Справа № 826/1082/18
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2018-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

20 квітня 2018 року № 826/1082/18

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «УКРГАЗ-ЕНЕРГО» до Головного управління Держпраці у Київській області про визнання протиправною постанови про накладення штрафу, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Приватне акціонерне товариство «УКРГАЗ-ЕНЕРГО» (далі - позивач, ПрАТ «УКРГАЗ-ЕНЕРГО») з позовом до Головного управління Держпраці у Київській області ( далі - відповідач, ГУ Держпраці у Київській обл.) в якому просить суд:

- визнати недійсною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Київській області від 12.12.2017 року №750 про накладення штрафу на ПрАТ «УКРГАЗ-ЕНЕРГО» в сумі 9600,00 грн.;

- зобов'язати Головне управління Держпраці у Київській області утриматися від подальшого розгляду вимог колективного звернення громадян ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 щодо невиплати заробітної плати.

На обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувана постанова про накладення на позивача штрафу за порушення вимог КЗпП винесена відповідачем без врахування усіх обставин та з порушенням визначеної законом процедури. Позивач зазначає, що відповідачем не було вжито належних заходів щодо повідомлення позивача про витребування необхідних документів та про розгляд справи про накладення штрафу. Враховуючи вищевикладене, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.01.2018 року відкрито провадження у адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач надав відзив на позовну заяву, у строк визначений ухвалою про відкриття провадження у адміністративній справі, у якому зазначив, що ПрАТ «УКРГАЗ-ЕНЕРГО» було допущено порушення у сфері чинного законодавства щодо надання витребовуваних документів, відтак прийняття відповідачем рішення про накладення штрафу на товариство винесено у межах повноважень та у спосіб передбачений чинним законодавством. Просив відмовити у задоволені позову у повному обсязі.

Відповідно до частини восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Справа розглядалась у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження згідно приписів статей 12, 257, 262 КАС України та враховуючи характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даної справи без проведення судового засідання та виклику учасників справи.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Приватне акціонерне товариство «УКРГАЗ-ЕНЕРГО» () зареєстровано в якості юридичної особи 06.02.2006, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

16.11.2017 року позивачем отримано лист Головного управління Держпраці у Київській області №4.3/4/11807 від 13.11.2017 року «Про перешкоди у проведені інспекційного відвідування», яким від ПрАТ «УКРГАЗ-ЕНЕРГО», у строк до 15.11.2017 року, витребувано наступні документи:

1. Статут (Положення та інші установчі документи) підприємства.

2. Контракт з керівником підприємства (наказ, інший документ), згідно якого керівник призначається на посаду.

3. Копію паспорта керівника.

4.Копію ідентифікаційного номера керівника.

5.Посадові інструкції керівних працівників.

6. Правила внутрішнього трудового розпорядку.

7.Колективний договір.

8. Штатний розпис.

9. Копії статистичних звітів:

А) звіт з праці (№1-ПВ);

Б) звіт з використання робочого часу (№3-ПВ) або інші форми бухгалтерських звітів.

10. Книги наказів та розпоряджень, що стосуються трудових відносин.

11. Кадрові накази підприємства відносно працівника, щодо якого проводиться перевірка (призначення, переведення, звільнення, тощо).

12. Табелі обліку використання робочого часу.

13. Особові картки працівників форми П-2.

14. Графік погашення заборгованості з виплати заробітної плати.

15.Особові рахунки працівників, бухгалтерські та інші документи, які відображають нарахування та виплату заробітної плати, відшкодування за відрядження.

16. Положення про оплату праці, в т.ч. про преміювання.

17. Заяви працівників про призначення, переведення, підвищення, зміну умов праці, звільнення (інші).

18. Копія звіту до Державної фіскальної служби України про призначення працівника на посаду.

19. Доручення від керівника про дозвіл на надання зазначених уповноваженою ним посадовою особою.

Вподальшому, на підставі наказу 24.11.2017 №2910 та направлення на перевірки від 24.11.2017 року №2495, відповідно до акту перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування встановлено порушення вимог статті 259 КЗпП України та пункту 6 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого Постановою КМУ від 11.02.2015 № 96, оскільки ПАТ «Укргаз-Енерго» під час проведення інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) інспектору праці не надано необхідних для перевірки документів.

Враховуючи виявлені порушення, постановою Головного управління України з питань праці від 12 грудня 2017 року №750 керуючись підпунктом 54 пункту 4 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 96, та на підставі абзацу 6 частини 2 ст. 265 КЗпП України накладено на Приватне акціонерне товариство «УКРГАЗ - ЕНЕРГО» штраф у розмірі 9600 гривень (дев'ять тисяч шістсот гривень 00 копійок).

Вважаючи прийняту відповідачем постанову протиправною позивач звернувся із даним позовом до суду.

Ураховуючи викладене, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі статтею 259 Кодексу законів про працю України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Центральні органи виконавчої влади здійснюють контроль за додержанням законодавства про працю на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у їх функціональному підпорядкуванні, крім органів доходів і зборів, які мають право з метою перевірки дотримання податкового законодавства здійснювати такий контроль на всіх підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 100 «Про утворення територіальних органів Державної служби з питань праці та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» утворено Державну службу України з питань праці, реорганізувавши шляхом злиття територіальні органи Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки і Державної інспекції з питань праці.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 № 929-р «Питання Державної служби з питань праці» на Державну службу України з питань праці покладено здійснення функцій і повноважень Державної інспекції з питань праці, що припиняється.

Положення про Державну службу України з питань праці затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96 (далі - Положення).

Відповідно до пункту 1 вказаного Положення Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом (пункт 7 Положення).

За приписами підпункту 9 пункту 4 Положення Держпраці відповідно до покладених на неї завдань проводить, зокрема, моніторинг у сфері оплати праці в частині своєчасної і не нижче визначеного державою мінімального розміру оплати праці.

У відповідності до підпункту 51 пункту 4 Положення Держпраці відповідно до покладених на неї завдань: складає у випадках, передбачених законом, протоколи про адміністративні правопорушення, розглядає справи про такі правопорушення і накладає адміністративні стягнення.

Процедуру проведення Державною інспекцією України з питань праці (далі - Держпраці України) та її територіальними органами перевірок додержання законодавства з питань праці у межах повноважень встановлено порядком проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 02.07.2012 №390, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 липня 2012 року за №1291/21603 (далі Порядок №390).

Відповідно до пункту 3 Порядку №390 інспектор може проводити планові та позапланові перевірки, які можуть здійснюватися за місцем провадження господарської діяльності суб'єкта господарювання або його відокремлених підрозділів або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

Позапланова перевірка проводиться незалежно від кількості раніше проведених перевірок за наявності підстав, визначених Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Позапланові перевірки за зверненнями фізичних та юридичних осіб про порушення суб'єктами господарювання вимог законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування здійснюються за наявності згоди Держпраці України на їх проведення. Інспекторам забороняється виступати посередниками, арбітрами чи експертами під час розгляду трудових спорів.

В даному випадку відповідачем проводилось інспекційне відвідування на предмет дотримання підприємством законодавства про працю.

Згідно із пунктом 7 Порядку №390 за результатами перевірки складається акт. У разі виявлення порушень законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування вносяться приписи про усунення виявлених порушень, вживаються заходи щодо притягнення до відповідальності винних осіб згідно із вимогами чинного законодавства.

Оскаржувана постанова ґрунтується на висновках невиїзного інспектування про порушення позивачем вимог статті 259 КЗпП України та пункту 6 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого Постановою КМУ від 11.02.2015 № 96, ПАТ «Укргаз-Енерго» під час проведення інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) інспектору праці не надано необхідних для перевірки документів.

Однак, в ході розгляду адміністративної справи судом встановлено, що 16.11.2017 року позивачем отримано лист Головного управління Держпраці у Київській області №4.3/4/11807 від 13.11.2017 року «Про перешкоди у проведені інспекційного відвідування», яким від ПрАТ «УКРГАЗ-ННЕРГО» витребувано наступні документи:

1. Статут (Положення та інші установчі документи) підприємства.

