Справа № 200/9354/14-а
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2018-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

02 травня 2018 року

Київ

справа №200/9354/14-а

адміністративне провадження №К/9901/16370/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мороз Л.Л.,

суддів - Бучик А.Ю., Гімона М.М.,

перевіривши заяву ОСОБА_2 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 08 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Дніпропетровської міської ради, виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради про визнання протиправними дій, зобов'язання виконати певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

30 жовтня 2017 року позивачем направлено до Верховного Суду України заяву про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 08 червня 2017 року в порядку глави 3 розділу 4 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону України від 13 липня 2017 року №2136-VIII).

Ухвалою Верховного Суду України від 09 листопада 2017 року вказану заяву залишено без руху у зв'язку з її невідповідністю вимогам, встановленим статтями 239, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону України від 13 липня 2017 року №2136-VIII).

Отже, питання про допуск справи до провадження відповідно до статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України (у вказаній вище редакції) Верховним Судом України вирішено не було.

На підставі розпорядження Керівника апарату Верховного Суду України від 11 січня 2018 року №17/0/19-18 зазначена заява супровідним листом передана до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

Так, Законом України від 02 червня 2016 року №1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» статтю 125 Конституції України викладено в редакції, згідно з якою Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України.

Згідно з пунктом 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» з дня початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, Верховний Суд України, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Вищий господарський суд України, Вищий адміністративний суд України припиняють свою діяльність та ліквідуються у встановленому законом порядку.

Пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що Верховний Суд України, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Вищий господарський суд України, Вищий адміністративний суд України діють у межах їх повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом у складі, визначеному цим Законом.

Постановою Пленуму Верховного Суду від 30 листопада 2017 року №2 «Про визначення дня початку роботи Верховного Суду» днем початку роботи Верховного Суду визначено 15 грудня 2017 року.

Також, 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» яким, зокрема Кодекс адміністративного судочинства України викладено в новій редакції.

Згідно з підпунктом 1 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII) заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України в адміністративних справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку колегією у складі трьох або більшої непарної кількості суддів за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви розглядаються без повідомлення та виклику учасників справи, за винятком випадку, коли суд з огляду на обставини справи ухвалить рішення про інше.

З матеріалів заяви вбачається, що ухвалою Верховного Суду України від 09 листопада 2017 року заяву ОСОБА_2 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 08 червня 2017 року залишено без руху у зв'язку з її невідповідністю вимогам, встановленим статтями 239, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону України від 13 липня 2017 року №2136-VIII).

На виконання зазначеної ухвали позивачем надіслано заяву про поновлення строку на подачу заяви, а також уточнену заяву про перегляд судових рішень.

Відповідно до частини 1 статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону України від 13 липня 2017 року №2136-VIII) заява про перегляд судових рішень в адміністративних справах може бути подана виключно з підстав:

1) неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах;

2) неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності справ або встановленої законом юрисдикції адміністративних судів;

3) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні даної справи судом;

4) порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення Вищим адміністративним судом України незаконного судового рішення з питань, передбачених статтею 171 1 цього Кодексу;

5) невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

На обґрунтування заяви позивач надав копі ухвал Вищого адміністративного суду України від 16 грудня 2014 року №К/800/64692/14 та від 26 грудня 2014 року №К/800/66939/14, яким поновлено строк звернення до суду з касаційною скаргою та відмовлено у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України; від 02 червня 2017 року №К/800/12439/17, від 07 листопада 2017 року №К/800/30335/17 та від 04 вересня 2017 року №К/800/24265/17, якими відмовлено у відкритті касаційного провадження у зв'язку з пропуском строку на касаційне оскарження, а також від 20 лютого 2015 року №К/800/1526/15 про відкриття касаційного провадження.

В аспекті заявленого неоднакового правозастосування суд дійшов висновку про наступне.

У даній справі, в якій оскаржується ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження, суд касаційної інстанції відмовив у задоволенні клопотання позивача про поновлення строку на подання касаційної скарги, оскільки вона була подана поза встановленим статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України строком, а названі у клопотанні причини його пропуску визнано неповажними.

Відповідно до вимог частини 2 статті 212 Кодексу адміністративного судочинства України касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, <…>, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення постанови в повному обсязі.

В даному випадку суд касаційної інстанції встановив, що позивач повторно подав касаційну скаргу після закінчення строку на касаційне оскарження не надавши при цьому належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, що зумовили пропуск такого строку.

Проте, у рішеннях, наданих на підтвердження неоднакового застосування норм процесуального права від 16 та 26 грудня 2014 року , а також від 20 лютого 2015 року Вищий адміністративний суд України встановив наявність обставин, що свідчать про неможливість подачі учасником справи касаційної скарги у строк, встановлений статтею 212 КАС.

Таким чином, аналіз зазначених судових рішень не дає підстав для висновку про наявність неоднакового застосування судами касаційної інстанції норм права, оскільки вирішення суддею питання про можливість поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження в кожній конкретній справі залежить від наведених у клопотанні обставин, підтверджених відповідними засобами доказування.

Ураховуючи наведене, суд не вбачає необхідності у відкритті провадження про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 08 червня 2017 року у цій справі.

Керуючись підпунктом 1 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII) та статтями 235, 240 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону України від 13 липня 2017 року №2136-VIII), -

УХВАЛИВ:

Відмовити у допуску до провадження справи за позовом ОСОБА_2 до Дніпропетровської міської ради, виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради про визнання протиправними дій, зобов'язання виконати певні дії, для перегляду ухвали Вищого адміністративного суду України від 08 червня 2017 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Л.Л. Мороз

А.Ю. Бучик

М.М. Гімон