Справа № 404/3238/16-а(2-а/404/1001/16)
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2018-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
Іменем України

25 квітня 2018 року
Київ
справа №404/3238/16-а(2-а/404/1001/16)
провадження №К/9901/12476/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого Смоковича М. І.,
суддів: Білоуса О.В., Стрелець Т.Г.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні в касаційній інстанції адміністративну справу № 404/3238/16-а
за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону УПП в місті Кіровограді ДПП рядового поліції Сульжука Миколи Миколайовича про визнання дій протиправними, скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Кіровського районного суду міста Кіровограда від 11 липня 2016 року, прийняту у складі головуючого судді Павелко І.Л., та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2016 року, постановлену у складі колегії суддів: головуючого Щербака А.А., суддів: Баранник Н.П., Суховарова А.В.,

в с т а н о в и в :

У травні 2016 року ОСОБА_1 звернувсь до суду з адміністративним позовом до інспектора роти № 1 батальйону УПП в місті Кіровограді ДПП рядового поліції Сульжука М.М., в якому просив :
визнати протиправними дії ІПП роти № 1 батальйону УПП в місті Кіровограді ДПП рядового поліції Сульжука М.М. по складанню Постанови ПСЗ №117422 від 13 травня 2016 року;
визнати протиправною та скасувати постанову ПСЗ №117422 від 13 травня 2016 року по справі про адміністративне правопорушення винесену ІПП роти № 1 батальйону УПП в місті Кіровограді ДПП рядового поліції Сульжука М.М. про визнання ОСОБА_1 винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП України та накладення адміністративного штрафу у 255 грн.
В обгрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 13 травня 2016 року щодо нього було винесено постанову ПС3 № 117422 у справі про адміністративне правопорушення, якою його визнано винним за частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.
Позивач вважає, що така постанова винесена з порушенням вимог КУпАП, оскільки позивач не порушував правил зупинки, тобто не зупинявся в зоні дії знаку, в свою чергу працівник поліції діяв протиправно, та внаслідок протиправних дій прийняв незаконне рішення у вигляді оскаржуваної постанови.
Постановою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 11 липня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2016 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Статтею 327 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів, що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі КАС України), обумовлено, що судом касаційної інстанції в адміністративних справах є Верховний Суд.
За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
У касаційній скарзі позивач, посилаючись на те, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій були винесені при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, а також винесені з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки судів не відповідають обставинам справи, а тому просив скасувати їх рішення, та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити.
Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що 17 травня 2016 року інспектором роти № 1 батальону УПП в місті Кіровограді ДПП Сульжук М.М. було винесено постанову серії ПС3 № 117422 від 17 травня 2016 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП за результатами якої ОСОБА_1 було піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн.
З постанови у справі про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 17 травня 2016 року близько 16 години 20 хвилин., керуючи автомобілем «Шевроле» номерний знак НОМЕР_1 , рухався по вулиці Великій Перспективній, 31/36 та здійснив стоянку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена».
Вважаючи протиправною постанову про накладення на нього адміністративного стягнення позивач звернувся до суду.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про доведеність факту вчинення позивачем правопорушення, що передбачено частиною першою статті 122 КУпУП.
Верховний Суд висновки судів попередніх інстанцій вважає вірними та такими, що зроблені на підставі правильно застосованих норм матеріального та процесуального права.
Згідно з частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно частини 1 статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Згідно статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до частини 1 статті 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових, доказів, висновків експертів.
Згідно зі статтею 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно положень статті 222 вказаного Кодексу органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: серед інших про порушення правил користування засобами транспорту (частини перша статті 122).
Частиною другою статті 258 КУпАП встановлено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.
Як встановлено судами попередніх інстанцій, ОСОБА_1 17 травня 2016 року, керуючи транспортним засобом Chevrolet lacetti, номерний знак НОМЕР_1 , рухався по вулиці Великій Перспективній, 31/36 та здійснив стоянку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена».
Даний факт також підтверджується свідченнями інспектора патрульної поліції роти №1 батальйону УПП в місті Кіровограді рядового поліції В.В. Боброва, який разом з відповідачем здійснював патрулювання.
У Рапорті інспектора патрульної поліції роти №1 батальйону УПП в місті Кіровограді рядового поліції В.В. Боброва на ім`я Начальника Управління Патрульної поліції у місті Кіровограді, зазначено, що близько 15 години 45 хвилин вони виявили автомобіль позивача, що здійснив стоянку в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено» та о 15 годині 50 хвилин підійшли до водія та попросили його надати документи для перевірки. Так як стоянка в зоні дії знаку 3.34 являється грубим порушенням Правил дорожнього руху, відповідачем було прийнято рішення притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
Натомість, позивачем не надано до суду доказів того, що він не порушував правил дорожнього руху. До того ж, позивач в судовому засіданні підтвердив факт зупинки транспортного засобу, на якому він рухався, біля входу будівлі Державного казначейства.
Пунктом 3.34 розділу 33 Правил дорожнього руху передбачений дорожній знак 3.34 «Зупинку заборонено», який забороняє зупинку і стоянку транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).
Таким чином, відповідачем обґрунтовано винесено постанову серії ПС3 № 117422 у зв`язку з порушенням позивачем Правил дорожнього руху стоянка в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено».
З огляду на вищезазначене, суди першої та апеляційної інстанцій прийшли обґрунтованого висновку, що дії інспектора роти № 1 батальйону УПП в місті Кіровограді ДПП рядового поліції Сульжука М.М. в частині винесення відносно ОСОБА_1 постанови від 17 травня 2016 року є правомірними, а постанова серії ПС3 № 117422 від 17 травня 2016 року є законною та обгрунтованою, в зв`язку з чим вона скасуванню не підлягає.
Верховний Суд погоджується з таким висновком судів попередніх інстанцій і вважає їх такими, що зроблені на підставі правильно застосованих норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права.
Доводи касаційної скарги такого висновку не спростовують.
Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.
Керуючись статтями 3, 341, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд
п о с т а н о в и в :
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Кіровського районного суду міста Кіровограда від 11 липня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2016 року у цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Смокович
Судді О.В. Білоус
Т.Г. Стрелець