2. Контракт з керівником підприємства (наказ, інший документ), згідно якого керівник призначається на посаду.

3. Копію паспорта керівника.

4.Копію ідентифікаційного номера керівника.

5.Посадові інструкції керівних працівників.

6. Правила внутрішнього трудового розпорядку.

7.Колективний договір.

8. Штатний розпис.

9. Копії статистичних звітів:

А) звіт з праці (№1-ПВ);

Б) звіт з використання робочого часу (№з-ГІВ) або інші форми бухгалтерських звітів.

10. Книги наказів та розпоряджень, що стосуються трудових відносин.

11. Кадрові накази підприємства відносно працівника, щодо якого проводиться перевірка (призначення, переведення, звільнення, тощо).

12. Табелі обліку використання робочого часу.

13. Особові картки працівників форми П-2.

14. Графік погашення заборгованості з виплати заробітної плати.

15.Особові рахунки працівників, бухгалтерські та інші документи, які відображають нарахування та виплату заробітної плати, відшкодування за відрядження.

16. Положення про оплату праці, в т.ч. про преміювання.

17. Заяви працівників про призначення, переведення, підвищення, зміну умов праці, звільнення (інші).

18. Копія звіту до Державної фіскальної служби України про призначення працівника на посаду.

19. Доручення від керівника про дозвіл на надання зазначених уповноваженою ним посадовою особою.

Зазначені документи, позивача зобов'язано надати протягом 2-ох днів, тобто до 15.11.2017 року.

Відповідно до п.п. 11, 12 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 295 від 26.04.2017 р. інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право: ознайомлюватися з будь-якими книгами, реєстрами та документами, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, невиїзного інспектування, з метою перевірки їх відповідності нормам законодавства та отримувати завірені об'єктом відвідування їх копії або витяги.

Вимога інспектора праці про надання об'єктом відвідування для ознайомлення документів та/або їх копій чи витягів з документів, пояснень, доступу до приміщень, організації робочого місця, винесена в межах повноважень, є обов'язковою для виконання.

Відповідачем разом з відзивом надано лист Головного управління Держпраці у Київській області № б/н без дати за підписом головного державного інспектора ГУ Держпраці у Київській області Сміленко А., яким запропоновано позивачу на виконання доручення від « 02» листопада 2017 року № 2201 Головного управління Держпраці у Київській області забезпечити проведення інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) щодо перевірки додержання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування та надати документи згідно переліку 08 листопада 2017 року о 11-00 год., до Головного управління Держпраці у Київській області за адресою: м. Київ, вул. Вавілових, 10.

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що відповідачем не надано доказів направлення чи вручення зазначеного листа позивачу. Крім того, з даного листа взагалі не вбачається до кого саме звернуті вимоги, щодо надання документів.

Відповідач зазначив, що повідомлення про необхідність направлення документів надсилались факсимільним зв'язком на зазначений секретарем ПАТ «Укргаз-Енерго» номер факсу 044-390-55-95, при цьому доказів надсилання чи підтвердження отримання даних запитів підприємством, відповідачем також не надано. Не зазначено також, прізвище секретаря підприємства, що приймала інформацію про необхідність направлення документів зазначених у запиті для проведення інспектування.

Як, вказує відповідач 03.11.2017 року під час проведення інспекційного відвідування (невиїзного інспектування ) інспектору праці не надано необхідних документів для перевірки. Для фіксації зазначених обставин ГУ Держпраці у Київській області викликали працівників поліції м. Києва, які зафіксували дане порушення. При цьому, в матеріалах адміністративної справи відсутні докази, що підтверджують виклик екіпажу поліції.

Вподальшому, 16.11.2017 року позивачем отримано лист Головного управління Держпраці у Київській області №4.3/4/11807 від 13.11.2017 року «Про перешкоди у проведені інспекційного відвідування», яким від ПрАТ «УКРГАЗ-ЕНЕРГО», у строк до 15.11.2017 року, витребувано вищезазначені документи.

Пунктом 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 р. № 509 «Про затвердження Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення» передбачено, ідо про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб'єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п'ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Пунктом 7 вказаного Порядку передбачено, що справа розглядається за участю представника суб'єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

Так, розгляд справи про накладення штрафу відбувся 12.12.2017 р., однак, як вбачається з матеріалів справи, повідомлення про розгляд справи про накладення штрафу, було передано ГУ Держпраці у Київській обл. до відділу поштового зв'язку лише 18.12.2017 р. в одному простому конверті із вже прийнятою за наслідками такого розгляду постановою про накладення штрафу. Вказаний факт підтверджується відповідним штампом відділу зв'язку на конверті поштового відправлення.

Отже, судом вставновлено, що відповідачем не дотримано Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення та, як наслідок, порушено строки та порядок повідомлення Позивача про розгляд справи про накладення штрафу, чим позбавив останнього права брати участь у розгляді справи про накладення штрафу, можливості вчасно відреагувати та забезпечити належний захист своїх прав та інтересів з долученням необхідних доказів.

Враховуючи вищевикладені обставини, судом встановлено, що відповідачем не доведено, що позивачем не було надано до огляду документи, вказані в запиті, як і фактів відсутності на підприємстві зазначених документів, умисного знищення або приховування документів від перевіряючого, оскільки докази належного повідомлення позивача про необхідність надання документів в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин, суд приходить до висновку про протиправність висновків відповідача, щодо порушення ПрАТ «Укргаз-Енерго» законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування встановлено, а саме вимог статті 259 КЗпП України та пункту 6 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого Постановою КМУ від 11.02.2015 № 96 та необхідність скасування постанови Головного управління Держпраці у Київській області від 12.12.2017 року №750 про накладення штрафу на ПрАТ «УКРГАЗ-ЕНЕРГО» в сумі 9600,00 грн.

Стосовно позовних вимог щодо зобов'язання Головного управління Держпраці у Київській області утриматися від подальшого розгляду вимог колективного звернення громадян ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 щодо невиплати заробітної плати, слід зазначити наступне.

Так, задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин. Таким чином, звернення до суду зумовлене наявністю вже порушених прав, свобод чи інтересів, на захист яких звертається особа, у зв'язку з чим визнання будь-якого права на майбутнє є безпідставним та необґрунтованим.

Як вбачається зі змісту Рекомендації N R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи, державам-членам "Стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень" від 11 березня 1980 року, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

При цьому Європейський суд з прав людини звертає увагу на те, що закон має з достатньою чіткістю визначати межі такої дискреції, наданої компетентним органам, і порядок її здійснення, з урахуванням законної мети заходу, щоб забезпечити особі належний захист від свавільного втручання (рішення від 02.11.2006 року у справі "Волохи проти України").

В контексті вказаного, суд зазначає, що адміністративний суд, перевіряючи рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність встановленим ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям (чи прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано; безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом; пропорційно; своєчасно), не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за такими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Відтак, суд приходить до висновку щодо позовні вимоги щодо зобов'язання відповідача вчинити певні дій, а саме утриматись від подальшого розгляду вимог колективного звернення, не підлягають задоволенню, оскільки заявлені передчасно і є захистом прав та інтересів на майбутнє.

Згідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно до ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідачем в ході розгляду адміністративної справи та враховуючи надані ним документи не доведено правомірність винесеного ним рішення.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані докази, а також доводи стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно, беручи до уваги положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, на користь позивача підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача всі здійсненні ним судові витрати, пропорційно задоволених позовних вимог.

Керуючись положеннями статей 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариства «УКРГАЗ-ЕНЕРГО» задовольнити частково.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Київській області від 12.12.2017 року №750 про накладення штрафу на ПрАТ «УКРГАЗ-ЕНЕРГО» в сумі 9600,00 грн.

3. У задоволені інших позовних вимог - відмовити.

4. Присудити на користь Приватного акціонерного товариства «УКРГАЗ-ЕНЕРГО» місцезнаходження: 01004, м. Київ, вул. Червоноармійська, Басейна, 1-3/2 літера "А", приміщення "С-1", "С-2", ) сплачений ним судовий збір у розмірі 1762,00 грн (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Київській області.

Рішення суду, відповідно до частини 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.А. Качур