Справа № 718/570/18
Суддя: Масюк Л. О.
Дата ухвалення: 2018-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №718/570/18
Провадження №2-а/718/4/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2018 року м. Кіцмань Чернівецька область

Кіцманський районний суд Чернівецької областів складі:

головуючої - судді Масюк Л.О.,

секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кіцмань справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до поліцейського роти №3 батальйону УПП в Чернівецькій області ОСОБА_3, третя особа Управління патрульної поліції в Чернівецькій області про скасування постанови про адміністративне правопорушення-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до поліцейського роти №3 батальйону УПП в Чернівецькій області ОСОБА_3, третя особа Управління патрульної поліції в Чернівецькій області про скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

В обґрунтування позову позивач послався на те, що 10.03.2018 року поліцейським роти № 3 батальйону УПП у Чернівецькій області рядовим поліції ОСОБА_3 було винесено постанову серії № ВР № 097039 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 425,00 грн.

Відповідно до змісту постанови, він нібито керував транспортним засобом без ввімкненого ближнього світла фар чи денних ходових вогнів, чим порушив п. 9.8 ПДР України, при перевірці документів не предявив поліс обовязкового страхування транспортного засобу, чим порушив п. 2.1. «Г» ПДР. Позивач зазначив, що вказана постанова є незаконною та підлягає скасуванню з наступних підстав. Так дійсно, 10.03.2018 року о 11:30 годин він рухався з м. Чернівці в сторону м. Кіцмань на автомобілі Nissan Interstar, коли біля повороту в с. Витилівка був зупинений інспектором поліції, відповідачем по справі, який повідомив, що позивач рухався без включеного ближнього світла фар чи денних ходових вогнів, однак позивач зазначає, що жодних правил дорожнього руху не порушував, світло фар було ввімкнено. При цьому інспектор не надавши жодних доказів в підтвердження своєї особистої думки, забрав посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, оформив постанову про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КупАП.

Після цього працівник поліції ОСОБА_3 почав вимагати пред'явлення полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки позивач нібито вчинив порушення ПДР та відносно нього складено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності. Позивач надав інспектору своє посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а з приводу надання полісу обов'язкової відповідальності власників наземних транспортних засобів пояснив, що оскільки йому не надано жодних доказів скоєння адміністративного правопорушення, підстави для його перевірки відсутні, хоча він має діючий поліс. Однак незважаючи на пояснення, відповідач ОСОБА_3 виніс постанову. Позивач зазначив, що правопорушення яке йому інкримінується фактично не відбувалось, інспектор виніс постанову взагалі без наявності будь-яких доказів. Крім того інспектором поліції був порушений порядок притягнення його до адміністративної відповідальності та в постанову були внесені неконкретні данні, а саме неповна адреса за якою мешкає позивач, його дата народження, та стаття за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності «ч. 1 ст. 121 КупАП». Незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, відповідач суттєво порушив його права, не дав йому можливості скористатися своїми правами передбаченими ст. 268 КУпАП у повному обсязі. Розгляд справи на дорозі, на місці зупинки транспортного засобу, унеможливило виконання вимог ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи. Будь якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Не були взяті до уваги його письмові пояснення. Позивач вважає, що своїми діями, відповідач грубо порушив вимоги ст. ст. 278, 279 КУпАП. Вказані обставини і вимусили позивача звернутися до суду з вищезазначеним адміністративним позовом.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, згідно якої просив розглядати справу за його відсутності за наявними в матеріалах справи доказами.Позов підтримав у повному обсязі.

Відповідач по справі в судове засідання не зявився, однак 17.04.2018 року через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву, в якому просив в задоволенні позову відмовити, оскільки постанову винесено з дотриманням вимог чинного законодавства. Зазначив, що працівники поліції уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху на місці вчинення правопорушення, шляхом винесення постанови. Протокол про адміністративні правопорушення не складається у випадках, передбачених ст. 258 КУпАП, а саме у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб'єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення(постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, -протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови)

В судовому засіданні було встановлено, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 097039, складеної 10.03.2018 року поліцейським роти № 3 батальйону УПП у Чернівецькій області рядовим поліції ОСОБА_3 відносно водія автомобіля «Nissan Interstar», д.н. CE 3187 AO, ОСОБА_2, останній, керував 10.03.2018 року о 11.30 годині, в Чернівецькій області, Кіцманській район, автодорога М-19 транспортним засобом без ввімкненого ближнього світла фар чи денних ходових вогнів, чим порушив п. 9.8 ПДР України. При перевірці документів не предявив поліс обовязкового страхування транспортного засобу, чим порушив п. 2.1. «Г» ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 121 та частиною 1 статті 126 КУпАП. (а.с. 8).

Даною постановою до ОСОБА_2, на підставі ст. 36 КупАП застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу 425, 00 грн.

Положеннями ч.2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Правила дорожнього руху, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху, повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що і інші учасники виконують ці Правила.

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху.

Пунктом 9.8 Правил дорожнього руху передбачено, що з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу ближнє світло фар.

Разом, з тим як вбачається з вказаної постанови, ОСОБА_2 керував транспортним засобом «в Чернівецькій області, Кіцманський район, автодорога М19», без зазначення кілометру дороги, населеного пункту чи ін., що не дає суду можливості встановити точне місце вчинення адміністративного правопорушення, а саме: чи знаходився ОСОБА_2 поза населеними пунктами.

Частиною 1 статті 121 КУпАП передбачено відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Разом з тим, як вбачається з самого змісту постанови водій ОСОБА_2 керував автомобілем без ввімкненого ближнього світла фар чи денних ходових вогнів, чим порушив п. 9.8 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.2 ст. 122 КУпАП.

Таким чином, дії ОСОБА_2 невірно кваліфіковані працівником поліції за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Пунктом 2.1. «г» Правил дорожнього руху передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Частиною 1 статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена карта»), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 21 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Суд погоджується з доводами позивача, що оскільки йому не надано жодних доказів скоєння адміністративного правопорушення, підстави з приводу надання полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або його перевірки відсутні. Відповідач незважаючи на пояснення позивача, виніс постанову. Позивач зазначив, що правопорушення яке йому інкримінується фактично не відбувалось, інспектор виніс постанову взагалі без наявності будь-яких доказів. Крім того інспектором поліції був порушений порядок притягнення його до адміністративної відповідальності та в постанову були внесені не повні дані, а саме адреса за якою мешкає позивач, його дата народження. Незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, відповідач суттєво порушив його права, не дав йому можливості скористатися своїми правами передбаченими ст. 268 КУпАП у повному обсязі.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП України обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, які стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Суд, не заперечуючи наявності у працівників органів Національної поліції повноважень виносити в окремих випадках постанову про адміністративне правопорушення без складення протоколу, вважає що правопорушення (у разі його вчинення) повинно бути належним чином зафіксоване. Відсутність протоколу про адміністративне правопорушення повинно компенсуватись іншими належними та допустимими доказами вчинення правопорушення, оскільки протокол є, зокрема, не лише засобом фіксації вчинення правопорушення, а й доказом дотримання (недотримання) посадовою особою, яка його складає, процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Однак, відповідачем не надано суду запису з нагрудної камери поліцейського або запису з відео реєстратора.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У постанові, яка оскаржується, відповідачем не наведено посилання на докази, якими обґрунтовується рішення винесене останнім про накладення на позивача адміністративного стягнення за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121та ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідач не надав суду жодних належних доказів, які достовірно підтверджують обставини порушення ОСОБА_2 10.03.2018 року п. 9.8 та п. 2.1. «г» ПДР України.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Аналізуючи усі обставини по справі та досліджені у судовому засіданні матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121та ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України , за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний суд має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. 19 Конституції України, п. 1 ст. 247, ст.ст. 283, 288, 289 КУпАП, ст.ст.6, 9, 44, 73-78, 90, 241-243, 244-246, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до поліцейського роти №3 батальйону УПП в Чернівецькій області ОСОБА_3, третя особа Управління патрульної поліції в Чернівецькій області про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 10.03.2018 року серії ВР №097039 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121, ч.1 ст. 126 КУпАП.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення чи дня складання повного тексту рішення суду.

Суддя Масюк Л.О.