Справа № 161/3466/16-а
Суддя: Пахолюк А. М.
Дата ухвалення: 2018-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/3466/16-а
Провадження № 8-а/161/3/18
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2018 р. місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі колегії суддів:

головуючого - судді Пахолюка А.М.

суддів - Гриня О.М., Олексюка А.В.,

при секретарі - Турук І.Р.

за участю:

заявника - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 квітня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій протиправними і зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд за виключними обставинами постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 квітня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України (далі - ЛУ УПФ України) Волинської області про визнання дій протиправними і зобов'язання вчинити дії.

Свою заяву мотивує тим, що постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.04.2016 року (далі - постанова суду) у задоволенні його позову до ЛУ УПФ України Волинської області про визнання дій щодо оподаткування його пенсії протиправними і зобов'язання здійснити з 01 лютого 2015 року виплату пенсії у повному обсязі без стягнення будь-яких податків відмовлено.

Вважає, що дане судове рішення має бути скасоване за виключними обставинам, оскільки, 27 лютого 2018 року рішенням Конституційного Суду України за № 1-р/2018 у справі № 1-6/2018 про оподаткування пенсій і щомісячного довічного грошового утримання, визнано таким, що не відповідає Конституції України положення абзацу першого п.п. 164.2.19, 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України.

З врахуванням наведеного, ОСОБА_1 просить суд скасувати вищевказану постанову суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його адміністративний позов у повному обсязі.

Ухвалою суду від 26 березня 2018 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження.

У встановлений в ухвалі строк від відповідача надійшов відзив на заяву про перегляд рішення за виключними обставинами.

В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав, з підстав, зазначених у заяві. Просив її задовольнити. Додатково суду зазначив, що вважає безпідставними доводи відповідача, викладені у відзиві, щодо безпідставності його заяви, оскільки, рішення суду фактично не виконано, так як виконавчі листи у справі не видавалися.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав з підстав, наведених у відзиві на заяву. Суду пояснив, що якщо акти або їх окремі положення визнаються такими, що не відповідають Конституції України, вони оголошуються не чинними і втрачають чинність від дня прийняття Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Просив суд відмовити в задоволенні вимог заявника повністю.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що заява ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за виключними обставинами підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

У відповідності до ч. 1, п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України, судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуте за ново виявленими або виключними обставинами. Підставою для перегляду судових рішень у зв'язку з виключними обставинами є, зокрема, встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Із матеріалів справи вбачається, що 16.03.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ЛУ УПФ України Волинської області про визнання дій протиправними. Вважав дії відповідача по утриманню податку та військового збору з його пенсії незаконними, такими, що суперечать Конституції України. Просив суд визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку щодо утримання з його пенсії сум податку на доходи фізичних осіб та військового збору; зобов'язати відповідача здійснити з 01 лютого 2015 року виплату пенсії у повному обсязі без стягнення будь-яких податків.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.04.2018 року частина позовних вимог ОСОБА_1 за період з 01 лютого 2015 року до 16 вересня 2015 року залишена без розгляду (а.с. 25-26). Ухвала набрала законної сили.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.04.2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ЛО УПФ України Волинської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії відмовлено (а.с. 28-30). Постанова набрала законної сили.

З вказаної постанови суду вбачається, що підставою для відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 стала та обставина, що Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи № 71 -VIII від 28.12.2014 року були внесені зміни до п. п. 164.2.19 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України (далі - ПКУ).

У відповідності до вказаних норм ПКУ, до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку включаються суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до Закону) отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із Законом, якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), встановленої на 01 січня звітного податкового року, у частині такого перевищення.

З врахуванням вказаних обставин, суд, встановив, що виплачувана пенсія ОСОБА_1 є доходом, і стягуючи податки з пенсії останнього, ЛУ УПФ України Волинської області діяв правомірно.

27 лютого 2018 року Конституційним Судом України було прийнято рішення № 1-р/2018 у справі № 1-6/2018, відповідно до якого визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, яким передбачено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (у розрахунку на місяць), встановленого на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати. (http://zakon2.rada.gov.ua/laws/show/v001p710-18/print628414).

У мотивувальній частині рішення Конституційний Суд України посилається на те, що до внесення змін до ст. 164 Податкового кодексу України, пенсія громадян не підлягала оподаткуванню, що пенсія - це не дохід, а один із видів соціальних виплат, а внесенні у Податковий кодекс України зміни порушують конституційні принципи верховенства права і рівності громадян та конституційне право на соціальний захист.

