Справа № 826/10282/17
Суддя: Смолій І.В.
Дата ухвалення: 2018-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 квітня 2018 року № 826/10282/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Смолія І.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомПриватного акціонерного товариства «Київський страховий дім»
до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг
про визнання протиправною та скасування постанови №811/1255/13-4/14/П від 17.07.2017 року,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Київський страховий дім» (надалі - ПАТ «Київський страховий дім», позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (надалі - Нацкомфінпослуг, відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови №811/1255/13-4/14/П від 17.07.2017 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг прийнято протиправне рішення, яким до позивача застосовано заходи впливу, які полягають в усуненні порушень вимог законодавства про фінансові послуги.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що позивачем не було порушено вимог законодавства про фінансові послуги, а тому винесена відповідачем постанова є протиправною. Крім того, зазначив, що оскаржувана постанова винесена на підставі розпорядження яке оскаржується в судовому порядку.

Представник відповідача зазначив, що позивачем не було виконано вимог Розпорядження, а тому винесена постанова є правомірною, а вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Беручи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, в судовому засіданні суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, зазначає наступне.

Як встановлено судом, до Нацкомфінпослуг надійшла скарга ОСОБА_1 від 18.03.2017 (вх. № Б-1345 від 22.03.2017) щодо невиконання Товариством зобов'язань за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/5225081 та порушення вимог законодавства про фінансові послуги.

У зверненні ОСОБА_1 порушувалося питання щодо неправомірної відмови Товариством у виплаті страхового відшкодування.

З метою належного розгляду питання, порушеного у зверненні ОСОБА_1, Нацкомфінпослуг надіслано вимогу від 29.03.2017 № 2076/13-8 щодо отримання від Товариства інформації та документів по страховій справі ОСОБА_1

За результатами розгляду документів, наданих Товариством на вимогу Нацкомфінпослуг листом від 04.05.2017 №1017 (вх. № 3967/СК від 04.05.2017), встановлено, що 01.08.2015 між ОСОБА_2 та Товариством укладено до/овір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/5225081 (далі - Договір) із строком дії до 01.08.2016.

Відповідно до Договору забезпеченим транспортним засобом є автомобіль «Toyota», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (далі - забезпечений ТЗ).

24.10.2015 за участю забезпеченого ТЗ під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу «Seat», держаний реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить ОСОБА_1, трапилася подія, що має ознаки страхового випадку.

27.10.2015 з повідомленням про подію, що може бути визнана страховою, звернувся ОСОБА_4

Відповідно до вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24.11.2016 дорожньо-транспортна пригода трапилася внаслідок порушення ОСОБА_3 правил дорожнього руху.

23.01.2017 ОСОБА_1 надано Товариству заяву про виплату страхового відшкодування за шкоду, заподіяну його здоров'ю.

Листом від 27.02.2017 № 388 Товариство повідомило ОСОБА_1 про невизнання майнових вимог заявника, оскільки експлуатація транспортного засобу здійснювала особа відповідальність якої за умовами правочину не є застрахованою у зв'язку з тим, що стаж водія застрахованого ТЗ ОСОБА_3 на момент настання події, що має ознаки страхового випадку, становив менше 3-х років, а в розділі 8 Договору визначено, що до керування не допускаються особи з водійським стажем менше 3-х років.

За результатами розгляду поданих документів, відповідачем винесено Розпорядження від 25.05.2017р. №2006, яким зобов'язано ПАТ «Київський страховий дім» усунути порушення законодавства про фінансові послуги та повідомити Нацкомфінпослуг про усунення порушення з наданням підтверджуючих документів у термін до 16.04.2017р.

Позивач листом від 14.06.2017р. №1371 надіслав інформацію та клопотання про зупинення виконання Розпорядження від 25.05.2017р. №2006, оскільки останнє оскаржується у суді.

