Справа № 813/3977/17
Суддя: Багрій Василь Миколайович
Дата ухвалення: 2018-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2018 рокуЛьвів№ 876/1988/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В. М.,

суддів Гінди О. М., Рибачука А. І.,

з участю секретаря судового засідання Болюк Н. В.,

представника позивача Завади Т. Р.,

представника відповідача Міклюша Т. Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2018 року у справі № 813/3977/17 (рішення ухвалено у м. Львові судом у складі головуючого судді Карп'як О. О., повний текст рішення виготовлений 09 лютого 2018 року) за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничої фірми «Орус» до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 року ТОВ НВФ «Орус» звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Позивач просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області № від 12 жовтня 2017 року про збільшення ТОВ НВФ «Орус» суми грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області № від 12 жовтня 2017 року щодо ТОВ НВФ «Орус» про зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування з податку на прибуток.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2018 року позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області № та № від 12 жовтня 2017 року.

Рішення суду першої інстанції оскаржило Головне управління ДФС у Львівській області, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду першої інстанції прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Судом не враховано, що відповідно до пункту 2 статті 3 Господарського кодексу України підприємництвом є господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку. Тому реалізація продукції нижче собівартості не може вважатися господарською діяльністю, яка має бути спрямована на отримання економічної вигоди (прибутку). Позивачем не доведено мету продажу металобрухту за ціною нижчою собівартості, її маркетингове обґрунтування, тривалість такого продажу, визначену в часі, тощо.

Крім того, ТОВ НВФ «Орус» не враховано результати проведеної позапланової перевірки (акт перевірки від 19.06.2014 № 272/200/13-07-22-01-10/19339942) та, відповідно, не зменшено показник рядка 03 «Різниці, які виникають відповідно до податкового кодексу України (+, -)» податкової декларації з податку на прибуток за 2014 рік на суму 263 581 грн, що призвело до завищення таких різниць на суму 263 581 грн. З огляду на вказане, податкові повідомлення-рішення № та № від 12 жовтня 2017 року прийняті податковим органом обґрунтовано та є правомірними.

Апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції від 01 лютого 2018 року та ухвалити нове про відмову позивачу в задоволенні позову.

Вислухавши суддю-доповідача, представника апелянта, який апеляційну скаргу підтримав, представника позивача, який просить апеляційну скаргу відхилити, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ НВФ «Орус», суд першої інстанції виходив з того, що висновки відповідача про порушення позивачем вимог податкового законодавства є помилковими, тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення № та № від 12 жовтня 2017 року протиправні та підлягають скасуванню.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції та, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, враховує таке.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі направлень від 22.08.2017 № 5923, № 5924, № 5925, № 5926, від 28.08.2017 № 6119, виданих ГУ ДФС у Львівській області, та наказу від 25.07.2017 № 3172 працівниками відповідача було проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ НВФ «Орус» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2014 по 30.06.2017, валютного законодавства - за період з 01.01.2014 по 30.06.2017, з питань єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 по 30.06.2017, за результатами якої складено акт перевірки від 20.09.2017 № 1515/13-01-14-01/19339942 (далі - акт перевірки від 20.09.2017).

Згідно з актом перевірки від 20.09.2017 встановлено порушення позивачем:

пп.14.1.36, 14.1.56, 14.1.128 п.14.1 ст.14; пп.134.1.1 п.134.1 ст.134; п.135.1, 135.4, ст.135; п.137.1 ст.137; п.138.1, 138.2, 138.4 ст.138; п.150.1 ст.150, пп.140.4.2 п.140.4 ст.140 ПК України, в результаті чого підприємством за період з 01.01.2015 року по 30.06.2017 року завищено від'ємне значення об'єкту оподаткування всього в сумі 887819 грн, в тому числі за 1 півріччя 2017 року - в сумі 887819 грн, та занижено податок на прибуток всього в сумі 26845,38 грн, в тому числі за 1 півріччя 2017 року - в сумі 26845,38 грн;

пп.12.3.7 п.12.3 ст.12; пп.14.1.72, 14.1.73, 14.1.136 п.14.1 ст.14; п.284.1 ст.284; п.288.1, 288.4, 288.5.1 п.288.5 ст.288 ПК України, в результаті чого підприємством занижено суму орендної плати за землю всього в сумі 477766,52 грн, в тому числі за 2015 рік - в сумі 170973,82 грн, за 2016 рік - в сумі 229074,22 грн, за 1 півріччя 2017 року - в сумі 77718,48 грн;

ст. 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» № 185/94-ВР в частині несвоєчасного надходження (ненадходження) товару по імпорту від фірми - нерезидента «Infa Nutzfahrzeuge GmbH» (Deutchland) по контракту від 19.07.2013 № 03/13, від фірми - нерезидента «Al Najdain FZE» (ОАЕ) - по контракту від 22.04.2013 № 02/13.

12.10.2017 Головним управлінням ДФС у Львівський області на підставі акта перевірки від 20.09.2017 прийнято податкові повідомлення-рішення:

№ , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток в сумі 33556,72 грн, в тому числі за податковим зобов'язанням 26845,38 грн, за штрафними санкціями 6711,34 грн;

№ , яким позивачу зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток в розмірі 887819 грн (по декларації № від 02.08.2017 року за перше півріччя 2017 року).

Висновки податкового органу обґрунтовані тим, що перевіркою повноти та правильності декларування сум доходу, що враховується при визначенні об'єкта оподаткування, за 2014 рік встановлено їх заниження в сумі 773379 грн.

Перевіркою достовірності декларування показників у поданій податковій декларації з податку на прибуток підприємств за 2014 рік встановлено, що:

1) позивачем занижено показник у рядку 01 Податкової декларації «Дохід від будь - якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку» за 2014 рік на загальну суму 773379 грн, чим порушено пп.14.1.36, пп.14.1.56, пп.14.1.228 п.14.1 ст.14; п.135.4 ст.135; п.137.1 ст.137; п.138.4 ст.138 ПК України;

2) перевіркою повноти та правильності декларування ТОВ НВФ «Орус» показників рядка 02 Декларацій «Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності» встановлено їх заниження за 2014 рік всього на суму 773379 грн, внаслідок порушень, викладених в п.1 розділу 3.1.1.1 акта перевірки;

3) на порушення пп.134.1.1 п.134.1 ст.134; п.138.1, п.138.2 ст.138; п.150.1 ст.150 ПК України позивачем не враховано результати проведеної перевірки (акт перевірки від 19.06.2014 №272/200/13-07-22-01-10/19339942) та, відповідно, не зменшено показник рядка 03 даної декларації «Різниці, які виникають відповідно до Податкового кодексу України (+,-)» податкової декларації з податку на прибуток за 2014 рік на суму 263581 грн, що призвело до завищення таких різниць на суму 263581 грн;

4) перевіркою повноти та правильності визначення показників у рядку 04 Податкової декларації «Об'єкт оподаткування (рядок 02+ рядок 03 РІ)» за 2014 рік встановлено їх завищення за 2014 рік всього у сумі 1036960 грн внаслідок порушень, викладених в п.1 та п.3 розділу 3.1.1.1 акта перевірки.

Таким чином, як вважав податковий орган, на порушення пп.14.1.36, пп.14.1.56, пп.14.1.228 п.14.1 ст.14; п.134.1.1 п.134.1 ст.134; п.135.4 ст.135; п.137.1 ст.137; п.138.1, п.138.2, п.138.4 ст.138; п.150.1. ст.150 ПК України, ТОВ НВФ «Орус» завищено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування за 2014 рік на суму 1036960 грн.

Також перевіркою встановлено, що згідно з даними бухгалтерського обліку ТОВ НВФ «Орус» здійснювало реалізацію металобрухту чорних металів за цінами нижче собівартості.

Оскільки податковий орган вважав, що реалізація продукції нижче виробничої собівартості не є господарською діяльністю, яка повинна бути спрямована на отримання економічної вигоди (прибутку), тому прийшов до висновку про заниження позивачем показника у рядку 01 Податкової декларації «Дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку» за 2014 рік на загальну суму 773379.

Відповідно до п. 14.1.36 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

У справі встановлено, що 11.12.2013 між ТОВ НВФ «Орус» (постачальник) та ТОВ «Метінвест-Ресурс» (покупець) у м. Донецьк укладено договір поставки № 871/13-а, відповідно до якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобов'язується поставити покупцю метали чорні вторинні, в подальшому іменується «металобрухт», і організувати його доставку на адресу товароотримувача, а покупець зобов'язується прийняти металобрухт і оплатити його вартість. Відповідно до п. 2.1 договору, ціна, номенклатура і кількість металобрухту, що поставляється визначається сторонами в специфікації. Отримувачем товару по договору вказано ПАО «МК «Азовсталь» (м. Маріуполь). Згідно з додатковою угодою № 1 від 11.12.2013, договір вступає в дію з 01.01.2014 та діє до 31.12.2014. В додатковій угоді № 2 до договору від 17.04.2014 сторонами узгоджено види металобрухту, що поставляються. У специфікації № 08/1-А від 11.08.2014 сторонами узгоджено вид металобрухту та його вартість, що постачається.

11.12.2013 між ТОВ НВФ «Орус» (постачальник) та ТОВ «Метінвест-Ресурс» (покупець) у м. Донецьк укладено договір поставки № 872/13-Е, відповідно до якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобов'язується поставити покупцю метали чорні вторинні, в подальшому іменується «металобрухт», і організувати його доставку на адресу товароотримувача, а покупець зобов'язується прийняти металобрухт і оплатити його вартість. Відповідно до п. 2.1 договору, ціна, номенклатура і кількість металобрухту, що поставляється визначається сторонами в специфікації. Отримувачем товару по договору вказано ПАТ «Єнакіївський металургійний завод» (м. Єнакієво). Відповідно до угоди 2 від 31.03.2014, сторони припиняють взаємні зобов'язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог, термін виконання яких настав, що випливають з вказаних договорів, в яких ТОВ «Метінвест-Ресурс» та ТОВ НВФ «Орус» є сторонами. В додатковій угоді № 2 (до договору № 872/13-Е) від 17.04.2014 сторонами узгоджено види металобрухту, що поставляються. У специфікації № 06/1-Е від 30.05.2014 сторонами узгоджено вид металобрухту та його вартість, що постачається.

11.12.2013 між ТОВ НВФ «Орус» (постачальник) та ТОВ «Метінвест-Ресурс» (покупець) у м. Донецьк укладено договір поставки № 873/13-З, відповідно до якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобов'язується поставити покупцю метали чорні вторинні, в подальшому іменується «металобрухт», і організувати його доставку на адресу товароотримувача, а покупець зобов'язується прийняти металобрухт і оплатити його вартість. Відповідно до п. 2.1 договору, ціна, номенклатура і кількість металобрухту, що поставляється визначається сторонами в специфікації. Отримувачем товару по договору вказано ВАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» (м. Запоріжжя). Відповідно до угоди 1 від 31.03.2014, сторони припиняють взаємні зобов'язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог, термін виконання яких настав, що випливають з вказаних договорів, в яких ТОВ «Метінвест-Ресурс» та ТОВ НВФ «Орус» є сторонами. В додатковій угоді № 1 (до договору № 873/13-З) від 17.04.2014 сторонами узгоджено види металобрухту, що поставляються. У специфікаціях № 02/1-З від 31.01.2014, №04/2-З від 18.04.2014, №05/1-З від 30.04.2014 та №04/1-З від 11.04.2014, сторонами узгоджено вид металобрухту та його вартість, що постачається.

01.01.2014 між ТОВ НВФ «Орус» (постачальник) та ПАТ «Керамет» (покупець) укладено договір № КМУ-14/12-к, відповідно до якого постачальник зобов'язується поставити, а покупець прийняти та оплатити на умовах, викладених в договорі, брухт і відходи чорних металів відповідно до технічних вимог, зазначених в договорі, та специфікацій, що додаються до договору, надалі - товар. Відповідно до п.2.1 договору, ціна товару за одиницю і по позиціях зазначається в специфікаціях. Ціна товару приймається на умовах, викладених в договорі та специфікаціях до нього. Датою формування ціни на товар та її зміни є дата відправки, зазначена в актах ф.69, згідно залізничної накладної (штемпель в графі 56 «Календарний штемпель станції відправлення» залізничної накладної), або актах ф.19 (автотранспорт). У специфікаціях № 01-ОБ-копр від 01.02.2014, попередній № 02/ОБ-копр від 22.04.2014, № б/н від 01.05.2014, сторонами узгоджено вид металобрухту та його вартість, що постачається.

Продаж металобрухту за цінами нижчими від собівартості позивач пояснює тим, що основними контрагентами ТОВ НВП «Орус», яким здійснювалася реалізація металобрухту були металургійні комбінати, розташовані на сході України, які після початку бойових дій в східній частині України в 2014 році різко знизили закупівельні ціни на продукцію, що постачало товариство.

Аналізуючи обставини справи, доводи позивача та податкового органу, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що мета отримання доходу як кваліфікуюча ознака господарської діяльності кореспондує з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності. Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податку, які є формою здійснення господарської діяльності, то розумна економічна причина має бути наявною в кожній господарській операції. Лише в такому разі та чи інша операція може вважатись вчиненою в межах господарської діяльності платника податку та лише за таких умов платник має право на врахування в податковому обліку наслідків відповідних господарських операцій.

Таким чином, лише господарські операції, здійснені за наявності розумних економічних причин (ділової мети), є такими, що вчинені в межах господарської діяльності.

За правилами підпункту 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) розумна економічна причина (ділова мета) - це причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Отже, зміст поняття розумної економічної причини (ділової мети) передбачає обов'язкову спрямованість будь-якої операції платника на отримання позитивного економічного ефекту, тобто на приріст (збереження) активів платника (їх вартість), а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому.

В той же час, не обов'язково, аби економічний ефект спостерігався негайно після вчинення операції. Не виключено, що такий ефект настане в майбутньому, а також не виключено, що в результаті об'єктивних причин економічний ефект може не настати взагалі.

Крім того, здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в документах бухгалтерського обліку суб'єкта господарської діяльності.

За змістом частин 1 та 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Як видно з матеріалів справи, позивачем під час перевірки було надано усі необхідні документи бухгалтерського обліку, які підтверджують реалізацію ТОВ НВФ «Орус» товарів (металобрухту).

Перевіркою не встановлено, що документи по операціях з реалізації металобрухту в 2014 року, оформленні позивачем з недоліками чи неналежно оформлені.

Враховуючи вищевказане, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що збитковість господарської діяльності не може бути безумовною підставою для визначення такої діяльності як негосподарської. Неотримання суб'єктом господарювання доходу від окремої господарської операції не свідчить про те, що така операція не пов'язана з господарською діяльністю.

За таких обставин, висновки відповідача про заниження позивачем показника рядка 01 Податкової декларації «Дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку» за 2014 рік на загальну суму 773379 грн, чим порушено пп.14.1.36, пп.14.1.56, пп.14.1.228 п.14.1 ст.14; п.135.4 ст.135; п.137.1 ст.137; п.138.4 ст.138 ПК України, є помилковими.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 18.01.2018 у справі № К/9901/2964/18.

Щодо висновків податкового органу про порушення ТОВ НВФ «Орус» пп.134.1.1 п.134.1 ст.134; п.138.1, п.138.2 ст.138; п.150.1 ст.150 ПК України, то апеляційний суд зазначає таке.

Згідно з актом перевірки від 20.09.2017 позивачем не враховано результати проведеної перевірки (акт перевірки від 19.06.2014 року №272/200/13-07-22-01-10/19339942) та, відповідно, не зменшено показник рядка 03 даної декларації «Різниці, які виникають відповідно до Податкового кодексу України (+,-)» податкової декларації з податку на прибуток за 2014 рік на суму 263581 грн., що призвело до завищення таких різниць на суму 263581 грн.

Однак такі висновки Головного управління ДФС у Львівській області не відповідають фактичним обставинам справи.

Так, на підставі акта перевірки від 19.06.2014 № 272/200/13-07-22-01-10/19339942, податковим органом 03.07.2014 прийнято податкове повідомлення-рішення № /10089, яким ТОВ НВФ «Орус» зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток в розмірі 1034677 грн.

Сума зменшення показника рядка 03 даної декларації «Різниці, які виникають відповідно до Податкового кодексу України (+,-)» відповідно до акта перевірки від 19.06.2014 року №272/200/13-07-22-01/19339942 не співпадає із винесеним податковим повідомлення-рішенням. Тому позивач вказує, що сума згідно з податковим повідомленням-рішенням від 03.07.2014 № /10089 була відображена в податковій декларації з податку на прибуток за 2014 рік і на вказану суму зменшено показник рядка 03 даної декларації.

Згідно з п.58.1 ПК України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт: невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації; завищення розміру задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу; заниження або завищення суми податкових зобов'язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки. Податкове повідомлення-рішення містить підставу для такого нарахування (зменшення) податкового зобов'язання та/або зменшення суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, або заниження чи завищення суми податкових зобов'язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість; посилання на норму цього Кодексу та/або іншого закону, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок грошових зобов'язань платника податків; суму грошового зобов'язання, що повинен сплатити платник податку; суму зменшеного бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення результатів господарської діяльності або від'ємного значення суми податку на додану вартість; граничні строки сплати грошового зобов'язання та/або строки виправлення платником податків показників податкової звітності; попередження про необхідність складення та реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної/розрахунку коригування до неї або про необхідність виправлення помилок, допущених під час зазначення реквізитів податкової накладної, у випадках, передбачених цим Кодексом; попередження про наслідки несплати грошового зобов'язання або внесення виправлень до показників податкової звітності в установлений строк; граничні строки, передбачені цим Кодексом для оскарження податкового повідомлення-рішення. До податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов'язання (за наявності) та штрафних (фінансових) санкцій.

Враховуючи вищевказане, висновки податкового органу про порушення позивачем пп.134.1.1 п.134.1 ст.134; п.138.1, п.138.2 ст.138; п.150.1 ст.150 ПК України, що полягало у неврахуванні результатів проведеної перевірки (акт перевірки від 19.06.2014 №272/200/13-07-22-01-10/19339942) та, відповідно, не зменшенні показника рядка 03 декларації «Різниці, які виникають відповідно до Податкового кодексу України (+,-)» податкової декларації з податку на прибуток за 2014 рік на суму 263581 грн, що призвело до завищення таких різниць на суму 263581 грн, не знайшли свого належного підтвердження в ході судового розгляду справи, а тому є необґрунтованими.

За таких обставин, податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області № та № від 12 жовтня 2017 року є протиправними, тому суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про їх скасування.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з врахуванням усіх обставин, що мають значення для вирішення справи, тому підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Доводи скаржника висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. 308, ст. 310, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2018 року у справі № 813/3977/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. М. Багрій
судді О. М. Гінда
А. І. Рибачук
Повний текст постанови виготовлений 27.04.2018.