Справа № П/811/2182/17
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2018-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

24 квітня 2018 рокусправа № П/811/2182/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Семененка Я.В.
судді: Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю
за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2018 року (суддя Черниш О.А.) по справі №П/811/2182/17 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

1) визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо нарахування та виплати позивачу грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Збройних сил України, передбаченої частиною 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р. №2011-XII, без включення до складу місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 60% місячного грошового забезпечення, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій" від 22.09.2010 року №889 (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2013р. №161 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року №889»);

2) зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України здійснити перерахунок та виплату позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Збройних сил України, передбаченої частиною 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р. №2011-XII, із включенням до складу місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 60% місячного грошового забезпечення, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій" від 22.09.2010 року №889 (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2013р. №161 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року №889»), та з урахуванням фактично виплаченої суми одноразової

грошової допомоги при звільненні.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена постановою №889, входить до складу грошового забезпечення військовослужбовців і на підставі частини другої статті 9, частини другої статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» має бути врахована при визначенні одноразоої грошової допомоги, яка підлягає виплаті військовослужбовцям при звільненні з військової служби.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2018 року у задоволенні позову відмовлено. Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що щомісячна додаткова грошова винагорода, яка передбачена постановою №889 та Інструкцією №550, має тимчасовий характер, оскільки виплата такої винагороди дозволена за наявності наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації) або вищого командира (начальника), залежно від настання спеціальних обставин, її розмір не є фіксованим, а виплата не є щомісячною, тому вона не включається до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби. З цих підстав, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що у спірних правовідносинах відповідач діяв на підставі та у спосіб, що передбачені законодавством України.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою задовольнити його позовні вимоги. В апеляційній скарзі заявник вказує, що судом першої інстанції залишено поза увагою те, що за час проходження військової служби та за останні 24 місяці підряд перед місяцем звільнення з військової служби позивач щомісячно та постійно отримував щомісячну додаткову грошову винагороду у розмірі 60% місячного грошового забезпечення у складі грошового забезпечення. З посиланням на положення частини другої статті 9, частини другої статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», позивач вважає, що щомісячна додаткова грошова винагорода повинна бути включена до грошового забезпечення, з якого обчислюється грошова допомога при звільненні.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 проходив службу в Збройних Силах України, допоки наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) №202 від 27.06.2017 року був звільнений з військової служби у запас, відповідно до пункту "а" (у зв`язку із закінченням строку контракту) ч.6 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" з посади заступника начальника штабу 169 пересувної ремонтно-технічної бази (ВЧ НОМЕР_1 ). Вислуга років у Збройних Силах склала 25 років 10 місяців. (а.с. 9).

Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) №158 від 07.08.2017 року позивача виключено зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення у зв`язку зі звільненням і направлено для зарахування на військовий облік до Кропивницького міського військового комісаріату м. Кропивницький. (а.с. 10).

Відповідно до цього наказу позивачу була виплачена одноразова грошова допомога по звільненню відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року №393 за 26 календарних років, в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, яка склала 97 480,50 грн. (а.с. 12)

У жовтні 2017 року позивач звернувся до відповідача із запитами про надання розрахунку обчислення одноразової грошової допомоги по звільненню (а.с. 13, 14).

Листом від 10.11.2017 року №247/ФЕС відповідач повідомив позивача, зокрема про те, що до місячного грошового забезпечення, з якого йому нараховано одноразову грошову допомогу при звільненні, були включені такі види грошового забезпечення: посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років 40%, надбавка за виконання особливо важливих завдань 50%, надбавка за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці 15% та премія 450%. (а.с. 15)

Позивач, не погодившись з таким розрахунком, вважаючи, що до нього мала б бути включена також щомісячна додаткова грошова винагорода у розмірі 60% місячного грошового забезпечення, яка виплачувалася йому щомісяця у період з вересня 2015 року по серпень 2017 року, звернувся до суду з даним позовом.

За наслідками перегляду судового рішення, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ) до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно частини 2 статті 15 Закону №2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій" (далі Постанова №899) установлено щомісячну додаткову грошову винагороду військовослужбовцям Збройних Сил з 1 липня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої пунктом 1 цієї постанови, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Службою зовнішньої розвідки за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення (пункт 2 Постанови №899).

На виконання цієї постанови наказом Міністра оборони України №550 від 24.10.2016 року затверджено Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.01.2016 року за №1470/29600 (надалі Інструкція №550).

Ця Інструкція визначає порядок та умови виплати особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом (далі - військовослужбовці), які займають посади в органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах і військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів, установах та організаціях Збройних Сил України (далі - військові частини), щомісячної додаткової грошової винагороди (далі - винагорода).

Згідно з підпунктом 2 пункту 2 Інструкції №550 виплата винагороди здійснюється в таких розмірах на місяць: зокрема військовослужбовцям (крім зазначених у підпункті 1 цього пункту) до 60 відсотків місячного грошового забезпечення.

Відповідно до пунктів 3, 4, 5, 8, 9 Інструкції №550 до місячного грошового забезпечення, з якого визначається винагорода, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням та щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою (посадою, до тимчасового виконання обов`язків за якою він допущений).

Виплата винагороди здійснюється з того дня, з якого військовослужбовці стали до виконання обов`язків за посадами, але не раніше дня видання наказу про призначення, і до дня їх звільнення від виконання обов`язків за посадами включно (у тому числі й у разі тимчасового виконання обов`язків за посадами, до яких вони допущені наказами відповідних командирів (начальників)).

Винагорода виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби одночасно з виплатою грошового забезпечення на підставі наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації); командирам (начальникам) військових частин (установ, організацій) - на підставі наказів вищих командирів (начальників).

Винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Розміри винагороди встановлюються наказами Міністерства оборони України (начальника Головного управління розвідки Міністерства оборони України) з урахуванням конкретної військової частини, займаної посади та особливостей умов проходження служби у межах видатків на грошове забезпечення, передбачених для Міністерства оборони України (Головного управління розвідки Міністерства оборони України) у державному бюджеті України на відповідний рік.

Відповідно до положень пункту 10 Інструкції №550 командир військової частини у разі вчинення військовослужбовцем порушень, передбачених у цьому пункті, має право зменшувати розмір винагороди.

Отже, виходячи зі змісту наведених норм, щомісячна додаткова грошова винагорода, яка передбачена постановою №889 та Інструкцією №550, має тимчасовий характер, оскільки виплата такої винагороди дозволена за наявності наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації) або вищого командира (начальника), залежно від настання спеціальних обставин, її розмір не є фіксованим, а виплата не є щомісячною, тому вона не включається до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби.

Аналогічна правова позиція щодо застосування частини 2 статті 9 Закону №2011-XII, постанови №889, Інструкції, які регулюють підстави, порядок та умови виплати щомісячної одноразової грошової допомоги, висловлена Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 04.11.2014 року (справа №21-473а14), від 19.05.2015 року (справа №21-466а15).

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що в діях відповідача при нарахуванні та виплаті позивачу грошової допомоги при звільненні відсутні ознаки протиправності, оскільки щомісячна додаткова грошова винагорода, встановлена постановою №889, не входить до структури і складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого нараховується й виплачується одноразова грошова допомога на підставі частини 2 статті 15 Закону №2011-XII, є правильним.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують вказаних висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.

На підставі викладеного, керуючись статтями п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 327, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2018 року по справі №П/811/2182/17 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 24.04.2018р.

Повне судове рішення складено 25.04.2018р.

Головуючий суддя: Я.В. Семененко

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк