Справа № 537/834/18
Суддя: Донець Л.О.
Дата ухвалення: 2018-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Маханьков О.В.

23 квітня 2018 р. м. ХарківСправа № 537/834/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Донець Л.О.

суддів: Бенедик А.П. , Гуцала М.І.

за участю секретаря судового засідання Багмет А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_1 на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 21.03.2018 (суддя Маханьков О.В.), повний текст складено 21.03.18 по справі № 537/834/18

за позовом ОСОБА_2

до Інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції ОСОБА_1 , Управління патрульної поліції у місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції

про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

27.02.2018 року ОСОБА_2 (далі позивач) звернувся до суду позовом до Інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кременчук Департаменту патрульної поліції Національної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_1 (далі відповідач-1), Управління патрульної поліції у м. Кременчук Департаменту патрульної поліції (далі відповідач-2), в якому просив скасувати постанову серії ЕАА № 305476 від 24.02.18 року про адміністративне правопорушення про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн, за порушення передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП; провадження у справі закрити.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 березня 2018 року позов задоволено частково.

Скасовано постанову відповідача-1 від 24.02.2018року серії ЕАА № 305476 про притягнення до адміністративної відповідальності позивача, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Відповідач-1, не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати судове рішення, та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги, відповідач посилається порушення норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач 24 лютого 2018 року близько 13 год. 23 хв., керуючи транспортним засобом ВАЗ 11113 ОКА, р.н. НОМЕР_1, у м. Кременчуці та повертаючи ліворуч з вул. Миколаївської на вул. Шевченко, на регульованому перехресті при зеленому сигналі світлофора не дав дорогу транспортному засобу, що рухалися в зустрічному напрямку прямо, чим порушив п. 16.6 Правил дорожнього руху України.

Відповідачем-1 24.02.18 року було винесено постанову серії ЕАА № 305476 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, та застосовано стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Задовольнивши частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку про те, що оскаржувана постанова винесена з порушенням вимог КУпАП України, а тому є незаконною і підлягає скасуванню.

Колегія суддів частково погоджується з даним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Правила дорожнього руху у відповідності до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху України, що затверджені Постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі - Правила дорожнього руху України) встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У відповідності до ч.2 статті 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до п. 16.6 Правил дорожнього руху України, повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов'язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч.

Цим правилом повинні керуватися між собою і водії трамваїв.

Щодо порядку розгляду справ про адміністративне правопорушення, то колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до ст.222 КУпАП до компетенції органів Національної поліції віднесено розгляд справ про адміністративні правопорушення, щодо порушень правил дорожнього руху.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі.

Згідно з п.9 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Згідно до положень ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 283 КУпАП визначено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 „Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні порушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам передбаченим статтями 283 та 284 КпАП. У ній зокрема потрібно навести докази на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався порушник чи встановлених останнім доводів.

Зідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Матеріали справи свідчать про те, що 24 лютого 2018 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП України та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

За викладеними в постанові серії ЕАА № 305476 від 24.02.18 року вбачається, що позивач, близько 13 год. 23 хв. керуючи транспортним засобом ВАЗ 11113 ОКА, р.н. НОМЕР_1, у м. Кременчуці повертаючи ліворуч з вул. Миколаївської на вул. Шевченко, на регульованому перехресті при зеленому сигналі світлофора не дав дорогу транспортному засобу, що рухався в зустрічному напрямку прямо, чим порушив п. 16.6 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В своїй апеляційній скарзі, відповідач вказує, що позивачу було розяснено вимоги ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, порядок та строки оскарження постанови, строки та порядок оплати адміністративного штрафу.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що з відеозапису нагрудної відеокамери, неможливо побачити чи дійсно в момент здійснення повороту ліворуч перед позивачем рухався зустрічний транспорт, та на якій відстані саме рухався даний автомобіль, що ставить під сумнів твердження відповідача факту вчинення адміністративного правопорушення.

Вказані обставини є суттєвими, оскільки, як випливає з п. 16.6 Правил дорожнього руху України, повертаючи ліворуч при зеленому сигналі світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобовязаний дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку, при цьому водій нерейкового транспортного засобу може виїхати на перехрестя одночасно із зустрічним транспортним засобом, та зупинитися для того, щоб пропустити.

Так, позивач в своїх поясненнях зазначає, що зупинився на перехресті, для того, щоб пропустити пішоходів.

Крім того, з відеозапису нагрудної відеокамери не вбачається будь-яких перешкод в русі зустрічного транспортного засобу, автомобіль рухався через перехрестя з однією швидкістю.

Враховуючи вказану вище норму, колегія суддів зазначає, що відповідачем не було встановлено обставини, що мають значення для справи, а саме чи дійсно зустрічний транспортний засіб рухався під час повороту позивача ліворуч, та відповідачем не наведено докази, на яких ґрунтується вказаний висновок про вчинення адміністративного правопорушення позивачем.

Частиною 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Інших спростувань рішення суду першої інстанції апеляційна скарга не містить.

Крім того, колегія суддів зазначає, що на час апеляційного розгляду справи особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

Враховуючи ту обставину, що підставою для скасування оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення слугувало порушення відповідачем процедури розгляду справи, то колегія суддів вважає за необхідне надіслати справу про адміністративне правопорушення, відносно позивача на новий розгляд до компетентного органу, а саме - Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

В силу приписів ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою технічного засобу не здійснювалось

Судом першої інстанції не правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з порушенням норм процесуального права, тому колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 21.03.2018 по справі № 537/834/18 скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог.

В цій частині прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, направити на новий розгляд до Управління патрульної поліції в м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

В іншій частині рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 21.03.2018 року по справі № 537/834/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3
Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5

Повний текст постанови складено 23.04.2018.