Справа № 826/14054/17
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2018-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 квітня 2018 року № 826/14054/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Амельохіна В.В. розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до проГоловного управління ДФС у Київській області визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 22.06.2017р.,
О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся з позовом до Головного управління ДФС у Київській області (далі по тексту - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 22.06.2017р. №817, №817 та №817.

Ухвалою суду від 03.11.2017р. відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 11.12.2017р. суд по справі перейшов в письмове провадження на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України (в редакції до 15.12.2017р.).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесені протиправно, оскільки ставка податку на земельні ділянки, розташовані за межами населених пунктів, нормативно-грошова оцінка яких не проводилася, встановлюються у розмірі 5% від нормативно-грошової оцінки площі ріллі по області, що не відповідає розміру податку на землю, визначеному оскаржуваними повідомленнями-рішеннями (майже 50%).

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав правомірності прийняття оскаржуваних рішень.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив.

ОСОБА_1 є власником земельних ділянок:

- площею 10,2643га, що розташована за адресою: Київська область, Васильківський район в межах с. Велика Солтанівка, Великосалтанівської сільської ради; цільове призначення: землі промисловості;

- площею 14,4759га, що розташована за адресою: Київська область, Васильківський район в межах Великосалтанівська сільська рада; цільове призначення: землі промисловості;

- площею 0,2149га, що розташована за адресою: Київська область, Васильківський район в межах Великосалтанівська сільська рада, за межами населеного пункту; цільове призначення: землі промисловості.

На підставі викладеного відповідачем 22.06.2017р. прийняті податкові повідомлення - рішення №817, яким позивачу на підставі п. 286.5 статті 286 ПК України визначено суму податкового зобов'язання за платежем: земельний податок з фізичних осіб у розмірі 3359,75грн. за 2017 рік; №817, яким позивачу на підставі п. 286.5 статті 286 ПК України визначено суму податкового зобов'язання за платежем: земельний податок з фізичних осіб у розмірі 160472,37грн. за 2017 рік та №817, яким позивачу на підставі п. 286.5 статті 286 ПК України визначено суму податкового зобов'язання за платежем: земельний податок з фізичних осіб у розмірі 226316,65грн. за 2017 рік.

Вважаючи вказані рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся з позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Спірні правовідносини врегульовані Податковим кодексом України (в редакції, яка діяла на дату виникнення спірних правовідносин).

Згідно з вимогами п.п. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 ПК України плата за землю - обов'язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до вимог п. 269.1 ст. 269 ПК України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Згідно з п. 270.1 ст. 270 ПК України, об'єктами оподаткування є:

- земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні;

- земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Згідно з вимогами п. 271.1 ст. 271 ПК України базою оподаткування є:

- нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом;

- площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Відповідно до вимог п. 271.2 ст. 271 ПК України рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Як вбачається з п. 277.1 ст. 277 ПК України ставка податку за земельні ділянки, розташовані за межами населених пунктів, встановлюється у розмірі не більше 5 відсотків від нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 є власником трьох земельних ділянок, а саме:

- площею 10,2643га, що розташована за адресою: Київська область, Васильківський район в межах с. Велика Солтанівка, Великосалтанівської сільської ради; цільове призначення: землі промисловості;

- площею 14,4759га, що розташована за адресою: Київська область, Васильківський район в межах Великосалтанівська сільська рада; цільове призначення: землі промисловості;

- площею 0,2149га, що розташована за адресою: Київська область, Васильківський район в межах Великосалтанівська сільська рада, за межами населеного пункту; цільове призначення: землі промисловості.

Відповідно до п. 284.1 ст. 284 ПК України Верховна Рада Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування встановлюють ставки плати за землю та пільги щодо земельного податку, що сплачується на відповідній території.

Органи місцевого самоврядування до 25 грудня року, що передує звітному, подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки рішення щодо ставок земельного податку та наданих пільг зі сплати земельного податку юридичним та/або фізичним особам.

Згідно з рішенням Великосалтанівської сільської ради від 25 грудня 2015 р. № 44-3-VІІ «Про встановлення ставок плати за землю на території Великосалтанівської сільської ради Васильківського району Київської області» затверджено Положення про встановлення ставок плати за землю на території сільської ради.

Згідно з п. 4.4 названого Положення ставка податку за земельні ділянки, розташовані за межами населеного пункту нормативно-грошову оцінку яких не проведено, встановлюється у розмірі 5 % від нормативно-грошової оцінки ріллі по області.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що ставка податку за земельні ділянки, площею 14,4759га, яка розташована на території Великосолтанівської сільської ради Васильківського району Київської області та площею 10,2643га, яка розташована в межах с. Велика Солтанівка Великосолтанівської сільської ради Васильківського району Київської області повинна була бути розрахована згідно з рішенням Великосалтанівської сільської ради від 25 грудня 2015 р. № 44-3-УІІ у розмірі 5 % від нормативно-грошової оцінки ріллі по області.

У той же час, п. 277.1 ст. 277 ПК України визначено, що ставка податку за земельні ділянки, розташовані за межами населених пунктів, встановлюється у розмірі не більше 5 відсотків від нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що ставка податку за земельну ділянку площею 0,2149га, яка розташована за межами населеного пункту Великосолтанівської сільської ради Васильківського району Київської області повинна була розраховуватися відповідно до вимог п. 277.1 ст. 277 ПК України у розмірі не більше 5 відсотків від нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області.

З оскаржуваних податкових повідомлень-рішень не вбачається можливим ідентифікувати, яким саме чином відповідачем було встановлено податок за земельні ділянки позивача та якої з ділянок стосується кожне з податкових повідомлень-рішень.

Крім того, розрахунок сум, вказаних в оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях відповідачем суду надано не було.

При вирішенні справи судом не може бути взято до уваги посилання відповідача на те, що податок за земельні ділянки було розраховано, виходячи з нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, встановленої згідно з витягами з технічної документації про нормативно-грошову оцінку земельної ділянку від 15 травня 2008 р. № 3674/02-18, 3675/02-18, оскільки, як вбачається з тексту названих витягів, вони були дійсні до 31 грудня 2008 р.

Водночас, позивачем надано суду листи Управління Держкомзему у Васильківському районі Київської області від 12 листопада 2012 р. № 5517/02-1 та № 5518/02-1, згідно з якими нормативно-грошова оцінка земельних ділянок позивача площею 0,2149га згідно державного акту серії НОМЕР_2 та площею 14,4759га згідно державного акта серії НОМЕР_3 не проводилася.

Зазначена правова позиція також викладена в постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 03.10.2017р. у справі №810/1222/17.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що податкові повідомлення-рішення від 22.06.2016р. №817, №817 та №817 відповідачем винесено протиправно, а тому, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням норм ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд присуджує на користь позивача здійснені ним документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 3901,49грн. з бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Київській області.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (03067, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Київській області від 22.06.2017р. №817, №817 та №817.

Присудити на користь ОСОБА_1 (03067, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) здійснені ним документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 3901,49грн. (три тисячі дев'ятсот одна гривня, 49 копійок) з бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Київській області.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Амельохін