Справа № 823/2042/17
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2018-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 823/2042/17 Прізвище судді (суддів) першої інстанції:
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Твердохліб В.А.;

за участю секретаря: Горяінової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04 січня 2018 року (розглянута у відкритому судовому засіданні, м. Черкаси, дата складання повного тексту рішення - 11 січня 2018 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2017 року, ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2.) звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, в якому просить:

- визнати протиправною відмову у проведенні розслідування нещасного випадку, викладену в листі голови ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області від 02.11.2017 №16/1-58;

- зобов'язати ліквідаційну комісію Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області призначити (вчинити дії по призначенню) і провести розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем та за результатами розслідування скласти акт розслідування нещасного випадку та акт, що свідчить про причини та обставини отримання травми позивачем за формою, що затверджується УМВС.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач 21.05.2010 під час несення служби та затримання правопорушника гр. ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку та забій нижньої щелепи з ліва, після чого позивач неодноразово проходив лікування в установах охорони здоров'я.

Крім того, факт отримання позивачем тілесних ушкоджень під час проходження служби при виконанні службових обов'язків, пов'язаних із безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки у боротьбі зі злочинністю також підтверджується висновками службових розслідувань, затверджених т.в.о. начальника Чигиринського РВ ГУМВС майором міліції Мандич В.В. від 26.05.2010, в.о. начальника УМВС України в Черкаській області полковником міліції Пустоваром В.В. від 24.06.2014 та постановою Чигиринського районного суду Черкаської області від 25.05.2010 по справі №3-277/2010.

Однак, управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області проігноровано вимоги Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах та підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС України від 27.12.2002 №1346, оскільки за наслідками нещасного випадку, що стався з позивачем 21.05.2010 під час виконання службових обов'язків - не проведено розслідування нещасного випадку та не складені відповідні акти.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 04 січня 2018 року позов задоволено повністю.

Визнано протиправною відмову у проведенні розслідування нещасного випадку, викладену в листі голови ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області від 02.11.2017 №16/1-58.

Зобов'язано Ліквідаційну комісію Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області провести розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_2 та прийняти рішення у відповідності до вимог Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002 №1346.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно до п.13 ст.10 КАС України, суд під час розгляду справи в судовому засіданні здійснює повне фіксування його перебігу за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу, крім випадків, визначених цим Кодексом. Порядок такого фіксування встановлюється цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.229 КАС України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

За наявності заперечень з боку будь-кого з учасників судового процесу проти здійснення повного фіксування судового засідання за допомогою відеозаписувального технічного засобу таке фіксування здійснюється лише за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів відповідно ч.2 ст.313 КАС України визнала можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності сторін та їх представників.

Згідно ст.229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

16 квітня 2018 року на поштову адресу Київського апеляційного адміністративного суду від ОСОБА_2 надійшло клопотання про проведення судового засіданні у режимі відеоконференції.

Позивач зацікавлений у тому, щоб судове засідання відбувалось за його присутності у зв'язку з чим подав заяву про проведення судового засідання у режимі відеоконференції.

Положеннями ч. 1 ст. 195 КАС України передбачено, що учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов'язковою.

Колегія суддів зазначає, що позивач у справі прибув особисто у судове засідання призначене на 26 квітня 2018 року на 09 год. 50 хв., тому відпали підстави у розгляді справи у режимі відеоконференції

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що 21.05.2010 позивач, під час несення служби та затримання правопорушника гр. ОСОБА_4, отримав тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку та забою нижньої щелепи з ліва, що підтверджується висновком службової перевірки по факту отримання тілесних ушкоджень о/у СКР Чигиринського РВ ГУМВС ОСОБА_2 від 26.05.2010.

За наслідками службового розслідування за фактом отримання позивачем тілесних ушкоджень відповідачем складено висновок від 24.06.2014. Згідно п. 2 висновку зазначено, що тілесні ушкодження отримані позивачем в період проходження служби при виконанні службових обов'язків, пов'язаних із безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки, у боротьбі зі злочинністю.

