач покинув місце знаходження автомобіля та звернувся до свого знайомого за допомогою. Коли повернувся то побачив працівників поліції, які складали постанову про адміністративне порушення та належний позивачу автомобіль НОМЕР_1 забирають на евакуатор. Крім того позивач зазначає, що за технічними характеристиками автомобіля ВАЗ 21011 не передбачено встановлення аварійної світлової сигналізації, а встановлення знаку аварійної зупинки в повному обсязі заблокувало б проїзд по проїжджій частині.

Також позивач посилається на п.15.14 ПДР України, згідно з яким у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пунктів 9.9-9.11 цих Правил.

Посилаючись на вищевикладене позивач зазначає, що ним ПДР не порушені, відповідачем же при розгляді справи були допущені порушення його прав, передбачених КУпАП щодо процедури розгляду справи. З наведених підстав позивач просити задовольнити позов та скасувати вищезазначену постанову відповідача.

Позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити.

Належно повідомлений про час та місце розгляду справи відповідач в судове засідання не з'явився.

Справа розглядається у відповідності до ч.3 ст. 194 КАС України, на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі ст. 229 КАС України, фіксування судового процесу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини.

Відповідно до ст. 288 КУпАП, постанову про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у районний суд у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим кодексом.

Судом встановлено, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №396638 - ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом ВАЗ 21011 номерний знак НОМЕР_2 23.08.2017 року в м. Запоріжжя, вул. Космічна, 125, водій керуючи транспортним засобом залишив транспортний засіб у місці де унеможливлює рух інших транспортним засобом, чим порушив п.п. 15.10 д ПДР. За вказане порушення ПДР України ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн.

Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають з права особи оскаржити рішення суб'єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Отже, постановою у справі про адміністративне правопорушення серії АР №396638 від 28.08.2017 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п.п. 15.10 д ПДР України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу за порушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до п.п. 15.10 д ПДР України - у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів.

Відповідач у постанові серії АР №396638 від 28.08.2017 року зазначає, що позивач порушив п.п. 15.10 д ПДР України, проте доказів на підтвердження цього факту не надає.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За нормою ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач в судове засідання не з'являвся, будь-яких доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові не надав, не спростував вказане твердження позивача, що він не порушував ПДР України.

При цьому, згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи, що відповідачем не було доведено належними, достатніми та допустимими доказами, що позивач порушив п.п. 15.10 д ПДР України.

Будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови не надано.

Так єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.

Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядати як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Будь-яких інших доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП відповідачем до суду не надано.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем в порушення вимог ст. 77 КАС України не надано доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови.

Оскільки доказів відповідачем не надано, то суд, враховуючи презумпцію невинуватості, закріплену КУпАП та Конституцією України, виходить з того, що показання позивача з приводу конкретних обставин його дій на дорозі не спростовані і відповідають дійсності, і у такому випадку не доведено наявність складу адміністративного правопорушення, за яке позивач притягнутий до відповідальності, у зв'язку з чим постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону №1 Управління патрульної поліції в м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції Бородавко Михайла Васильовича скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову інспектора роти №3 батальйону №1 Управління патрульної поліції в м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції Бородавко Михайла Васильовича від 28.08.2017 року серії АР №396638 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн., справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Н.І.Рибалко