Справа № 808/3662/17
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2018-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

21 березня 2018 року о/об 15 год. 33 хв.Справа № 808/3662/17 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., за участю секретаря судового засідання Малої Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 (72300, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1),

ОСОБА_2 (72300, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2)

до Головного управління державної фіскальної служби у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, )

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень,

за участі представників сторін:

від позивача 1 - ОСОБА_3

(діє на підставі ордеру серія ЗП № 031110 від 19.03.2018 року)

від позивача 2 - ОСОБА_3

(діє на підставі ордеру серія ЗП № 031111 від 19.03.2018 року)

від відповідача - ОСОБА_4

(діє на підставі довіреності № 98/08-01-10-05 від 20.02.2018 року)

ВСТАНОВИВ:

04 грудня 2017 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 (далі - позивач) до Головного управління державної фіскальної служби у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення - рішення ГУ ДФС України у Запорізькій області від 02 листопада 2017 року № 18223-13 та 18228-13.

Ухвалою судді від 08 грудня 2017 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

18 січня 2018 року ухвалою судді продовжено процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви до 21 лютого 2018 року.

Ухвалою від 26 лютого 2018 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено перше судове засідання на 21 березня 2018 року.

Представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав викладених в адміністративному позові вказавши, що відповідачем грубо порушені норми чинного законодавства, що підтверджується доказами. Таким чином, при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень рішень від 02 листопада 2017 року № 18223-13 та 18228-13 контролюючий орган не дотримався вимог ПК України, що є підставою для визнання її протиправними.

Представник Головного управління державної фіскальної служби у Запорізькій області проти позову заперечив та просив в задоволені позовної заяви відмовити з підстав викладених в відзиві.

В якому зазначено, що відповідно до Витягу з реєстру платників податків на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 є власником обєктів нежитлової нерухомості, а саме згідно баз даних ДФС України у власності ОСОБА_2 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1) перебуває: комплекс загальною площею 1287,7м.кв., (частка володіння 1/2) який розташований за адресою Запорізька область, Мелітопольський район, с.Борисівка, вул.Мелітопольська, будинок 17а; нежитлова будівля загальною площею 1877,6м.кв., (частка володіння 1/2) яка розташована за адресою Запорізька область, Мелітопольський район, с.Астраханка, вул.Токмацька, будинок 38а. Згідно баз даних ДФС України у власності ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2) перебуває: комплекс загальною площею 1287,7м.кв., (частка володіння 1/2) який розташований за адресою Запорізька область, Мелітопольський район, с.Борисівка, вул.Мелітопольська, будинок 17а; нежитлова будівля загальною площею 1877,6м.кв., (частка володіння 1/2) яка розташована за адресою Запорізька область, Мелітопольський район, с.Астраханка, вул.Токмацька, будинок 38а.

Базою оподаткування податку на нерухомість є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності. На підставі наведених даних ГУ ДФС у Запорізький області сформувало оскаржувані податкові повідомлення-рішення з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік. Посилання позивачів на те, що запис права власності скасовано, не знаходить свого відображення у дійсності. Тому що згідно витягів з державного реєстру нерухомого майна право власності досі обліковується в реєстрі. Відповідач вважає податкові повідомлення-рішення №18218-13 та №18228-13 від 02 листопада 2017 року винесеними відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) 23 березня 2018 року сторонам проголошено вступну та резолютивну частину постанови та оголошено про час виготовлення постанови у повному обсязі.

Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача розглянувши матеріали справи, суд зясував наступне.

Головну управління державної фіскальної служби у Запорізькій області податковими повідомленнями-рішеннями №18225-13 від 02 листопада 2017 року визначив ОСОБА_1 податкове зобовязання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2016 рік у сумі 8872,25 грн. Та податковим повідомленням-рішенням №18225-13 від 02 листопада 2017 року визначив ОСОБА_2 податкове зобовязання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2016 рік у сумі 8872,25 грн.

Позивачами надано до суду Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (індексний №75432437) про реєстрацію права власності (дата формування 10 грудня 2016 року), в якому у графі «Обєкт нерухомого майна:» зазначено «нежитлова будівля, обєкт житлової нерухомості: Ні»; адреса Запорізька область, Мелітопольський район, с.Борисівка, вулиця Мелітопольська, 17а, складається з: будівлі А-1 загальна площа = 116,2 м.кв.; будівлі Б-1 загальна площа = 191,4 м.кв.; будівлі В-1 загальна площа = 114,6 м.кв.; будівлі Г-1 загальна площа = 19,6 м.кв.; будівлі Д-1 загальна площа = 829,1 м.кв.; будівлі Є-1 загальна площа = 5,6 м.кв. Власником об'єкту є: ОСОБА_1 -1/2 (свідоцтво про право на спадщину від 18.10.2005 р.) ОСОБА_2 -1/2 (свідоцтво про право на спадщину від 18.10.2005 р.).

