Справа № 826/14791/17
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2018-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 квітня 2018 року № 826/14791/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом

Публічного акціонерного товариства «Український зональний науково – дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву»

до

Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві

про

скасування вимоги від 12 жовтня 2017 року

встановив:

Публічне акціонерне товариство «Український зональний науково – дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, у якому просило суд скасувати вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 12 жовтня 2017 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що ним єдиний внесок на загальнообов’язкове державне соціальне страхування (далі також - ЄСВ, єдиний внесок) сплачувався своєчасно, в строк, установлений частиною 8 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», тобто до 20-го числа поточного місяця за попередній. На підтвердження наведених у позові обставин позивач надав копії платіжних доручень.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 грудня 2017 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

В судове засідання 20 березня 2018 року прибув представник позивача, представник відповідача не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, клопотань про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника чи відкладення розгляду справи не надходило.

Відповідачем у встановлений строк та станом на момент прийняття рішення по справі не надано заперечень проти позову, а також не надано доказів в обґрунтування підстав винесення оскаржуваної вимоги.

Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, заявив клопотання про закінчення розгляду справи у порядку письмового провадження.

З огляду на викладене, суд у судовому засіданні на підставі частини 3 статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діяла на час вчинення даної процесуальної дії) ухвалив про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Позивачем упродовж періоду з серпня 2017 року по вересень 2017 року перераховано на казначейські рахунки суми єдиного внеску із заробітної плати за звітні місяці серпень, вересень 2017 року всього у розмірі 217822,95, що підтверджується платіжними дорученнями.

Проте, 12 жовтня 2017 року Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві винесено вимогу №Ю-8095-17 про сплату недоїмки та штрафних санкцій та пені Публічному акціонерному товариству «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву» на суму 537902,15 грн., з яких 162268,03 пені, основний борг 375634,12 грн.

Не погоджуючись із правомірністю цього рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені з тих підстав, що сплата сум єдиного внеску проведена своєчасно, позивач звернувся з цим позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Основним нормативно-правовим актом, що визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку є Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 2464).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 4 Закону № 2464 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платниками єдиного внеску, зокрема, є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Контроль своєчасності подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати податків, зборів, платежів входить до функцій контролюючих органів, а саме органи доходів і зборів (пп. 191.1.2 п. 191.1 ст. 191, п. 41.1 ст. 41 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктами 1 частини 2 статті 6, абзацу 1 і 2 частини 8 статті 9 Закону № 2464 платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. Також платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця.

При цьому, платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі.

Частиною 7 статті 9 зазначеного Закону встановлено, що єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.

У відповідності до положень частин 5, 6 і 10 статті 9 Закону № 2464 сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів для його зарахування.

Для зарахування єдиного внеску в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та його територіальних органах відкриваються в установленому порядку небюджетні рахунки відповідному органу доходів і зборів. Зазначені рахунки відкриваються виключно для обслуговування коштів єдиного внеску.

Обслуговування коштів єдиного внеску здійснюється згідно з положенням про рух коштів, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної бюджетної політики, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

У разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів днем сплати єдиного внеску вважається день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

Відомості про стан розрахунку платника єдиного внеску з бюджетом відображається в оперативній формі обліку, яка ведеться в порядку встановленому наказом Міністерства фінансів України 07.04.2016 № 422 «Про затвердження Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», а в період до 10.06.2016 - наказом Міністерства доходів і зборів України від 05.12.2013 № 765, - інтегрованій картці платника.

У силу приписів частини 11 статті 9 Закону України № 2464 у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Так, згідно частиною 10 статті 25 цього Закону на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Крім того, у випадку несплати (неперерахування) або несвоєчасної сплати (несвоєчасного перерахування) єдиного внеску на платника єдиного внеску орган доходів і зборів накладається штраф у розмірі 20 відсотків від своєчасно не сплачених сум (п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону № 2464).

Відповідно до частини 14 статті 25 Закону України № 2464 про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

Таким чином, вимога про сплату штрафу повинна бути погодження з органами Пенсійного фонду України та оформлена у вигляді рішення.

Для з’ясування всіх обставин справи, зокрема щодо наявного у позивача боргу, судом було зобов’язано відповідача надати облікову карту платника єдиного соціального внеску з жовтня 2015 року по 01 серпня 2017 року, проте відповідачем вказана вимога не виконана і не надано жодних пояснень з приводу заявлених позивачем вимог.

У силу частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні даної справи також враховує правову позицію, висловлену у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції», яке згідно із Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Так, у п. 110 вказаного рішення Європейський суд з прав людини дійшов висновку про те, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.».

В ході судового розгляду відповідач, як суб'єкт владних повноважень, всупереч наведених процесуальних норм не підтвердив документально факт несвоєчасної сплати позивачем єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування за період з серпень 2017 року по вересень 2017 року, який зарахований до бюджету, та відповідно наявність правових підстав для застосування відносно позивача штрафних санкцій та пені.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає вимогу № Ю-8095-17 про несплату недоїмки та штрафних санкцій та пені від 12 жовтня 2017 року протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для задоволення останніх.

Відповідно до ч. 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на викладене, суд присуджує на користь позивача всі здійснені ним документально підтверджені витрати по сплаті судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 72, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

в и р і ш и в:

Позов Публічного акціонерного товариства «Український зональний науково – дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву» задовольнити.

Скасувати вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 12 жовтня 2017 року №Ю-8095-17 про сплату боргу.

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (02068, м. Київ, вулиця Шолуденка, 33/19) на користь Публічного акціонерного товариства «Український зональний науково – дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву» понесені судові витрати у розмірі 8068,53 (вісім тисяч шістдесят вісім гривень 53 коп.).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 295– 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко