Справа № 826/15794/17
Суддя: Ісаєнко Ю.А.
Дата ухвалення: 2018-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Ісаєнко Ю.А.,

суддів: Земляної Г.В., Лічевецького І.О.,

за участю:

секретаря Левченка А.В.,

представника прокуратури Чипової О.В.,

представника позивача Мнацаканяна С.А.,

представника відповідача Константинова С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.01.2018 у справі за адміністративним позовом Прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Міністерства культури України до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, третя особа на стороні відповідача: Спільне підприємство «Солінг» про визнання протиправними дії, визнання незаконним та скасування дозволу,

В С Т А Н О В И В:

Прокуратура Одеської області в інтересах держави в особі Міністерства культури України звернулася до суду з позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, третя особа на стороні відповідача: Спільне підприємство «Солінг» про:

визнання протиправними дії щодо видачі дозволу на виконання будівельних робіт №IV 30 від 02.06.2017 на будівництво Спільним підприємством «Солінг» адміністративної будівлі, з допоміжними торгівельними приміщеннями та інфраструктурою для відпочинку в м. Одесі по вул. Преображенська, 24;

визнання незаконним та скасування дозволу на виконання будівельних робіт №IV 30 від 02.06.2017 на будівництво Спільним підприємством «Солінг» адміністративної будівлі, з допоміжними торгівельними приміщеннями та інфраструктурою для відпочинку в м. Одесі по вул. Преображенська, 24.

16.01.2018 до суду надійшла заява позивача про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії дозволу на виконання будівельних робіт №IV 30 від 02.06.2017 на будівництво Спільним підприємством «Солінг» адміністративної будівлі, з допоміжними торгівельними приміщеннями та інфраструктурою для відпочинку в м. Одесі по вул. Преображенська, 24.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.01.2018 заяву про забезпечення позову задоволено.

Забезпечено адміністративний позов шляхом зупинення дії дозволу на виконання будівельних робіт №IV 30 від 02.06.2017 на будівництво Спільним підприємством «Солінг» адміністративної будівлі, з допоміжними торгівельними приміщеннями та інфраструктурою для відпочинку в м. Одесі по вул. Преображенська, 24.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, апелянтом було подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу, та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Представник відповідача в судовому засіданні наполягав на задоволенні вимог апеляційної скарги, ухвалу суду першої інстанції просив скасувати, а в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову - відмовити.

Представник прокуратури та Міністерства культури України в судовому засіданні заперечили проти задоволення вимог апеляційної скарги, ухвалу суду першої інстанції просили залишити без змін.

Представник третьої особи до судового засідання не з'явився.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 02.06.2017 Державною архітектурно-будівельною інспекцією України надано дозвіл на виконання будівельних робіт №IV 30 на будівництво Спільним підприємством «Солінг» адміністративної будівлі, з допоміжними торгівельними приміщеннями та інфраструктурою для відпочинку в м. Одесі по вул. Преображенська, 24.

На підставі договору оренди земельної ділянки від 23.12.2016 Спільному підприємству «Солінг» передано в оренду земельну ділянку загальною площею 0,3916 га, розташовану за вищевказаною адресою.

Як зазначає позивач, вказана територія, відповідно до наказу Міністерства культури і туризму України від 20.06.2008 №728/0/16-08 «Про затвердження науково-проектної документації щодо визначення зон охорони пам'яток, меж і режимів використання історичних ареалів м. Одеси та занесення об'єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам'яток України», входить до зони охорони пам'яток та центрального історичного ареалу м. Одеси з обмеженим режимом використання.

Крім того, комплекс Новоросійського університету (м. Одеса, вул.. Преображенська, 24 - Міський сад) на підставі зазначеного вище наказу занесений до Державного реєстру нерухомих пам'яток України.

Заява про забезпечення адміністративного позову обґрунтована тим, що відповідачем за відсутності належним чином розробленої та затвердженої проектної документації, історико-містобудівного обґрунтування та визначення зон охорони пам'яток, в історичному ареалі м. Одеси, в межах якого діє спеціальний режим його використання видано дозвіл на виконання будівельних робіт з будівництва багатоповерхової адміністративної будівлі в безпосередній близькості до пам'яток архітектури, які занесені до Державного реєстру нерухомих пам'яток України та які взяті під охорону держави.

Відтак, у разі реалізації третьою особою прав замовника будівництва та виконання на підставі спірного дозволу будівельних робіт в історичному ареалі міста Одеси та в безпосередній близькості до пам'яток архітектури, останні можуть бути пошкоджені або зруйновані, що унеможливить ефектний захист порушених прав та інтересів держави.

Колегія суддів вважає обґрунтованими доводи позивача стосовно того, що у разі ухвалення судового рішення за наслідком розгляду по суті даної справи на користь позивача, державі необхідно буде докласти значних зусиль та витрат для відновлення своїх порушених прав та інтересів шляхом повернення пам'яток архітектури до стану, який мав місце на момент зупинення дії дозволу на виконання будівельних робіт №IV 30 від 02.06.2017.

Приписами ч.ч. 1, 2 ст.150 КАС України передбачено, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Отже, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, або захист цих прав та інтересів стане неможливим чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом заборони вчиняти певні дії.

Суд першої інстанції, задовольняючи вказану заяву виходив з того, що позивачем наведено достатніх аргументів, які підтверджують, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених, оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

За своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.

Із наведеного випливає, що вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.

Розглядаючи та вирішуючи заявлене клопотання, суд першої інстанції вірно вказав, що Прокуратурою Одеської області в інтересах держави в особі Міністерства культури України були надані належні та переконливі докази існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам держави до ухвалення рішення в даній адміністративній справі та необхідності докладання значних зусиль та витрат для захисту цих прав, свобод та інтересів у майбутньому, в разі не вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії дозволу на виконання будівельних робіт №IV 30 від 02.06.201 на будівництво Спільним підприємством «Солінг» адміністративної будівлі, з допоміжними торгівельними приміщеннями та інфраструктурою для відпочинку в м. Одесі по вул. Преображенська, 247.

З урахуванням предмету спору та можливого застосування оскаржуваного рішення до моменту розгляду вказаної адміністративної справи по суті та набрання рішенням законної сили, може бути суттєво ускладнено виконання такого рішення суду. А відтак, наявні підстави для вжиття заходів забезпечення позову.

Судом апеляційної інстанції критично оцінюються доводи апелянта, які стосуються обставин справи та безпосередньо предмету позову, містять посилання на загальні норми законодавства, проте не спростовують обґрунтування суду першої інстанції, та не стосуються меж апеляційного перегляду ухвали про забезпечення позову.

Стосовно інших посилань апеляційної скарги, то колегія суддів критично оцінює такі з огляду на їх необґрунтованість, та зазначає, що згідно п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.01.2018 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

(Постанову у повному обсязі складено 02.05.2018)

Головуючий суддя Ю.А. Ісаєнко

Суддя Г.В. Земляна

Суддя І.О. Лічевецький