Справа № 606/332/18
Суддя: Малярчук В. В.
Дата ухвалення: 2018-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 606/332/18
РІШЕННЯ

і м е н е м У к р а ї н и

26 квітня 2018 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Малярчука В.В.

з участю секретаря судового засідання Зіньковської Н.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Теребовля справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області, третя особа на стороні відповідача: поліцейський Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області Василишин Анатолій Васильович про визання неправомірних дій поліцейського, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся із позовом до Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області, третя особа на стороні відповідача: поліцейський Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області Василишин Анатолій Васильович про визання неправомірних дій поліцейського, в якому просив скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення від 17 лютого 2018 року НК №258531, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді 425 грн. штрафу, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 17 лютого 2018 року відносно нього складено постанову про адміністративне правопорушення, в якій вказано, що він керував автомобілем марки «Фіат Скудо » реєстраційний державний номер НОМЕР_1 і проїжджав автодорогою Галич-Підгайці-Городок- Сатанів рухаючись з сторони міста Теребовля в сторону смт. Гримайлів Гусятинського району не користувався ближнім світлом фар поза межами населеного пункту. Оскаржуваною постановою накладено на позивача 425 грн. штрафу.

Позивач вважає постанову протиправною, оскільки 17 лютого 2018 року його зупинив поліцейський і звернув увагу на те, що він не користувався ближнім світлом фар поза межами населеного пункту. Однак, позивач категорично заперечив факт не увімкнення ближнього світла фар поза межами населеного пункту.

Позивач просив справу слухати без його участі, позовні вимоги задоволити.

Відповідач будучи належними чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, відзиву не надав.

Судом встановлено наступні обставини:

Постановою серії НК №258531 від 17 лютого 2018 року ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП за порушення пункту 9.8 Правил дорожнього руху, оскільки ОСОБА_1 17 лютого 2018 року о 13:50 керував автомобілем марки «Фіат Скудо » реєстраційний державний номер НОМЕР_1 і проїжджав автодорогою Галич-Підгайці-Городок- Сатанів поза межами населеного пункту не користувався ближнім світлом фар, або денними ходовими вогнями.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно з ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується не всебічному, повному і об'єктивному дослідженні усіх обставин справи у їх сукупності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, в тому числі які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Всупереч зазначеним нормам, оскаржувана постанова від 17 лютого 2018 року не містить жодного посилання на докази, якими керувався уповноважений орган при винесенні постанови.

Застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується також на правових висновках, які зробив Конституційний Суд України у своєму рішенні у справі №23-рп/2010 від 22 грудня 2010 року.

Відповідно до ст.78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, у справах з приводу оскарження актів індивідуальної дії, складених суб'єктами владних повноважень, обов'язок по доведенню правомірності їх складання, покладається саме на зазначених осіб.

В той же час, з матеріалів справи вбачається, що жодних належних та допустимих доказів, передбачених ст.251 КУпАП, відповідачем в підтвердження існування підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП не надано.

У адміністративних справах про оскарженні постанови у справі про адміністративні правопорушення, адміністративним судом перевіряється правомірність рішень та дій суб'єкта владних повноважень, яким було здійснено притягнення особи до адміністративної відповідальності та приймається відповідне рішення щодо правомірності чи протиправності таких дій і наявності правових підстав для скасування вказаного рішення.

При таких обставинах, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова НК №258531 від 17 лютого 2018 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 254, 258, 268, 283 КУпАП, ст.257-263, 286 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії НК №258531 від 17 лютого 2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, якою застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Головуючий: В.В.Малярчук