Справа № 820/6717/17
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2018-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2018 р. м. ХарківСправа № 820/6717/17
Харківський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Яковенка М.М.

суддів: Лях О.П., Старосуда М.І.

секретарі судового засідання: Жданюк А.О.

за участі представників:

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Департаменту державної реєстрації Харківської міської ради на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2018 року по справі № 820/6717/17 (головуючий І інстанції: Сліденко А.В.) за позовом ПАТ "Перший український міжнародний банк" до Департаменту державної реєстрації Харківської міської ради, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту реєстрації Харківської міської ради - ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ПАТ "Перший український міжнародний банк" звернувся з позовом до Департаменту державної реєстрації Харківської міської ради, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту реєстрації Харківської міської ради - ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту реєстрації Харківської міської ради від 28.11.2017р. №38382553, зобов'язання зареєструвати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2018 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту реєстрації Харківської міської ради від 28.11.2017 р. №38382553.

У решті вимог позов залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, пославшись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, яке прийняте з порушенням норм матеріального права, просив постанову суду першої інстанції скасувати, та прийняти нове рішення яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Апелянт, з огляду на положення Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» наголошує на законності прийнятого реєстратором рішення, тому як в рішенні суду яке було надано, як підстава для вчинення відповідних реєстраційних дій, в резолютивній частині було відсутнє зазначення про визнання та скасування укладеного договору купівлі-продажу обєкту нерухомого майна, яке вимагав позивач для скасування відповідного запису в реєстрі.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої та апеляційної інстанції, що 28.11.2017 р. позивач з письмовою заявою звернувся до органу державної реєстрації прав на нерухоме майно з приводу скасування запису Державного речових прав на нерухоме майно №9993754 на підставі рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 19.04.2017 р. по справі №639/2485/16-ц.

Рішенням від 28.11.2017 р. №38382553 владний субєкт відмовив у скасуванні запису.

Здійснюючи апеляційний перегляду та надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів погоджується з висновками суду першої з огляду на наступне.

Як правильно зазначено судом, що з огляду на оскаржуване рішення, правовою підставою для винесення рішення владний субєкт обрав положення п.п. 4, 5 ч.1 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 18 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (затверджений постановою КМУ від 25.12.2015 р. №1127; далі за текстом Порядок №1127), а фактичною підставою послугувало судження владного субєкта про те, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміни, припинення речових прав, а також про наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно.

Абзацом 1 ч. 2 ст. 26 означеного закону передбачено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

З наведеної норми закону слідує, що запис про скасування державної реєстрації прав вноситься до Державного реєстру у разі: 1) скасування судом рішення про державну реєстрацію прав, 2) скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, 3) скасування судом скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, 4) у випадку п.п. «а» п. 2 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Звертаючись до органу державної реєстрації речових прав, заявник просив про внесення запису до Державного реєстру на підставі рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 19.04.2017 р. по справі №639/2485/16-ц.

За змістом цього судового рішення, ПАТ «Перший український міжнародний банк» у порядку цивільного судочинства заявив вимоги: 1) визнати недійсним нікчемний правочин у формі договору купівлі-продажу від 11.06.2015 р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_5;

2) визнати недійсним договір дарування від 23.06.2015 р. між ОСОБА_5 та ОСОБА_6; 3) визнати недійсним договір іпотеки від 13.07.2015 р. між ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

Всі перелічені вимоги стосувались одного обєкта нерухомого майна житлового будинку з надвірними будівлями, реєстраційний номер 17655149, загальною площею 111,8 кв.м., жилою площею 83,2 кв.м., за адресою: місто Харків, вул. Пушкарівська, буд. №25.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Харкова від 19.04.2017 р. по справі №639/2485/16-ц були визнані недійсними договір дарування від 23.06.2015 р. та договір іпотеки від 13.07.2015 р.

Відповідно до ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У силу ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Таким чином, позов в частині договору купівлі-продажу від 11.06.2015р. було залишено без задоволення, але виключно з мотиву нікчемності спірного договору згідно з ч. 3 ст. 12 Закону України «Про іпотеку», що не потребує постановлення окремого судового рішення про визнання договору недійсним, адже такий договір є недійсним у силу закону, та в судовому порядку визнання його таким не потребує.

Колегія судді погоджується з висновками суду, що цим рішенням суду надана юридична оцінка відповідності закону договору купівлі-продажу від 11.06.2015 р. з приводу обєкта нерухомого майна житлового будинку з надвірними будівлями, реєстраційний номер 17655149, загальною площею 111,8 кв.м., жилою площею 83,2 кв.м., за адресою: місто Харків, вул. Пушкарівська, буд. №25, у спосіб визнання правочину нікчемним.

Крім того, цілком обґрунтовані висновки суду стосовно того, що в звязку з тим, що райсудом договір купівлі-продажу від 11.06.2015 р. визнано нікчемним, то цей правочин є недійсним у силу закону, а згадана обставина рівнозначна утраті юридичної сили документом, на підставі якого було проведено державну реєстрацію прав, що є визначеною ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обставиною для внесення до Державного реєстру запис про скасування державної реєстрації прав.

Оцінивши наявні у справ і документи в їх сукупності за правилами ст. ст. 72-77, 90, 211 КАС України, колегія суддів у повному обсязі погоджується з правовими висновками, що у спірних правовідносинах владний субєкт повинен був урахувати визначені законом юридичні наслідки нікчемності правочину та повне співпадання обєкту нерухомості (а саме: житловий будинок з надвірними будівлями, реєстраційний номер 17655149, загальною площею 111,8 кв.м., жилою площею 83,2 кв.м., за адресою: місто Харків, вул. Пушкарівська, буд. №25) за усіма оскарженими у межах цивільної справи №639/2485/16-ц правочинами. Проте, перелічені обставини були залишені владним субєктом поза увагою, в тексті спірного рішення відображення не знайшли, відповідно юридичній оцінці не піддавались.

За таких обставин, спірне рішення владного субєкта не може бути визнано судом таким, що узгоджується з законом, унаслідок чого підлягає скасуванню.

Щодо іншої частини позовних вимог стосовно зобовязання вчинити відповідні дії, колегія суддів зазначає, що при вирішенні цього питання суд першої інстанції виходив з вимог ч. 4 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якою визначено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про відмову в державній реєстрації прав, про зупинення розгляду заяви, а також у випадку, передбаченому підпунктом "б" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування відповідного рішення та відновлюється розгляд документів за відповідною заявою у сфері державної реєстрації прав.

За таких обставин, владний субєкт зобовязаний на виконання даного рішення суду автоматично поновити розгляд заяви банку і при реалізації управлінської функції взяти до уваги приписи абз. 2 ч. 4 ст. 245 КАС України. Таким чином, суд першої інстанції і в цій частині правильно вирішив питання.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, заявлених в межах доводів апеляційної скарги.

Жодні доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі зясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 23, 31, 33, 90, 292, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Департаменту державної реєстрації Харківської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2018 року по справі № 820/6717/17- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів - з дня складення повного судового рішення.

У повному обсязі складена 27 квітня 2018 року.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_8
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_9 ОСОБА_10