Справа № 495/2791/17
Суддя: Шевчук Ю. В.
Дата ухвалення: 2018-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 495/2791/17
Номер провадження 2-а/495/21/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2018 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючої - судді Шевчук Ю.В.,

при секретарі Мамончик К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження справу за уточненим адміністративним позовом ОСОБА_1 до Білгород-Дністровського обєднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій незаконними та зобовязання про перерахунок призначеної пенсії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з уточненим адміністративним позовом до Білгород-Дністровського обєднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій незаконними та зобовязання про перерахунок призначеної пенсії.

Позивач уточнений адміністративний позов обґрунтовує тим, що 06.11.2009 року наказом №908-о його було звільнено з посади першого заступника начальника Білгород-Дністровської обєднаної державної податкової інспекції. За заявою позивача з вересня 2013 року відповідно до ст.37 Закону України від 16.12.1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу» Білгород-Дністровським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області позивачу було призначено пенсію по інвалідності в розмірі 80% суми його заробітної плати, з якої було сплачено страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне врахування. Але, відповідачем при розрахунку розміру, призначеної пенсії не були включені (враховані) в заробітну плату (дохід) для розрахунку (обчислення) пенсії сума інших виплат 29503,54 грн.., які були позивачем отримані протягом періоду з 01.01.2004 року по 31.12.2008 року, тобто за 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» та на які було нараховані та сплачені страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування. 13 лютого 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до відповідача з письмовою заявою щодо перерахунку пенсії згідно ст.37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 року та п.5 III Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VІІІ від 02.03.2015 року. 13 лютого 2017 року позивач отримав від відповідача відповідь від 03.03.2017 року за вих.№2508/03, відповідного до якої позивачу було відмовлено в проведенні перерахунку. Не включення (не враховані) відповідачем до заробітної плати (доходу) для розрахунку (обчислення) пенсії сума інших виплат 29503,54 грн., які були отримані позивачем протягом періоду з 01.01.2004 року по 31.12.2008 року, тобто за 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» та на які було нараховані та сплачені страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування. У звязку з вказаним позивач вважає, що дії відповідача неправомірними та порушують його право на призначення та одержання пенсії в розмірі, передбаченому ч.6 ст.37 Закону України від 16.12.1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу», на підставі чого звернувся до суду з вказаним уточненим адміністративним позовом.

До суду представником Білгород-Дністровського обєднаного управління Пенсійного фонду України надано заперечення на адміністративний позов, відповідно до якого представник просив в задоволенні вимог адміністративного позову відмовити в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до пункту 5 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року, з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне грошове утримання призначаються, зокрема, до Закону України «Про державну службу».

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, заперечення, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст.8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" визначено, що оскільки Конституція України, як зазначено в її статті 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції України і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію України як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватись на Конституції України, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Тобто, право на отримання пенсії в Україні є конституційним правом громадянина України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень(нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії) дій чи бездіяльності.

Позивача ОСОБА_1 наказом №908-о від 06.11.2009 року було звільнено з посади першого заступника начальника Білгород-Дністровської обєднаної державної податкової інспекції.

З 18 вересня 2013 року позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку Білгород-Дністровського обєднаного управління Пенсійного фонду України та отримує пенсію по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу».

Пенсія позивачу була призначена на підставі заяви про призначення пенсії від 18.10.2011 року та розрахована з урахуванням довідок про складові заробітної плати №9624/05 від 17.09.2013 року, №9623/05 від 17.09.2013 року, наданих позивачем особисто при зверненні за призначенням пенсії.

Згідно вказаних довідок до складових заробітної плати не включені інші виплати, такі як матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, компенсація за невикористану відпустку та індексація заробітної плати.

З довідки про складові заробітної плати від 17 вересня 2013 року №9624/05, виданої Білгород-Дністровською обєднаною державною податковою інспекцією Одеської області вбачається, що станом на 01.03.2010 року заробітна плата становила устого 2275,00 грн. (1620,00 грн. посадовий оклад; 130 грн. надбавка за спеціальне звання; 525 грн. надбавка за вислугу років 30%). На всі виплати, включені у довідку, нараховані страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 року єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування. Сума заробітної плати, на яку нараховуються внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 року єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, становить 2275,00 грн..

З довідки від 17 вересня 2013 року №9623/05, виданої Білгород-Дністровською обєднаною державною податковою інспекцією Одеської області вбачається - на всі виплати, включені у довідку, нараховані страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 року єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування. Сума заробітної плати, на яку нараховуються внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 року єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, становить 19499 грн.. Для проведення коригування вищезазначених виплат розміри посадового окладу та надбавки за ранг, визначені на дати підвищення заробітної плати працюючим державним службовцям, становили: на 01.01.2005 року посадовий оклад 449,00 грн., ранг 120,00 грн., на 01.04.2006 року посадовий оклад 1015,00 грн., ранг 120,00 грн.; на 01.05.2006 року посадовий оклад 1015,00 грн., ранг 130,00 грн., на 01.05.2007 року посадовий оклад 1117,00 грн., ранг 130,00 грн., на 01.02.2008 року посадовий оклад 1620,00 грн.. ранг 130,00 грн..

13 лютого 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Білгород-Дністровського обєднаного управління Пенсійного фонду України з заявою про перерахунок пенсії згідно ст.37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 року та п.5 III Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VІІІ від 02.03.2015 року.

