Справа № 820/1810/18
Суддя: Супрун Ю.О.
Дата ухвалення: 2018-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

26 квітня 2018 р. Справа № 820/1810/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Супруна Ю.О., розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, АДРЕСА_1) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, майдан Свободи, 5, Держпром. 3 під'їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022) про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить суд:

- визнати дії відповідача протиправними щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів, пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 року № 2050-ІІІ;

- зобов'язати відповідача здійснити розрахунок та виплату ОСОБА_1, компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії, відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 року № 2050-ІІІ, яка була нарахована та виплачена на підставі постанови Сахновщинського районного суду Харківської області від 11.10.2017 року по справі № 634/600/17 та постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2017 року по справі № 634/600/17, за період з 01.01.2016 року по день фактичної виплати пенсії.

Крім того, позивач просить суд встановити судовий контроль на виконання судового рішення шляхом зобов'язання ГУ ПФУ в Харківській області подати у встановлений судом строк, з моменту набрання рішення законної сили, звіт про виконання рішення суду (ст. 382 КАС України).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відмова відповідача у нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати є протиправною, оскільки таке право передбачено Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати».

Представник відповідача надав через канцелярію Харківського окружного адміністративного суду 28.03.2018 року за вх.№01-26/14556 відзив на адміністративний позов, в якому проти позову заперечував, зазначивши, що постановою Сахновщинського районного суду Харківської області від 11.10.2017 року по справі № 634/600/17, яка набрала законної сили 11.12.2017 року та була отримана Головним управлінням Пенсійного фонду України Харківської області до виконання у встановлений законом строк і затримки строку виплати пенсії не відбулось, тому відсутні підстави для виплати позивачу компенсації передбаченої Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку із порушенням строків їх виплати". Крім того, зазначив, що виплата пенсійного платежу на підставі виконання рішення суду в межах заявленого у позові розміру унеможливлює його виплату за проміжок часу, щодо якого є присуд про виплату і факт його виплати, з цих підстав просив суд відмовити в задоволені адміністративного позову у повному обсязі.

02.04.2018 року за вх.№01-26/15405/18 позивачем через канцелярію Харківського окружного адміністративного суду подано відповідь на відзив, де останнім зазначено, що з 01.01.2016 року по 31.01.2018 року відповідач повинен здійснити розрахунок та виплату позивачу компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії, відповідно до ЗУ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати від 19.10.2000 року № 2050-ІІІ та постанови КМ України від 21.02.2001 року № 159 "про затвердження порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати", щодо доводів відповідача вважати такими, що є необґрунтованими та задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Позивач та представник відповідача в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду адміністративної справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами адміністративної справи.

Від позивача до канцелярії Харківського окружного адміністративного суду 23.04.2018 року за вх.№01-26/19119/18 надійшла заява, в якому просив суд задовольнити адміністративний позов в повному обсязі та здійснювати розгляд справи без участі позивача за наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі за текстом КАС України) зазначено, що письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України зазначено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З урахуванням положень ст.ст. 4, 229 КАС України суд приходить до висновку про наявність беззаперечних підстав для розгляду адміністративної справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з таких підстав та мотивів.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справ, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що позивач, ОСОБА_1 звернувся до Сахновщинського районного суду Харківської області з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України Харківської області про визнання бездіяльності Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Сахновщинським районним судом Харківської області по справі № 634/600/17 від 11.10.2017 року прийнято рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1, а саме:

- визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в частині не перерахунку та невиплати перерахованої пенсії ОСОБА_1, з 01.01.2016 року;

- зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсію з основних і додаткових видів грошового забезпечення в наступних розмірах:

Посадовий оклад 3400,00 грн.; Оклад за спеціальним званням (підполковник поліції) 2200,00 грн.; Надбавка за стаж служби в поліції 40% - 2240,00 грн.; Надбавка за виконання особливо важливих завдань 100% - 7840,00 грн.; Премія -65,05% - 10199,84 грн., з дати виникнення права на перерахунок;

- зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області щомісячно здійснювати нарахування та виплату ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсії, без обмеження максимального розміру пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) на підставі рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 року №7-рп/2016 «У справі за конституційним поданням Верховного суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення другого речення частини сьомої ст.43, першого речення частини першої ст.54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Також, з матеріалів справи вбачається, що 11.12.2017 року по справі № 634/600/17 постановою колегії суддів Харківського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області - задоволено частково.

Постанову Сахновщинського районного суду Харківської області від 11.10.2017р. по справі № 634/600/17 скасовано в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про виплату пенсії без обмеження максимального розміру пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) на підставі рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року. Прийнято в цій частині нову постанову, якою у задоволенні позову відмовлено. В іншій частині постанови Сахновщинського районного суду Харківської області від 11.10.2017 р. по справі №634/600/17 залишено без змін. Зазначена постанова Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2017 року по справі №634/600/17 набрала законної сили.

Крім вищевикладеного в матеріалах адміністративної справи міститься відомість того, що ОСОБА_1 26.12.2017 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з запитом на отримання публічної інформації в якому просив надати наступну інформацію, а саме:

- повідомити коли (дата, місяць, рік) Головним управління Пенсійного фонду України в Харківській області на підставі постанови Сахновщинського районного суду Харківської області 11.10.2017р. по справі № 634/600/17 та постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2017 року по справі № 634/600/17 буде перерахована та виплачена пенсія позивачу;

- повідомити який розмір пенсії буде призначений з 01.01.2016 року (з обмеженням розміру з 01.01.2016 року та без обмеження розміру пенсії з 01.01.2018 року, яка загальна сума заборгованості буде виплачена з 01.01.2016 року позивачу;

- надати відповідний розрахунок пенсії з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року вказавши помісячно нараховані, виплачені суми пенсії (з врахуванням перерахованої пенсії) позивачу;

- надати інформацію з приводу якщо відповідачем не буде проведено перерахунок та виплата перерахованої пенсії позивачу з 01.01.2016 року, а також повідомити причини не виконання судових рішень.

26.02.2018 року за № 2256-14/20 Головне управління пенсійного фонду України в Харківській області направив лист відповідь позивачу з розрахунком про виконання рішення суду, де зазначив також що постанову суду виконано в межах покладених зобов'язань.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи 05.02.2018 року позивач з заявою звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просив відповідача згідно з ч. 2 ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ, нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів від нарахованої суми пенсії, яка не була позивачем вчасно отримано з вини відповідача, за минулий час. У зв'язку з викладеним, також просив повідомити який розмір компенсації позивачу буде нарахована та виплачена з 01.01.2016 року. Разом з тим, надати інформацію якщо відповідачем не буде проведене відповідне нарахування та виплата.

Відповідач листом № 1248/Г-14 від 02.03.2018 року повідомив позивача, про те що перевіркою пенсійної справи позивача встановлено, що нараховані пенсійні виплати здійснювались своєчасно і в повному обсязі. Заборгованості по виплаті пенсії позивачу відсутні. Також, що відсутні підстави для нарахування і виплати компенсації втрати частини доходів, відповідно до ЗУ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" позивачу.

По суті спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Питання, пов'язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" № 2050-ІІІ (надалі за текстом Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159 (далі Порядок № 159).

Згідно зі статтями 1, 2 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Із наведеного вбачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", статтею 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" та Порядком № 159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі пенсійним органом) добровільно чи на виконання судового рішення.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 159 компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Виходячи з вищенаведеного суд дійшов висновку, що основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону №2050-ІІІ та Порядком компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 24 жовтня 2011 року № 6-38цс-11, від 18 листопада 2014 року № 21-518а14, від 11 липня 2017 року №21-2003а16.

Відповідно до п.5 ст. 242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України Про судоустрій і статус суддів встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі Федоренко проти України (№ 25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути існуючим майном або виправданими очікуваннями щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи законними сподіваннями отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства (Stretch - United Kingdom № 44277/98).

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого "права власності" (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини Фон Мальтцан та інші проти Німеччини). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися "активом": вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є "активом", на який може розраховувати громадянин як на свою власність ("Von Maltzan and Others v. Germany" № 71916/01, № 71917/01 та № 10260/02).

Суд критично відносить до посилань відповідача про застосування до спірних правовідносин висновків Верховного Суду України по справі №727/7816/16-а від 30.05.2017 року з підстав, що у зазначеній відповідачем ухвалі Верховного Суду висловлено правову позицію відносно інших правовідносин, ніж ті, що є предметом розгляду в межах даної справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України, визначені повноваження суду при вирішенні справи. Так, зазначеною нормою законодавства передбачено, що при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

За приписами ч. 2 ст. 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень (п.1); визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (п. 2); визнання дій субєкта владних повноважень протиправними та зобовязання утриматися від вчинення певних дій (п. 3); визнання бездіяльності субєкта владних повноважень протиправною та зобовязання вчинити певні дії (п. 4); встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) субєкта владних повноважень (п.5); прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини, та стягнення з відповідача - субєкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю (п.6); інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (п. 10).

Приписами ч. 3 зазначеної норми передбачено, що у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд має право зобовязати субєкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Крім того, згідно до ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобовязати відповідача - субєкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права субєкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Отже, суд може прийняти постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Тобто, спосіб захисту має враховувати суть правопорушення, допущеного суб'єктом владних повноважень - відповідачем.

Відповідно до правової позиції палати в адміністративних справах Верховного Суду України, викладеної у постанові № 9/175-04 від 24.01.2006 р., суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 244-2 КАС України (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" №192 від 12.02.2015 року) висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Отже, з огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що належним способом відновлення порушеного права позивача, а також із метою усунення порушень, допущених відповідачем у спірних правовідносинах, є визнати дії відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, майдан Свободи, 5, Держпром. 3 під'їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022) протиправними щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, АДРЕСА_1) компенсації втрати частини доходів, пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 року № 2050-ІІІ, та зобовязання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, майдан Свободи, 5, Держпром. 3 під'їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022) здійснити розрахунок та виплату ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, АДРЕСА_1), компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії, відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 року № 2050-ІІІ, яка була нарахована та виплачена на підставі постанови Сахновщинського районного суду Харківської області від 11.10.2017 року по справі № 634/600/17 та постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2017 року по справі № 634/600/17, за період з 01.01.2016 року по день фактичної виплати пенсії.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Також, позивач звертаючись до суду порушив питання, щодо зобов'язання відповідача подати у встановлений судом строк, з моменту набрання рішення законної сили, звіт про виконання рішення суду (ст. 382 КАС України), суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Враховуючи, що встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є правом, а не обов'язком суду, а також приписи статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України щодо обов'язковості судових рішень та відсутності об'єктивних обставин щодо невиконання судового рішення з боку відповідача, суд не вбачає підстав для зобов'язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 13, 14, 139, 241, 243, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, АДРЕСА_1) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, майдан Свободи, 5, Держпром. 3 під'їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022) про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії - задовольнити в повному обсязі.

Визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, майдан Свободи, 5, Держпром. 3 під'їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022) протиправними щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, АДРЕСА_1) компенсації втрати частини доходів, пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 року № 2050-ІІІ.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, майдан Свободи, 5, Держпром. 3 під'їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022) здійснити розрахунок та виплату ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, АДРЕСА_1) компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії, відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 року № 2050-ІІІ, яка була нарахована та виплачена на підставі постанови Сахновщинського районного суду Харківської області від 11.10.2017 року по справі №634/600/17 та постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2017 року по справі №634/600/17, за період з 01.01.2016 року по день фактичної виплати пенсії.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, майдан Свободи, 5, Держпром. 3 під'їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, АДРЕСА_1) судовий збір у сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст рішення виготовлено 26 квітня 2018 року.

Суддя Супрун Ю.О.