Справа № 826/8684/17
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2018-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 квітня 2018 року №826/8684/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шрамко Ю.Т., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, третя особа - Державний заклад "Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров'я України", про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва, (також далі - суд), надійшов позов ОСОБА_1, (далі - позивач, ОСОБА_1), до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, (далі - відповідач), третя особа - Державний заклад "Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров'я України", (далі - третя особа, ДЗ "ЦМСЕК МОЗ України"), про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №53239272, прийнятої старшим державним виконавцем відповідача від 21 червня 2017 pоку, (далі - оскаржувана постанова).

Ухвалою суду від 17 липня 2017 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/8684/17, (далі - справа).

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що оскаржувана постанова прийнята відповідачем протиправно та підлягає скасуванню, оскільки виконавчий документ у виконавчому провадженні ВП №53239272 не виконано.

Відповідач позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки оскаржувана постанова прийнята ним на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

12 січня 2017 року старшим державним виконавцем відповідача Городньою Ганною Юріївною прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №53239272 по примусовому виконанню виконавчого листа №826/15007/15, виданого 11 серпня 2016 року Окружним адміністративним судом міста Києва, про зобов'язання ДЗ "ЦМСЕК МОЗ України" провести перевірку рішень МСЕК №3 Запорізької області від 11 вересня 2012 року, МСЕК Харківської області від 28 листопада 2012 року та консультативного висновку Інституту медико-соціальних проблем м. Дніпропетровська про відсутність підстав для встановлення відсотків втрати працездатності ОСОБА_1 за наслідками виробничої травми, отриманої ним 31 грудня 1999 року з урахуванням висновку експерта №168-ая/12 від 15 грудня 2011 року Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи та залученням необхідних фахівців.

При цьому, 21 червня 2017 року старшим державним виконавцем відповідача Городньою Ганною Юріївною прийнято оскаржувану постанову, якою закінчено виконавче провадження ВП № 53239272 у зв'язку із фактичним виконанням виконавчого документу в повному обсязі.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1, ч. 1 ст. 5, ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 18, п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII, (далі - Закон), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов'язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

З наявної в матеріалах справи копії матеріалів виконавчого провадження ВП №53239272 вбачається, що оскаржувана постанова прийнята у зв'язку з тим, що 13 лютого 2017 року відповідачу надійшла заява ДЗ "ЦМСЕК МОЗ України" №15 про закриття виконавчого провадження ВП № 53239272, до якої додано виписку з протоколу засідання №3 від 07 червня 2016 року, лист ДУ "Інститут отоларингології ім. проф. О.С. Коломійченка" Національної академії медичних наук України від 02 червня 2016 року, висновок експерта №168Ая/12 Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи, листи ДЗ "ЦМСЕК МОЗ України" від 16 червня 2016 року №223/06 та від 08 липня 2016 року №281.

Разом з тим, вказана вище заява ДЗ "ЦМСЕК МОЗ України" від 13 лютого 2017 року №15 та додані до неї документи не є належними та достатніми доказами фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим листом №826/15007/15, виданим 11 серпня 2016 року Окружним адміністративним судом міста Києва, оскільки з вказаних документів неможливо встановити проведення боржником (ДЗ "ЦМСЕК МОЗ України") перевірки рішень МСЕК №3 Запорізької області від 11 вересня 2012 року, МСЕК Харківської області від 28 листопада 2012 року та консультативного висновку Інституту медико-соціальних проблем м. Дніпропетровська про відсутність підстав для встановлення відсотків втрати працездатності ОСОБА_1 за наслідками виробничої травми, отриманої ним 31 грудня 1999 року з урахуванням висновку експерта №168-ая/12 від 15 грудня 2011 року Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи та залученням необхідних фахівців.

Крім того, згідно доданого до вказаної вище заяви від 13 лютого 2017 року №15 листа ДЗ "ЦМСЕК МОЗ України" від 16 червня 2016 року №223/06, останнім повідомлено позивача, що Висновок Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи №168-ая/12 від 15 грудня 2011 року не може бути взятий до уваги медико-соціальною експертною комісією.

Виходячи з того, що відповідачем не надано суду належних та достатніх доказів фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим листом №826/15007/15, виданим 11 серпня 2016 року Окружним адміністративним судом міста Києва, суд приходить до висновку, що правові підставі для прийняття оскаржуваної постанови відсутні, у зв'язку з чим вказана постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Згідно з ч. 1 ст. 9, ст. 72, ч.ч. 1, 2, 5 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, (далі - КАС України), розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих судом обставин вбачається, що позов ОСОБА_1 до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, третя особа - Державний заклад "Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров'я України", про скасування постанови є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню повністю.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 72-77, 90, 134, 139, 192, 241-246, 250, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) задовольнити повністю.

2. Скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №53239272, прийняту 21 червня 2017 року старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Городньою Ганною Юріївною (місцезнаходження: АДРЕСА_2; код ЄДРПОУ НОМЕР_2).

Відповідно до ч. 1 ст. 293 КАС України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 255 КАС України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Згідно з підпунктом 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Ю.Т. Шрамко