На заяву позивача від 24.10.2017 щодо проведення розслідування нещасного випадку, який стався з позивачем, ліквідаційною комісією управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області листом від 02.11.2017 №16/1-58 повідомлено позивача, що відсутні правові підстави для проведення розслідування нещасного випадку ліквідаційною комісією управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області.

Надаючи правову оцінку обставинам та матеріалам справи, а також надани додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Так, статтею 1 Закону України «Про охорону праці» №2694, визначено поняття охорони праці - як система правових, соціально-економічних, організаційно-технічних, санітарно-гігієнічних і лікувально-профілактичних заходів та засобів, спрямованих на збереження життя, здоров'я і працездатності людини у процесі трудової діяльності.

Згідно ст. 14 вказаного Закону, працівник зобов'язаний: дбати про особисту безпеку і здоров'я, а також про безпеку і здоров'я оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства; знати і виконувати вимоги нормативно-правових актів з охорони праці, правила поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, користуватися засобами колективного та індивідуального захисту; проходити у встановленому законодавством порядку попередні та періодичні медичні огляди. Працівник несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Щодо посилання відповідача на те, що розпочато процедуру ліквідації УМВС України в Черкаській області, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 104 Цивільного кодексу України, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації.

Положеннями ч. 2 ст. 104 Цивільного кодексу України передбачено, що юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Згідно ч. З ст. 105 Цивільного кодексу України, учасники, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлених кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється.

Відповідно до ч. 4 ст. 105 Цивільного кодексу України до комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється.

Щодо посилання відповідача на те, що в силу приписів ч. 4 ст. 105 ЦК України, а саме на те, що ліквідаційна комісія не має повноважень УМВС в Черкаській області, у зв'язку з чим позбавлена можливості проводити розслідування нещасного випадку, колегія суддів азначає наступне.

Зазначене вище посилання колегія суддів оцінює критично, оскільки чинне законодавство не містить застережень щодо неможливості здійснити організацію проведення розслідування нещасного випадку головою ліквідаційної комісії органу МВС України, який в силу ч. 4 ст. 105 ЦК України наділений повноваженнями щодо управління справами юридичної особи, представляє її у відносинах з третіми особами та виступає у суді від імені юридичної особи, яка припиняється.

Відповідні правові висновки суду узгоджуються позицією Міністерства внутрішніх справ України, викладеною в листі Департаменту державного майна та ресурсів від 20.02.2017 №25/5-111-80.

Колегія суддів звертає увагу на те, що згідно вказаного листа, проведення розслідувань нещасних випадків, що сталися з колишніми працівниками міліції здійснюється відповідними ліквідаційними комісіями ГУМВС, УМВС України в областях та ліквідаційними комісіями районних управлінь (відділів) ГУМВС, УМВС з урахуванням вимог Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС, затвердженого наказом МВС України від 27.12.2002 № 1346.

На підставі вище зазначеного колегія суддів приходить до висновку, що юридична особа УМВС України в Черкаській області перебуває в стані припинення, розслідуванням нещасного випадку, що стався з позивачем, як колишнім працівником міліції, повинна займатися саме ліквідаційна комісія УМВС України в Черкаській області.

Щодо посилання відповідача на пропуск строку позовної давності, колегія суддів зазначає наступне.

Так, колегія суддів звертає увагу на те, що 21.05.2010 року позивач заступив в наряд та отримав зброю - книга розстановки нарядів за 21.05.2010 року.

21.05.2010 року позивач виїхав на вжиття заходів по заяві запис №872 - журнал реєстрації заяв, повідомлень про злочини що вчинені або готуються.

21.05.2010 року, під час виконання своїх службових обов'язків, зазнав нападу гр. ОСОБА_4, про що було складено відповідний протокол ЧК №2200003, а особу, що завдала тілесних ушкоджень було притягнуто до адміністративної відповідальності - Постанова Чигиринського районного суду по справі 3-277/2010р. від 25.05.2010року.

22.05.2010 року позивач звернувся за медичною допомогою, запис №874 - журнал реєстрації заяв, повідомлень про злочини що вчинені або готуються.

Після отриманих ушкоджень проходив стаціонарне лікування - Медична карта №2294.

24.06.2014 року було завершено службове розслідування та надано копію висновку для ознайомлення.

Колегія суддів зазначає, що позивач мав всі підстави вважати, що відповідальним службовими особами було вжито всіх заходів щодо розслідування нещасного випадку, що трапився 21.05.2010 року, та до моменту, коли у зв'язку з рекомендацією лікаря знадобилась офіційна інформація щодо висновків які були зроблені під час розслідування нещасного випадку.

Колегія суддів звертає увагу на те, що під час проведення стаціонарного лікування в жовтні 2017 року, у позивача виникла необхідність ознайомлення з Актом службового розслідування оскільки під час лікування було встановлено наявність наслідків травми отриманої мною 21.05.2010 року - Виписка №1778/980.

З'ясувавши, що в порушення вимог законодавства службове розслідування не було проведено, Акти за формами НІ та Н5 не були складені ОСОБА_2 до відповідача з вимого про розслідування нещасного випадку.

Так, позивач з метою захисту свої порушених прав звернувся до суду після 19.10.2017 року, а саме 08.12.2017 року, тобто без порушення строків на звернення до суду з метою захисту свої порушених прав.

Щодо посилання відповідача на відсутність підстав для проведення розслідуваня, колегія суддів зазначає наступне.

З метою врегулювання питань, пов'язаних із розслідуванням та веденням обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах внутрішніх справ України, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002 № 1346 затверджено Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України (далі - Порядок № 1346).

Відповідно до п. 2.1 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002 (далі - Порядок №1346) розслідуванню підлягають раптові погіршення стану здоров'я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострі професійні захворювання і гострі професійні та інші отруєння, теплові удари, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, інші ушкодження, отримані внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани та інші надзвичайні події), контакту з тваринами, комахами та іншими представниками фауни і флори, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення потерпілого на іншу (легшу) роботу терміном не менш як на один робочий день, а також випадки смерті в підрозділі.

Згідно з п. 2.2 Порядку №1346 за результатами розслідування складаються акти за формою Н-1* і беруться на облік нещасні випадки (у тому числі поранення), які сталися з працівниками в період проходження служби при виконанні службових обов'язків.

Відповідно до пункту 3.19 Порядку № 1346 нещасний випадок (у тому числі поранення), про який безпосереднього керівника потерпілого чи керівника підрозділу своєчасно не повідомили, або якщо втрата працездатності від нещасного випадку настала не одразу, незалежно від терміну, коли він стався, розслідується згідно з цим Порядком протягом місяця після одержання заяви потерпілого чи особи, яка представляє його інтереси. Питання про складання акта за формою Н-1* (НТ*) вирішується комісією з розслідування, а в разі незгоди потерпілого чи особи, яка представляє його інтереси, з рішенням комісії - в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Пунктом 3.4 Порядку №1346 лікувально-профілактичний заклад системи МВС про кожне звернення потерпілого з посиланням на нещасний випадок (у тому числі поранення) повинен протягом доби повідомити керівника підрозділу, де працює потерпілий, а в разі виявлення гострого професійного захворювання (отруєння) - відповідну СЕС системи МВС, терміново надсилаючи відповідне повідомлення про кожного потерпілого за встановленою формою.

Відповідно п. 3.5 Порядку №1346, керівник підрозділу, одержавши повідомлення про нещасний випадок (у тому числі поранення), крім випадків зі смертельним наслідком та групових випадків травматизму, наказом або розпорядженням організовує його розслідування комісією не менше ніж три особи, до складу якої включаються: керівник (спеціаліст) служби охорони праці підрозділу (голова комісії), керівник (безпосередній або прямий начальник) структурного підрозділу, де працює потерпілий, інші посадові особи, а в разі гострих професійних захворювань (отруєнь) - також спеціаліст СЕС. До складу комісії не може входити керівник, що безпосередньо керував проведенням робіт, при виконанні яких стався нещасний випадок (у тому числі поранення).

Положеннями п. 3.8 Порядку № 1346 визначено, що комісія з розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) зобов'язана протягом трьох діб після утворення комісії: обстежити місце події, опитати свідків і осіб, причетних до неї, і одержати пояснення потерпілого, якщо це можливо; визначити відповідність умов служби (праці, навчання) вимогам нормативно-правових актів про охорону праці; з'ясувати обставини і причини, що призвели до нещасного випадку (у тому числі поранення), визначити осіб, які припустилися порушення нормативно-правових актів, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам; визначити, чи трапився нещасний випадок (у тому числі поранення) у період проходження служби при виконанні службових обов'язків (не пов'язаний з виконанням службових обов'язків); скласти акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* (додаток 4) у трьох примірниках, а також акт за формою Н-1* (НТ*) у п'яти примірниках і передати їх на затвердження керівнику підрозділу, який призначив комісію. У разі необхідності встановлений термін розслідування може бути продовжений керівником, який призначив комісію.

З аналізу наведених положень Порядку №1346 вбачається, що підставами для проведення розслідування нещасного випадку є:

- раптові погіршення стану здоров'я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше;

- звернення до лікувально-профілактичного закладу системи МВС з посиланням на нещасний випадок (у тому числі поранення);

- повідомлення про нещасний випадок.

Відповідно до матеріалів справи вбачається, що позивач внаслідок події, що сталася з ним 21.05.2010 під час несення служби та затримання правопорушника гр. ОСОБА_4, отримав тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку та забою нижньої щелепи з ліва, про що неодноразово звертався до закладів охорони здоров'я, що підтверджується копією довідки Чигиринської центральної районної лікарні, копією картки первинного обліку, копією медичної картки стаціонарного хворого №2294, копією виписки з історії хвороби №2294 та копією виписки №1778/980.

За наслідками службового розслідування за фактом отримання позивачем тілесних ушкоджень відповідачем складено висновок від 24.06.2014. Згідно п. 2 висновку зазначено, що тілесні ушкодження отримані позивачем в період проходження служби при виконанні службових обов'язків, пов'язаних із безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки, у боротьбі зі злочинністю.

Крім того, отримання позивачем 21.05.2010 тілесних ушкоджень під час несення служби по забезпеченню громадського порядку та затриманні правопорушника гр. ОСОБА_4 також підтверджується постановою Чигиринського районного суду Черкаської області від 25.05.2010 по справі №3-277/2010.

Щодо посилання відповідача на порушенням порядку розслідування нещасного випадку посадовими особами РВ УМВС, колегія суддів зазначає наступне.

Так, посилання аргументовано тим, що посадовими особами (керівництвом) Чигиринського районного відділу та УМВС в Черкаській області не було дотримано порядку розслідування нещасного випадку, чим на думку відповідача було порушено вимоги викладені в Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002 № 1346.

Та вказує на наявність низки порушень - відсутність Наказу керівника підрозділу, створення керівництвом Чигиринського РВ ГУМВС документів реагування на нещасний випадок з працівником які містять недоліки, ігнорування керівництвом як Чигиринського РВ ГУМВС так і УМВС України в Черкаській області своїх прями посадових обов'язків.

Включення до складу комісії керівника, що безпосередньо керував проведенням робіт.

НА підставі вище зазначеного, колегія суддів звертає увагу на те, що складення висновку 1-м заступником начальника Чигиринського РВ УМВС України в Черкаській області Шевченком М.Г. та затвердження такого висновку т.в.о. начальника Чигиринського РВ УМВС Мандич В.В., а тому жодного порушення з боку позивача відповідачем не наведено

На підставі вище зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що вищезазначені обставини є підставою для проведення розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем 21.05.2010 під час виконання службових обов'язків.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мір досліджено обставини справи на підставі яких суд прийшов до правильного висновку про задоволення адміністративного в повному обсязі.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 229, 241, 242, 243, 250, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області - залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04 січня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

(Повний текст виготовлено - 27 квітня 2018 року).

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак,

В.А. Твердохліб