13 березня 2017 року позивач отримав відповідь Білгород-Дністровського обєднаного управління Пенсійного фонду України від 03.03.2017 року за вих.№2508/03, відповідного до якої позивачу було відмовлено в проведенні перерахунку. На момент звернення з заявою про проведення перерахунку по заробітній платі згідно ст..37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 року та п.5 III Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VІІ від 02.03.2015 року відсутні правові підставі для здійснення перерахунку.

Статтею 33 Закону України «Про державну службу» (в редакції, чинній на час призначення пенсії ) передбачено, зокрема, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Згідно ч. 1 ст. 41 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії, зокрема, враховуються: суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим законом, з яких згідно з цим законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески.

Статтею 2 ЗУ «Про оплату праці» передбачено, що структура заробітної плати складається з основної, додаткової та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Згідно ст. 37 Закону України «Про державну службу», чинної на час призначення пенсії позивачеві , на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" особам, визнаним інвалідами I або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів I або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно до цього Закону призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Згідно ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у звязку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій. Так, до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Згідно ст. 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Отже, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що сума індексації заробітної плати, матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань, на які нараховувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, входять до системи оплати праці державного службовця та враховуються при обчисленні розміру його пенсії.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 14.05.2013 р., 28.05.2013 р. та 04.03.2014 р. (справи № 21-125а13, 21-97а13, 21-3а14 відповідно).

Проти позову представник відповідача заперечила, вказала, що згідно п. 5 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року, у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України"Про державну службу", «Про Прокуратури», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народних депутатів України», «Про Кабінет міністрів України», «Про судову експертизу» «Про Національний банк України» «Про службу в органах місцевого самоврядування» «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Однак, статтею 22 Конституції України передбачено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Таким чином, застосуванню підлягають норми, що діяли на момент призначення пенсії позивачеві.

Враховуючи те, що до Білгород-Дністровського обєднаного управління Пенсійного фонду України за перерахунком пенсії позивач ОСОБА_1 звернувся 13 лютого 2017 року, його позов слід задоволити частково та визнати дії відповідача щодо відмови в перерахунку позивачеві пенсії протиправними, зобовязати відповідача провести перерахунок та виплату пенсії позивачу ОСОБА_1 з дня звернення щодо перерахунку пенсії з 13 лютого 2017 року, виходячи з 80% заробітної плати відповідно до вимог ст. 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції, чинній на час призначення пенсії), включивши до заробітку для обчислення пенсії інші виплати (суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, премії до державних, професійних свят та ювілейних дат) з яких було сплачено страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування або єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування на підставі довідки Іллічівської обєднаною державною податковою інспекцією ГУ ДФС в Одеській області №1644 від 06 лютого 2017 року.

Що стосується позовних вимог позивача щодо зобовязання відповідача після проведення перерахунку зберігти індексацію раніше призначеної пенсії та зобовязання виплатити суму індексації цієї пенсії, то позивачем не обґрунтовано, яким чином в даному випадку порушено його право. Одночасно суд розьяснює позивачу його право на звернення до суду у разі, якщо після проведеного перерахунку він буде не згоден із сумою проведеної індексації.

Відповідно ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь- які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1,2 ст.73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 статті 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтерсів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Представником відповідача суду не надано належних та допустимих доказів того, коли саме дізнався або повинен був дізнатися позивач про його порушене право. Посилання представника відповідача на те, що позивачем пропущено строк для звернення з адміністративним позовом не приймається до уваги, оскільки звернувшись з заявою про перерахунок пенсії на підставі довідки позивач скористався своїм правом на звернення до Білгород-Дністровського обєднаного управління Пенсійного фонду України для вирішення питання перерахунку пенсії та отримав відповідь, викладену в рішенні №3 від 16 лютого 2017 року, тому звертаючись 12 квітня 2017 року до суду з позовом визначений ч.2 ст.99 КАС України, строк не пропустив. Доказів на підтвердження того, що позивачу було раніше відомо про його право на даний перерахунок пенсії, представником відповідача суду не надано.

Що стосується твердження позивача щодо того, що він дізнався про своє порушене право у вересні 2016 року від своїх колишніх колег, які звертались з аналогічними позовами до суду, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження даного факту позивачем не надано.

Тому суд вважає, що в даному випадку перебіг строку звернення до суду має відраховуватись з дня звернення позивача до відповідача з заявою про перерахунок йому пенсії.

Таким чином, суд звертає увагу на той факт, що підставою для звернення позивача до суду є неправомірні дії суб'єкта владних повноважень, в зв'язку з чим, суд, визначаючи дії суб'єкта владних повноважень незаконними, зобов'язує відповідача здійснити дії, спрямовані на поновлення прав позивача, як особі, яка має право на пенсійне забезпечення.

Керуючись ст.ст. 7-9, 72-77, 158-163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Уточнений адміністративний позов ОСОБА_1 до Білгород-Дністровського обєднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій незаконними та зобовязання про перерахунок призначеної пенсії задовольнити частково.

Визнати дії Білгород-Дністровського обєднаного управління Пенсійного фонду України про відмову в перерахунку раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 - незаконними.

Зобовязати Білгород-Дністровське обєднане управління Пенсійного фонду України здійснити перерахунок раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 починаючи з 13 лютого 2017 року по 01 жовтня 2017 року з урахуванням довідки Іллічівської обєднаної державної податкової інспекцією ГУ ДФС в Одеській області №1644 від 06 лютого 2017 року.

В частині задоволення інших позовних вимог - відморвити.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя