Справа № 607/5485/18
Суддя: Позняк В. М.
Дата ухвалення: 2018-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.04.2018 Справа №607/5485/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Позняка В.М.,

за участю секретаря судового засідання Осів І.В., позивача - ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 пред'явив до суду позов до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, в якому просить визнати незаконною та скасувати постанову серії БР № 217935 від 22 березня 2018 року про накладення адміністративного стягнення у розмірі 425 гривень по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за ч. 2 ст. 122 КУпАП, та закрити провадження по адміністративній справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Позов обгрунтовано тим, що оскаржуваною постановою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень, за те, що він, керуючи транспортним засобом здійснив обгін на перехресті та ближче 100 м до пішохідного переходу, чим порушив вимоги п. 14.6 (а, в) ПДР України. Позивач вважає дану постанову незаконною та такою, що винесена з порушенням законодавства України, оскільки в оскаржуваній постанові не міститься повного опису обставин, а саме те, якими діями порушено вимоги ПДР України, та не надано жодних фото- та відео- доказів при складанні оспорюваної постанови, хоча про їх наявність зазначено в постанові. Окрім того, вказує, що протоколу про адміністративне правопорушення складено не було, а одразу винесено постанову без з'ясування всіх обставин справи, його не було проінформовано про його права та обов'язки.

Справа розглядається судом у спрощеному позовному провадженні, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 286 КАС України.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали в викладених у позовній заяві мотивів, просили закрити провадження по адміністративній справі у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

У судове засідання представник відповідача повторно не з'явився, не повідомивши про причини неявки, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень. Відзиву на позов та будь-яких інших письмових заперечень від відповідача не надходило.

За вказаних обставин, відповідно до вимог ч. 3 ст. 205 КАС України, суд приходить до висновку про можливість розглянути справу у відсутності представника відповідача.

Суд, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив такі обставини.

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 217935 від 22 березня 2018 року, винесеною інспектором роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Мартинюком А.В., ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

В постанові вказано, що ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом Toyota Land Cruiser Prado 150, д.н.з. НОМЕР_1, 22 березня 2018 року о 10 год. 15 хв. на автодорозі М-09 «Тернопіль-Львів-Рава Руська» 8 км, здійснив обгін іншого транспортного засобу на перехресті та ближче 100 м до пішохідного переходу, чим порушив вимоги п. 14.6 (а, в) ПДР України.

Згідно з п. 8 постанови, до неї додається відеозапис № 101 та пояснення водія (письмове).

Розглянувши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання про обґрунтованість позовних вимог, підтвердження їх матеріалами справи та необхідність частково задовольнити позов з наступних мотивів.

Відповідно до ч. 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до п. 14.6 (а, в) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, обгін заборонено : а) на перехресті; в) ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті і 100 м - поза населеним пунктом.

Як ствердив позивач, вимог п. 14.6 (а, в) ПДР України він не порушував, 22 березня 2018 року близько 10 год. 15 хв., він, керуючи автомобілем на автодорозі «Тернопіль-Львів-Рава-Руська» здійснив обгін транспортного засобу, який увімкнув правий поворот на зупинку, при цьому, зазначений маневр здійснив, не порушуючи ПДР України, заздалегідь більше за 100 м до пішохідного переходу та не на перехресті. На його прохання пред'явити для перегляду відеозапис поліцейські зазначили, що не можуть їх надати через технічні несправності.

Аналогічного змісту пояснення викладені ним у письмовій формі 22 березня 2018 року при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, які до нього додаються.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як зазначалося, в оскаржуваній постанові вказано, що до неї додається відеозапис № 101, проте, ні позивачу, ні суду його надано не було.

Про час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, в якому йому надсилалась копія ухвали про відкриття провадження у справі з копією позовної заяви і доданих до неї документів, з якого вбачається, що зазначені документи отримані 11 квітня 2018 року. У зв'язку з неявкою учасників справи судове засідання, яке було призначено на 14 год. 30 хв. 12 квітня 2018 року, відкладено на 24 квітня 2018 року на 15 годину 30 хвилин, повістку про виклик на вказану дату і час представником відповідача згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення отримано 17 квітня 2018 року, тобто, завчасно до судового засідання. Однак, у судове засідання представник відповідача повторно не з'явився, ніяких доказів щодо правомірності оскаржуваної постанови не надав. Відзиву на позов від відповідача також не надходило.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб'єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

За вказаних обставин, беручи до уваги, що обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень покладається на відповідача, який ніяких доказів правомірності оскаржуваної постанови, в тому числі відеозапису, про який зазначено в цій постанові, в судове засідання не надав, крім того, не подав відзиву на позов, а позивач наявність порушення ПДР в його діях заперечує, ніяких доказів на підтвердження його вини у правопорушенні, про яке йдеться в оскаржуваній постанові, судом не здобуто, суд вважає постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БР № 217935 від 22 березня 2018 року неправомірною.

Положеннями ст. 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом установлено, що оскаржувану постанову не обгрунтовано належними доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122КУпАП.

За вказаних обставин суд вважає, що вимоги ст. 280 КУпАП при винесенні оскаржуваної постанови належним чином не виконані, оскільки не з'ясовано всіх обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З урахуванням конкретних обставин справи, встановлених під час судового розгляду, суд приходить до переконання про наявність достатніх підстав для скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП та надіслання справи на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

З цих підстав позов ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення.

Підстав закриття провадження у справі суд не вбачає, оскільки зібрані у справі докази не є достатніми для встановлення відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 9, 90, 242 - 246, 250, 255, 286, 295, 297, п. п. 15.5 Розділу VІІ «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2) до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції (м. Трнопіль, вул. Котляревського, 24) про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 217935 від 22 березня 2018 року, винесену інспектором роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Мартинюком А.В., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Надіслати справу на новий розгляд до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції.

У задоволенні позову в частині закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122КУпАП - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення.

Головуючий суддяВ. М. Позняк