Судом досліджено інформацію експерта ОСОБА_6 (Кваліфікаційний сертифікат відповідального виконавця окремих видів робіт (послуг), повязаних із створенням обєкта архітектури Серія АЕ №003154) за вих.№31 від 06 грудня 2016 року «Про відсутність забудови» з доданими фотоматеріалами, в якій зазначено: «… Об'єкт нерухомості який розташований за адресою: Запорізька область, Мелітопольський район, с.Борисівка, вулиця Мелітопольська, 17а, згідно даних КП ММБТІ та договору купівлі-продажу від 12 липня 2002 pоку, складається з: нежитлової будівлі А-1 розмірами 9,0x11,90 м, Sзаг = 116,2 м.кв., Sосн = 68,2 м.кв., прибудови а-1 розмірами 11,90x3,10 м, нежитлової будівлі Б-1 розмірами 12,50x15,80, Sзаг = 1191,4 м.кв., Sосн = 177,7 м.кв., прибудови б-1 розмірами 3,20x8,95, нежитлової будівлі В-1 розмірами 23,30x6,0, Sзаг = 114,6 м.кв., Sосн = 110,2 м.кв., нежитлової будівлі Г-1 розмірами 4,10x5,95, Sзаг = 19,6 м.кв., Sосн = 19,6 м.кв., нежитлової будівлі Д-1 розмірами 54,30x15,60, Sзаг = 829,1 м.кв., Sосн = 829,1 м.кв., нежитлової будівлі Є-1 розмірами 2,90x2,85, Sзаг = 5,6 м.кв., Sосн = 5,6 м.кв., сараю Ж-1, льоха К, водогону №1 та ємностей №2-5. Власником об'єкту є: ОСОБА_1 -1/2 (свідоцтво про право на спадщину від 18 жовтня 2005 року) ОСОБА_2 -1/2 (свідоцтво про право на спадщину від 18 жовтня 2005 року). При обстеженні вищезгаданого нежитлового об'єкта встановлено, що нежитлова будівля А-1 з прибудовою а-1, Б-1 з прибудовою б-1, В-1, Г-1, Д-1, Є-1, сарай Ж-1, льох К, водогін №1, ємності №2-5 знесені …»

Позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Статтею 1 Податкового кодексу України, податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обовязки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обовязки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

1 січня 2015 року набрав чинності Закон України № 71-VIII від 28 грудня 2014 року "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", яким викладено в новій редакції стаття 266 Податкового кодексу України "Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки".

Пунктом 4 Прикінцевих положень Закон України № 71-VIII від 28 грудня 2014 року "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" рекомендовано органам місцевого самоврядування у місячний термін з дня опублікування цього Закону переглянути рішення щодо встановлення на 2015 рік податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів житлової нерухомості, а також прийняти та оприлюднити рішення щодо встановлення у 2015 році податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів нежитлової нерухомості, податку на майно (в частині транспортного податку) та акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Згідно з підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України, платниками податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до підпункту 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України (далі ПК України) базою оподаткування є загальна площа обєкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Згідно з підпунктом 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України, база оподаткування обєктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відповідно до підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 Податкового кодексу України, ставка податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюється за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно з законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості, у розмірі, що не перевищує три відсотки розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Також суд вважає, слід зазначити про таке, що відповідно до пункту 286.5 статті 286 ПК України, нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Пунктом 287.5 статті 287 ПК України визначено, що податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 58.3 статті 58 ПК України, податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

Судом встановлено та сторонами не заперечувалось, що податкові повідомлення рішення від 02 листопада 2017 року № 18223-13 та 18228-13 видано після 1 липня поточного року тобто 02 листопада 2017 року.

Тобто, в порушення пункту 286.5 статті 286 ПК України контролюючим органом до 1 липня не видано податкове повідомлення рішення, а за межами встановленого податковим законодавством строку у відповідача відсутнє право нарахування податкового зобовязання.

Отже пунктом 21.1 статтею 21 ПК України чітко визначено, що посадові та службові особи контролюючих органів зобов'язані:

- дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами;

- забезпечувати сумлінне виконання покладених на контролюючі органи функцій;

- забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень;

- не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій;

- коректно та уважно ставитися до платників податків, їх представників та інших учасників відносин, що виникають під час реалізації норм цього Кодексу та інших законів, не принижувати їх честі та гідності.

При цьому пунктом 21.2 статті 21 ПК України встановлено, що за невиконання або неналежне виконання своїх обов'язків посадові (службові) особи контролюючих органів несуть відповідальність згідно із законом.

Згідно вимог статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд проаналізувавши вищевикладене прийшов до висновку, що контролюючий орган не дотримався вимог Податкового кодексу України та суд оцінивши наявні в матеріалах справи докази, в їх сукупності приходить до висновку, що податкові повідомлення - рішення прийняті 02 листопада 2017 року № 18223-13 та 18228-13 необґрунтовані, прийнято без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, не розсудливо, а також з порушенням статті 286 ПК України, чим не забезпечено ефективну роботу та виконання завдань контролюючого органу відповідно до його повноважень, у звязку з чим суд прийшов до висновку, що наявні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в повному обсязі та скасування оскаржуваних податкових повідомлень рішень від 02 листопада 2017 року № 18223-13 та 18228-13.

Керуючись статтями 2, 77, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (72300, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1), ОСОБА_2 (72300, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) до Головного управління державної фіскальної служби у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення рішення Головного управління державної фіскальної служби у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ) від 02 листопада 2017 року № 18223-13 та 18228-13

Присудити на користь ОСОБА_1 (72300, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області (69000, м. Запоріжжя, пр. Соборний 166, ) судові витрати, у вигляді судового збору у сумі 640 (шістсот сорок гривень) гривень 00 копійок.

Присудити на користь ОСОБА_2 (72300, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області (69000, м. Запоріжжя, пр. Соборний 166, ) судові витрати, у вигляді судового збору у сумі 640 (шістсот сорок гривень) гривень 00 копійок.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень КАС України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення буде складено у повному обсязі відповідно до частини 3 статті 243 КАС України, протягом десяти днів.

Рішення у повному обсязі виготовлено 31 березня 2018 року

Суддя Д. В. Татаринов