Справа № 810/1906/17
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2018-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/1906/17 Суддя (судді) першої інстанції: Василенко Г.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Файдюка В.В., Мєзєнцева Є.І.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Київській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Київській області (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № 19342-17 від 17.06.2015 року та № 3481-17 від 06.06.2016 року.

Київський окружний адміністративний суд своєю постановою від 29 серпня 2017 року адміністративний позов задовольнив.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Київського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2017 року та постановити нову про відмову у задоволенні позову. На думку апелянта, зазначене рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Також, апелянт звертав увагу суду на те, що відповідно до законодавства України, позивач повинен був сплачувати транспортний податок за 2015 та 2016 роки.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив про недоведеність відповідачем того, що його транспортний засіб підлягає оподаткуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду - скасуванню в частині, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, позивач є власником легкового автомобіля TOYOTA моделі Land Cruiser 200, реєстраційний номер НОМЕР_1, об'єм двигуна 4461 см3, 2014 року випуску, тип - легковий універсал - В, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2.

Відповідачем, на підставі п. 267.6.2., 267.6. ст. 267 Податкового кодексу України (далі ПК України) винесено податкові повідомлення-рішення № 19342-17 від 17.06.2015 року та № 3481-17 від 06.06.2016 року, якими позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем «транспортний податок з фізичних осіб» в розмірі 25 000 грн.

Позивач, не погоджуючись з такими рішеннями відповідача, звернувся до суду з позовом про їх скасування.

З приводу даних спірних правовідносин, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Щодо податкового повідомлення-рішення № 19342-17 від 17 червня 2015 року суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 267.1.1, п. 267.1. ст. 267 ПК України, платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування. Об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 см3.

Підпунктом 267.5.1., п. 267.5 ст. 267 ПК України визначено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Відповідно до п. 10.1.1., п. 10.1 ст. 10 та ст. 265 ПК України транспортний податок у складі податку на майно віднесений до місцевих податків.

Питання щодо встановлення податку на майно відповідно до вимог цього Кодексу вирішують місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом.

Відповідно до п. 12.3. ст. 12 ПК України сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Відповідно до п. 12.5 ст. 12 ПК України офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 цієї статті.

В ч. 5 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» зазначено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо органом чи посадовою особою не встановлено пізніший строк введення цих актів у дію.

Матеріалами справи установлено, що рішення Вишневої міської ради Київської області № 1-01/XLV16-3 від 29.01.2015 року «Про затвердження Положень та ставок місцевих податків на території міста Вишневе» містить норми, аналогічні тим, що викладені в Податковому кодексі України щодо транспортного податку. Зазначене рішення застосовується з початку бюджетного періоду, що настає після його оприлюднення.

За наведених обставин, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що положення ст. 267 ПК України з метою оподаткування транспортним податком не може мати місце у 2015 році, а відтак податкове повідомлення-рішення № 19342-17 від 17 червня 2015 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Що стосується податкового повідомлення-рішення № 3481-17 від 06 червня 2016 року, то суд зазначає наступне.

Так, згідно підпункту 267.2.1 пункту 267.2 ст. 267 ПК України (в редакції Закону від 24.12.2015 № 909-VIII) об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Пунктом 4 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону № 909-VIII визначено, що у 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України та Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки Законом України № 909-VIII не встановлювався новий транспортний податок, а також не змінювалась його ставка, з 01.01.2016 року платниками транспортного податку є власники легкових автомобілів не старше п'яти років, середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати.

Станом на 01.01.2016 року мінімальна заробітна плата установлена в розмірі 1 378 грн. (стаття 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік»). Отже, 750 розмірів мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2016 складали 1 033 500 грн.

Таким чином, об'єктом оподаткування у 2016 році стали легкові автомобілі, середньоринкова вартість яких становить понад 1 033 500 грн. та з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно).

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті (абз.2 підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України).

Методика визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затверджена постановою Кабінету Міністрів України № 66 від 18.02.2016 року (далі - Методика).

Джерелом інформації про ціни нових транспортних засобів в Україні є офіційні прайс-листи виробників (дилерів) або довідкові дані про ціни щодо ідентичних або аналогічних нових транспортних засобів в Україні чи країнах-виробниках (експортерах) з урахуванням податків та зборів, що визначаються відповідно до законодавства (пункт 4 Порядку № 403).

Згідно пункту 5 Методики, ідентичними є автомобілі, в яких збігаються такі ознаки і параметри: марка; країна-виробник; тип кузова (седан, універсал тощо); модель; конструкція привода тягових коліс; тип та робочий об'єм двигуна; потужність двигуна; тип коробки переключення передач та інших складників силової передачі; габаритні розміри; рік випуску; комплектація. Розбіжності можуть стосуватися комплектації, пробігу та технічного стану.

Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (п. 13 Методики в редакції чинній на час спірних правовідносин).

Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об'єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробіг (п. 14 Методики в редакції чинній на час спірних правовідносин).

Аналіз наведених положень Методики та Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів свідчить про врахування при розрахунку цієї вартості певних ознак, параметрів і характеристик транспортного засобу.

Обов'язок щодо визначення середньоринкової вартості транспортного засобу законодавець покладає на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку. Межі повноважень податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі отриманої від Мінекономрозвитку інформації про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Відтак, підставою для прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення є отримана від Мінекономрозвитку інформація про автомобіль позивача. Дана правова позиція була викладена у постановах Верховного суду у справах № К/9901/4206/17, № К/9901/5309/17, К/9901/11237/18.

Судом апеляційної інстанції було продовжено строк розгляду даної справи та витребувано у відповідача інформацію, яка надсилалася йому з Мінекономрозвитку, та яка була підставою для прийняття податковим органом оскаржуваного податкового повідомлення - рішення.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції представником відповідача було надано копію листа Мінекономрозвитку за вих. № 3805-05/15764-06 від 11.04.2018 року.

У даному листі вказується на те, що середньоринкова вартість легкового автомобіля TOYOTA Land Cruiser 200, з об'ємом циліндрів двигуна 4,5 літра, дизель, автоматичною коробкою переключення передач до 4 років експлуатації становила понад 750 розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня податкового (звітного) року.

Як убачається з матеріалів справи, транспортний засіб позивача підпадає під параметри, які вказані у наданому Мінекономрозвитком листі за вих. № 3805-05/15764-06 від 11.04.2018 року.

Також, суд бере до уваги пояснення представника відповідача про те, що на час розгляду даної справи у суді, вартість транспортного засобу позивача також перевищувала 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2016 року.

Що стосується наявної в матеріалах справи фотокопії в якій вказано пробіг транспортного засобу - 87 915 км., то колегія суддів вважає її неналежним доказом, оскільки суд не може переконатися в тому, що цей пробіг належить саме транспортному засобу TOYOTA Land Cruiser 200 за реєстраційним номер НОМЕР_1.

Отже, апеляційна скарга Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Київській області підлягає задоволенню частково, а постанова Київського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2017 року підлягає скасуванню в частині.

Згідно з ст. 317 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Київській області - задовольнити частково.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2017 року - скасувати в частині задоволення вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Київській області № 3481-17 від 06.06.2016 року.

В задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Київській області № 3481-17 від 06.06.2016 року - відмовити.

В решті постанову Київського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлений 23.04.2018 року.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: В.В. Файдюк

Є.І. Мєзєнцев