Таким чином, у відповідності до ч. 1, п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України, на думку суду, рішення Конституційного Суду України від 27.02.2018 року № 1-р/2018 у справі № 1-6/2018, є виключною обставиною для перегляду постанови суду від 13 квітня 2016 року в даній справі.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду від 13 квітня 2016 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ЛО УПФ України Волинської області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії, підлягає скасуванню за виключними обставинами на підставі п.1 ч.5 ст.361 КАС України.

При цьому доводи відповідача, викладені у відзиві, про те, що вищезазначені положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, втрачаються чинність з 27.02.2018 року, тобто з моменту прийняття рішення Конституційним Судом України, в даному випадку не впливають на вирішення спору по суті, виходячи з наступного.

Статтею 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Офіційне тлумачення вказаної статті визначено в рішенні Конституційного Суду № 1-рп/99 від 09.02.99 року, згідно якого положення частини першої статті 58 Конституції України треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи).

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 26.06.2014 року у справі «Суханов та Ільченко проти України» зазначив, що вимоги заявників щодо надбавки до пенсії безперечно підпадають під дію статті 1 Першого протоколу і що їх можна вважати «майном» у значенні цього положення.

В даному випадку предметом спору між сторонами було право позивача на отримання пенсії без відрахування податків, що було порушено державою внаслідок внесення відповідних змін до законодавства, які в подальшому були визнанні неконституційними.

З врахуванням того, що позивач мав законні очікування щодо належного захисту свого права на «майно» в розумінні статті 1 Першого протоколу Європейської конвенції з прав людини, суд вважає, що внаслідок визнання неконституційними вищевказаних норм ПК України, становище позивача покращилося, а відтак підлягає до застосування норма ст. 58 Конституції України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у відповідача з 23.03.2010 року та отримує пенсію відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

З повідомлення УПФ України в м. Луцьку Волинської області від 08.02.2016 року № 39/Р-01, вбачається, що з лютого 2015 року позивачу була нарахована пенсія у розмірі 18324,17 грн. на місяць, утримано податок на доходи фізичних осіб у розмірі 2325,03 грн. та військовий збір в сумі 220,05 грн. (а.с. 6-7).

Оскільки, на час вирішення справи судом, визнано некоституційнимиположення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, якими було встановлено оподаткування пенсії позивача, то вимоги ОСОБА_1 в частині визнання протиправними дій відповідача щодо оподаткування пенсії та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії з 17.09.2015 року підлягають до задоволення.

Визначаючи саме таку дату, суд виходить з тієї обставини, що ухвалою Луцького міськрайонного суду від 13.04.2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 за період з 01 лютого 2015 року до 16 вересня 2015 року було залишено без розгляду. Вказана ухвала суду вступила в законну силу і не була об'єктом вимог заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами.

В судовому засіданні представник відповідача, стверджуючи, що відповідачу після оприлюднення вищевказаного рішення Коституційного Суду України, припинено відрахування податків із пенсії, в порушення вимог ст. 79 КАС України не надав суду відповідні докази до відзиву на позов та належним чином не обґрунтував поважність неподання відповідних доказів після початку розгляду справи по суті. За таких обставин, у суду не має підстав при вирішенні позовних вимог вважати, що відповідач добровільно з 27.02.2018 року припинив відрахування податків із пенсії ОСОБА_1

Безпідставними є також викладені у відзиві доводи щодо фактичного виконання постанови суду від 13.04.206 року у даній справі, оскільки, за змістом вказаного судового рішення позивачу було відмовлено в задоволенні позову, а тому виконавчий лист у справі не видавався. Отже, факту фактичного виконання постанови суду від 13.04.2016 року в даному випадку немає.

У зв'язку із наведеними обставинами, вимоги заяви підлягають до задоволення частково в частині скасування постанови суду в даній справі від 13.04.2016 року та ухвалення нового судового рішення про задоволення позовних вимог з 17.09.2015 року.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 77, 79, 241-246, 293, 361, 368-369 КАС України, на підставі Рішення Конституційного Суду України від 27.02.2018 року № 1-6/2018 у справі № 1-6/2018, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву задовольнити частково.

Постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 квітня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій протиправними і зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати дії Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області щодо оподаткування пенсії ОСОБА_1 протиправними.

Зобов'язати Луцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії без утримання сум податку на доходи фізичних осіб та військового збору, починаючи з 17 вересня 2015 року.

В решті вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п.15.5) п. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Постанова в повному обсязі складена 02 травня 2018 року.

Головуючий суддя Пахолюк А.М.

Судді: Гринь О.М.

Олексюк А.В.