Справа № 814/1952/17
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2018-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2018 р.м.ОдесаСправа № 814/1952/17

Категорія: 9.4 Головуючий в 1 інстанції: Лісовська Н. В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Шевчук О.А.,

суддів: Зуєвої Л.Є., Федусика А.Г.,

при секретарі Жигайлової О.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" ОСОБА_1 на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2017 року, ухвалену в порядку письмового провадження в м. Миколаєві, по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ "Банк Михайлівський" ОСОБА_3 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2017 року позивач звернулась до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просила визнати протиправними дії Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" ОСОБА_3, щодо визнання нікчемним правочину (в тому числі договору) перерахування коштів 19.05.16р. з рахунку ТОВ «Кредитно-інвестиційний Центр», на поточний рахунок №7801, що належить позивачу (код НОМЕР_1) в сумі 170877,76 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором №980-052-000219998 від 12.04.16р.» що привело до неправомірного не включення до переліку вкладників, кошти яких підлягають відшкодувнню Фондом гарантування вкладів фізичних осіб в межах передбачених чинним законодавством; зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" ОСОБА_3 доповнити

Перелік рахунків надісланих в Фонд, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом у публічному акціонерному товаристві "Банк Михайлівський" за

рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, які обліковані на рахунку

№7801 ОСОБА_4 (податковий код НОМЕР_1) у ПАТ «Банк Михайлівський» в сумі 170877,87грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач за відсутності правових підстав не включив її до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, що призвело до порушення її прав на отримання коштів. Тому просила задовольнити позовні вимоги.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2017 року позов задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" ОСОБА_1 надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Доводами апеляційної скарги зазначено, що сума коштів, в розмірі 170 877,87 грн., що обліковувалась на поточному рахунку позивача на кінеиь дня 19.05.2016 р., отримана на умовах Договору, укладеного між позивачем та фінансовою компанією ТОВ «КІЦ», а не на умовах банківського рахунку чи банківського вкладу. Тому, позивач не є вкладником проблемного банку, адже правовідносини, шо склались між позивачем та ПАТ «Банк Михайлівський» не мають відношення до вкладу. Отже, на думку апелянта, суд не встановив та не вірно дослідив дійсні обставини справи, що саме позивачу були повернуті грошові кошти на поточний рахунок за договором позики, який не є договором банківського вкладу (депозиту), у зв'язку з чим позивач не є вкладником в розумінні Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». 19 травня 2016 року Банк здійснив кредитну операцію на загальну суму 180 966 027,90 гривень шляхом укладення Договору відступлення №2 з подальшим проведенням розрахунків за ним. Таким чином, ОСОБА_5 порушено обмеження, що накладені Постановою №917 зі змінами внесеними Постановою № 295, в частині проведення кредитних операцій на суму 180 966 027,90 гривень, на підставі укладеного з ТОВ "Кредитно-Інвестиційний центр" Договору відступлення №2 при відсутності права на укладення такого правочину. З наведеного вбачається, що Договір відступлення №2 був укладений з порушенням чинного законодавства України, вимог Національного банку України та внутрішніх процедур ОСОБА_5, а тому зказані правочини, в тому числі і правочин з перерахування (повернення позики) коштів позивачу, є нікчемними у відповідності до положень п.п. 2, 7, 8, 9 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». За рахунок коштів, що були зараховані на рахунки ТОВ "Кредитно-Інвестиційний центр" на підставі нікчемного правочину, а саме Договору відступлення №2, тобто в день перерахування коштів, Товариство ініціювало повернення коштів по договорах позики фізичним особам. Внаслідок вчинення ряду нікчемних правочинів, які відповідно до положень Цивільного кодексу України, не створюють жодних юридичних наслідків, на рахунки позивача та на рахунки ще 12159 фізичних осіб, всупереч вимогам закону, було зараховано 742 551 210,41 грн. Таким чином, на думку апелянта, всупереч вимогам вказаним вище, судом першої інстанції не надано належної оцінки даним доказам на підтвердження наведених обставин. Укладений договір позики №980-052-000219998 від 12.04.2016 є двостороннім (без участі банку як повіреного) з ТОВ «КЩ», які по своїй природі не є вкладом згідно Закону України «Про банки та банківську діяльність" та Закону № 4452-VІ. Отже, гарантії Закону № 4452-VІ не поширюються на ситуацію з позивачем, а кошти, зараховані 19.05.2016 року на рахунок позивача на підставі нікчемного правочину (транзакції), не підлягають виплаті у зв'язку з тим, що платіжна операція з повернення фінансовою компанією коштів позивачу не має жодного відношення до банківського вкладу, а відтак підстави для задоволення позову відсутні. Отже, суд порушив вимоги Закону України № 4452-VІ та неправомірно прирівняв до вкладу кошти, які залучені від позивача як позика до небанківської фінансової установи (ТОВ «Кредитно-Інвестиційний Центр»), де банк (ПАТ «Банк Михайлівський») не виступав повіреним за відповідним договором.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України, в судове засідання не з'явились, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 15.06.2015 р. і 15.10.2015 р. позивач укладала з ПАТ "Банк Михайлівський" депозитні договори, за умовами яких вносила на відкритий банком рахунок № 7801 депозит у розмірі 170000,00 грн.

Після закінчення строку дії останнього депозитного договору позивач підписала з ТОВ "Кредитно-Інвестиційний центр" договір "Суперкапітал" (інвестиційний) (з виплатою процентів щомісячно) від 12.04.2016 р. № 980-052-000219998 щодо передачі у власність 170000,00 грн. на строк не більше 183 днів до 12.10.2016 р. з виплатою 33,54 % річних.

Відповідно до п.п. 6, 7 п. 1.2 вищевказаного договору зазначена юридична особа сплачує позивачу щомісячно проценти та повертає кошти у безготівковій формі на її рахунок № 7801 у ПАТ "Банк Михайлівський".

Виписка по особовому рахунку позивача підтверджує, що 19.05.2016 р. від ТОВ "Кредитно-Інвестиційний центр" на рахунок позивача надійшло повернення коштів у сумі 170000,00 грн. і оплата процентів у сумі 877,87 грн. (за договором від 12.04.2016 р. № 980-052-000219998).

На підставі рішення Правління НБУ від 23.05.2016 р. № 14/БТ виконавча дирекція Фонду прийняла рішення від 23.05.2016 р. № 812 про запровадження з 23.05.2016 р. тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ "Банк Михайлівський" ОСОБА_3.

Відповідно до рішення Правління НБУ від 12.07.2016 р. № 124-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" виконавча дирекція Фонду прийняла рішення від 12.07.2016 р. № 1213 про початок процедури ліквідації банку з 13.07.2016 р. до 12.07.2018 р. включно.

Ппозивача не включено до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду на суму 170877,87 грн.

У березні 2017 р. позивач зверталась до відповідача з заявою про включення її до переліку осіб, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, однак 07.04.2017 р. відповідач повідомив, що договір з ТОВ "Кредитно-Інвестиційний центр" укладено без участі ПАТ "Банк Михайлівський" як повіреного. Відтак, відсутні підстави для включення позивача до загального реєстру вкладників.

Відповідно до витягів з додатку № 2 до ОСОБА_6 № 3 від 01.06.2016 р. Комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, встановлено нікчемність транзакцій з перерахування 19.05.2016 р. коштів ТОВ "Кредитно-Інвестиційний центр" на рахунки фізичних осіб у ПАТ "Банк Михайлівський", у тому числі коштів у сумі 170877,87 грн. на рахунок позивача.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що рахунок позивача на суму 170877,87 грн. мав би бути включеним до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно із положеннями статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»:

вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти; вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Відповідно до статті 26 цього Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не мас права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Відповідно до положень частин 1, 2 статті 26 Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не маг права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до частини 1 статті 35 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків Фонд здійснює через призначену виконавчою дирекцією уповноважену особу Фонду.

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, визначений статтею 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

За частинами 1, 2 статті 27 Закону Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняті Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Відповідно до частини З статті 27 Закону, Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника.

За частиною 6 статті 27 Закону Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує переліки вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-11 частини четвертої статті 26 нього Закону.

Відповідно до частини 5 статті 27 протягом трьох робочих днів (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність". - протягом 20 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Статтею 28 Закону передбачено, що Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам. їх уповноваженим представникам чи спадкоємцям у національній валюті України з наступного робочого дня після затвердження виконавчою дирекцією Фонду реєстру вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування.

Фонд здійснює виплату гарантованих сум відшкодування через банки-агенти. що здійснюють такі виплати в готівковій або безготівковій формі (за вибором вкладника).

Фонд не пізніше ніж за 30 днів до закінчення визначеного цим Законом строку ліквідації банку публікує оголошення в газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" га на своєму офіційному веб-сайті про завершення Фондом виплат гарантованої суми відшкодування.

З наведеного вбачається, що повноваження щодо формування Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та щодо визначення сум, що підлягають відшкодуванню покладені на уповноважену особу Фонду.

Частиною 1 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на уповноважену особу Фонду гарантування покладено обов'язок забезпечити збереження активів та документації' банку.

З цією метою протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду гарантування зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), шо є нікчемними.

За змістом частини 4 статті 38 Закону Уповноважена особа Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Згідно зі статті 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду гарантування, зокрема, має право: продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій; повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчинянти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; звертатися до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення в разі виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку або інших осіб стосовно банку, та інші права.

Отже, Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" містить імперативну норму, якою в обов'язковому порядку зобов'язує уповноважену особу Фонду забезпечити перевірку правочинів (договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (договорів), що вже є нікчемними, та повідомити сторін таких договорів про їх нікчемність, а також вчинити дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

З аналізу наведених норм у сукупності вбачається, шо необхідність здійснювати інші дії для визнання правочину нікчемним відсутні.

Правочин є нікчемним, у зв'язку з порушенням нормативно - правових актів в момент його укладення, а не через необхідність визнавати його таким. Нікчемність правочину підлягає виявленню, а не визнанню, саме тому законодавцем у Законі і зазначено, що уповноважена особа лише забезпечує перевірку правочинів на предмет виявлення таких, які вже є нікчемними, в силу приписів Закону.

Тобто, Законом передбачено право Уповноваженої'особи Фонду виявляти нікчемні правочини, а саме ті правочини, які були проведені з порушенням норм чинного законодавства України та повідомляти сторони договору про нікчемність такого правочину.

Дані обставини щодо нікчемності правочину повністю узгоджуються з вимогами Цивільного кодексу України.

Згідно частини 2 статті 215 ЦК України, визнання такого нікчемного правочину у судовому порядку недійсним не вимагається.

Нікчемним правочин є не в силу рішення Уповноваженої особи та не з моменту прийняття такого рішення, а є нікчемним в силу Закону та з моменту укладення (проведення) правочину.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 18 листопада 2014 року по справі № 21-422а14, реєстраційний номер рішення 41735920.

Таким чином, положення статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначають обов'язок забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком потягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації на предмет визначення правочинів (в тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

За приписами частини 1 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до п. 1.24 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі.

Таким чином, грошові перекази є діями осіб, які спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, тобто їж можна віднести до правочинів у розумінні Цивільного кодексу України.

По-перше, переказ коштів від 12.04.2016 року укладено під час дії обмежень відповідно до постанови Правління НБУ № 917/БТ від 22.12.2015 року «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії проблемних»

Так, 22.12.2015 року Правлінням Національного банку України була прийнята постанова №917/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії проблемних».

27 квітня 2016 року, постановою Правління Національного банку України № 295/БТ "Про окремі питання діяльності Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" та внесення змін до постанови Правління Національного банку України від 22.12.2015 року № 917/БТ встановлені для ПАТ "Банк Михайлівський" (далі - Постанова № 295) обмеження в діяльності, в тому числі не здійснювати кредитні операції з юридичними особами в обсязі, що перевищує обсяг таких операцій на дату прийняття постанови (у розрізі валют) без урахування нарахованих доходів за цими операціями та обсягу зобов'язань з кредитування, що надані банкам і клієнтам.

З матеріалів справи вбачається. що на час перерахунку грошових коштів позивачу від ТОВ «Кредитно-Інвестиційний Центр», постановою Правління Національного банку України було заборонено проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

Таким чином, правочини, які вчинено у період заборони банку вчиняти будь-які операції є нікчемними з підстав, встановлених частиною 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а саме пунктом 7, 9, відповідно до якого:

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Оскільки перерахування коштів від третіх осіб - дійсних клієнтів ОСОБА_5 та укладання між ОСОБА_5 та фізичними особами після 22.12.2015 року договорів банківського вкладу, за якими здійснювалося зарахування коштів на вкладні рахунки від фізичних та юридичних осіб, які є кредиторами ОСОБА_5, та які не могли розраховувати на відшкодування коштів за рахунок Фонду, з огляду на перевищення залишків на рахунках граничної суми відшкодування, мало наслідком надання ОСОБА_5 кредиторам - фізичним/юридичним особам переваги перед іншими кредиторами.

Прн цьому така перевага полягала у можливості отримати відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування через третіх осіб.

Як вбачається з ОСОБА_6 адміністрації ПАТ «Банк Михайлівський» про проведення перевірки правочинів (у тому числі договорів), які відповідають критеріям нікчемності від 01.06.2016 р. в ході перевірки виявлено, що ОСОБА_5 19.05.2016 року виконано платіжні документи ТОВ «Кредитно-Інвнстиційний Центр» з перерахування коштів на рахунки 2445 фізичних осіб у сумі 206980863,90 грн., при цьому фінансових можливостей Товариства, зокрема залишку коштів, було недостатньо для проведення вищенаведених правочинів (а.с. 54).

Крім того, враховуючи, що операція, щодо перерахування коштів під час дії заборони здійснювати банком з підстав віднесення його до проблемних постановою НБУ, яка була обов`язкова до виконання, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 є недоведеними та необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Враховуючи наведені положення діючого законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні постанови припустився порушень норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у звязку з чим судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням по справі нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2017 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 - відмовити.

Відповідно до ст. 329 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 27.04.2018 року.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: Л.Є. Зуєва

Суддя: А.Г. Федусик