Нацкомфінпослуг листом від 21.06.2017р. №4759/13-8 повідомлено позивач про відсутність підстав для зупинення вказаного Розпорядження від 25.05.2017р. №2006.

В зв'язку з чим, відповідачем складено акт про правопорушення, вчинені на ринку фінансових послуг №1255/13-4/14 від 29.06.2017р. та винесено постанову про застосування штрафної санкції за правопорушення вчинені на ринках фінансових послуг №811/1255/13-4/14/П від 17.07.2017 року, якою застосовано штраф у розмірі 1700,00грн.

Позивач не погоджується з винесеною постановою, оскілки, як зазначив представник Розпорядження від 25.05.2017р. №2006 на підставі якого винесено постанову оскаржується в судовому порядку.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи документи та докази, суд зазначає наступне.

Згідно п.1 Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, затвердженого Указом Президента України від 23.11.2011р. №1070/2011 (надалі - Положення №1070/2011) Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, є державним колегіальним органом, підпорядкованим Президенту України, підзвітний Верховній Раді України.

Нацкомфінпослуг здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг у межах, визначених законодавством.

Нацкомфінпослуг у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами та дорученнями Президента України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства (п.2 Положення №1070/2011).

Відповідно до п.1.7 Положення про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги, затвердженого розпорядженням Нацкомфінпослуг від 20.11.2012р. №2319, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.12.2012р. за №2112/22424 (надалі - Положення №2319), рішення у справі про правопорушення повинно бути законним та обґрунтованим.

Рішення повинно ґрунтуватися лише на тих доказах, які були дослідженні під час розгляду справи про правопорушення.

Доказами в справі про правопорушення є будь-які фактичні дані, отримані в установленому законом порядку, що свідчать про наявність чи відсутність порушення законодавства про фінансові послуги, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначалось вище, 29.06.2017р. відповідачем складено акт №1255/13-4/14 про правопорушення, вчинені на ринку фінансових послуг. ПАТ «Київський страховий дім» на дату складання Атка не надано до Нацкомфінпослуг документів, які підтверджують виконання вимог зазначених в Розпорядженні.

Позивач подав до Нацкомфінпослуг клопотання про зупинення провадження у справі про правопорушення вчинені позивачем, оскільки Розпорядження від 25.05.2017р. №2006 оскаржене в судовому порядку та посилався на п.4.20 розділу IV Положення, відповідно до якого, провадження у справі про правопорушення може бути зупинено, якщо справу про правопорушення не можливо розглядати до вирішення пов'язаної з нею справи, що розглядається в суді, - до набрання рішення суду в такій справі законної сили.

З метою врахування всіх обставин справи, для прийняття вмотивованого рішення, відповідачем прийнято рішення про перенесення розгляду справи, розпочатої актом, на розгляд 18.07.2017р.

Відповідно до ч.1 ст.39 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12.07.2001р. №2664-ІІІ (надалі - Закон №2664-ІІІ) у разі порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг, національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, застосовує заходи впливу відповідно до закону.

Згідно п.3 ч.1 ст.40 Закону №2664-ІІІ Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, може застосовувати такі заходи впливу: накладати штрафи в розмірах, передбачених статтями 41 і 43 цього Закону.

Частиною 1 ст.41 Закону №2664-ІІІ штрафи, передбачені статтею 41 цього Закону, накладаються Головою, іншими членами національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, а також уповноваженими комісією посадовими особами після розгляду матеріалів, що засвідчують факт правопорушення.

Отже, враховуючи те, що Розпорядження від 25.05.2017р. №2006 на дату розгляду вказаної справи є чинним та не скасоване, а отже винесення постанови про накладення штрафу є правомірним.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими, а позов таким, що не підлягає задоволенню.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, позивачем не доведено протиправності оскаржуваного рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Оскільки, адміністративний позов задоволенню не підлягає, то судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволені адміністративного позову Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» відмовити.

Рішення суду, відповідно до частини 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.В. Смолій