Справа № 812/1601/17
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2018-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2018 року справа №812/1601/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сухарька М.Г., при секретарі судового засідання Борисові А.А., за участю представника відповідача ОСОБА_1, розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 15 січня 2018 року (повний текст складено 19 січня 2018 року в м. Сєвєродонецьк) у справі № 812/1601/17 (суддя І інстанції - Свергун І.О.) за позовом Головного управління ДФС у Луганській області до ОСОБА_2 про стягнення податкової заборгованості в сумі 240797,25 грн,-

В С Т А Н О В И В:

03.11.2017 до суду надійшов адміністративний позов Головного управління ДФС у Луганській області (далі - ГУ ДФС, позивач) до ОСОБА_2 (далі - відповідач), в якому позивач просив стягнути з відповідача податковий борг в загальному розмірі 240797,25 грн, з яких адміністративні штрафи та інші санкції (код бюджетної класифікації 21081103) складають 56350,00 грн, податок на доходи фізичних осіб (код бюджетної класифікації 11010100) складає 184447,25 грн. Позовні вимоги мотивовано таким.

Суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа-підприємець ОСОБА_2 перебуває на обліку в Державній податковій інспекції у м. Лисичанську Головного управління ДФС у Луганській області. У відповідача станом на 17.10.2017 утворився податковий борг в загальному розмірі 240797,25 грн, з яких адміністративні штрафи та інші санкції (код бюджетної класифікації 21081103) складають 56350,00 грн, та податок на доходи фізичних осіб складає 184447,25 грн.

За порушення статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 № 481/95-ВР в частині здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами без наявності ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами контролюючим органом прийнято рішення від 07.06.2016 № 000014/12-09-40/НОМЕР_1 про застосування до відповідача фінансових санкцій у сумі 17000 грн, яке було отримане відповідачем особисто. Рішення не оскаржене та є узгодженим. Залишок несплаченого боргу за цим рішенням складає 15550,00 грн.

За порушення статті 11 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 № 481/95-ВР та Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 № 1251 в частині здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями без марок акцизного податку встановленого зразка контролюючим органом прийнято рішення від 16.11.2016 № 000028/12-09-40/НОМЕР_1 про застосування до відповідача фінансових санкцій у сумі 17000 грн.

За порушення статті 11 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 № 481/95-ВР та Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 № 1251 в частині здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами без марок акцизного податку встановленого зразка контролюючим органом прийнято рішення від 16.11.2016 № 000029/12-09-40/НОМЕР_1 про застосування до відповідача фінансових санкцій у сумі 17000 грн.

За порушення статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 № 481/95-ВР в частині продажу алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці без статусу суб'єкта господарювання громадського харчування контролюючим органом прийнято рішення від 16.11.2016 № 000030/12-09-40/НОМЕР_1 про застосування до відповідача фінансових санкцій у сумі 6800,00 грн.

Рішення про застосування фінансових санкцій від 16.11.2016 були надіслані відповідачеві поштою рекомендованим листом із повідомленням про вручення та отримані уповноваженою особою відповідача.

Вказані рішення від 16.11.2016 відповідачем не оскаржено, отже, вони є узгодженими.

За порушення пункту 177.2 статті 177 Податкового кодексу України податковим повідомленням-рішенням від 28.10.2016 № відповідачеві було збільшено суму грошового зобов'язання на 159337,51 грн, з яких основний борг складає 127470,01 грн, штрафні (фінансові) санкції - 31867,50 грн.

За порушення пунктів 44.1, 44.6 статті 44 Податкового кодексу України податковим повідомленням-рішенням від 28.10.2016 № до відповідача було застосовано штрафну (фінансову) санкцію на загальну суму 510,00 грн.

Податкові повідомлення-рішення від 28.10.2016 були надіслані відповідачеві поштою рекомендованим листом із повідомленням про вручення та отримані уповноваженою особою відповідача.

Вказані податкові повідомлення-рішення відповідачем не оскаржено, отже, вони є узгодженими.

Крім того, відповідно до статті 129 Податкового кодексу України відповідачеві нараховано пеню на загальну суму 24089,74 грн.

За порушення підпункту 49.18.2 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України податковим повідомленням-рішенням від 14.12.2016 № до відповідача було застосовано штрафну (фінансову) санкцію на загальну суму 510,00 грн.

Податкове повідомлення-рішення від 14.12.2016 № було надіслане відповідачеві поштою рекомендованим листом із повідомленням про вручення та повернуто у зв'язку з закінченням терміну зберігання.

Вказане податкове повідомлення-рішення відповідачем не оскаржено, отже, є узгодженим.

Нараховані грошові зобов'язання відповідачем добровільно та в повному обсязі не сплачено.

Контролюючим органом виставлена відповідачу податкова вимога від 12.12.2016 № 2251-17, яка була надіслана відповідачеві поштою рекомендованим листом із повідомленням про вручення та повернута у зв'язку з закінченням терміну зберігання.

Податкова вимога від 12.12.2016 № 2251-17 також відповідачем не оскаржена і є чинною.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 15 січня 2018 року у справі № 812/1601/17 позов задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, 93118, РНОКПП НОМЕР_1) податковий борг у загальному розмірі 240797 грн 25 коп., у тому числі адміністративні штрафи та інші санкції - 56350 грн 00 коп., податок на доходи фізичних осіб - 184447 грн 25 коп.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив оскаржене рішення суду скасувати, а провадження у справі закрити у порядку ст. 319 КАС України з підстав передбачених ст. 238,240 КАС України.

На обгрунтування апеляційної скарги зазначено, що провадження у справі відкрито незаконно з істотним порушенням приписів ст.99, ч.1,3, 5 ст.183-3 КАС України, а саме на підставі документу, який не відповідає вимогам ст.183-3 КАС України, з істотним порушенням строків, передбачених ч.3 ст.183-3 КАС України, та за відсутності спору і судового рішення, передбаченого ч.5 ст.183-3 КАС України, яке надає позивачу право звернутися із позовом у загальному порядку КАС України.

Всі рішення, на які посилається позивач, видано Державною податковою інспекцією у м. Лисичанськ Головного Управління ДФС у Луганській область, особою яка не має право здійснювати контроль роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами, а тому рішення є нікчемними та такими, що не породжують жодних зобов'язань, та юридичних наслідків.

Жодною нормою чинного законодавства України не передбачено повноважень для Головного Управління ДФС у Луганській області для представництва у судах інших юридичних осіб, в тому числі і Державної податкової інспекції у м. Лисичанськ Головного Управління ДФС у Луганській області.

Позов подано неуповноваженою особою, яка не має права представляти у суді інтереси Державної податкової інспекції у м. Лисичанськ Головного Управління ДФС у Луганській області, що є підставою для скасування рішення, залишення позову без розгляду та одночасного закриття провадження у справі.

Адміністративний позов ГУ ДФС у Луганській області взагалі не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства оскільки останнє не е суб'єктом владних повноважень, а саме не є територіальним органом центрального органу доходів і зборів, який утворено у порядку встановленому законом Кабінетом Міністрів України, а тому не має жодних повноважень щодо нарахування, стягнення податкових боргів, передбачених ПК України.

За таких обставин позов не підлягає задоволенню оскільки пред'явлено особою, яка не має повноважень контролюючого органу і не має прав складати рішення та вимоги, передбачені ПК України. 3 огляду на це, позов подано особою, яка не е суб'єктом владних повноважень. Оскільки жодна із сторін справи не е суб'єктом владних повноважень, то дана справа не підлягає розгляду у адміністративних судах і повинна бути закрита на підставі ст.238 К АС України.

Позивачем надано суду відзив на апеляційну скаргу в якому зазначає про обгрунтованість та законність оскаржуваного судового рішення.

В судове засідання з'явився представник відповідача, доводи апеляційної скарги підтримав. Представник податкового органу до суду не зявився, про дату. Час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Неявка представника позивача не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстації задовольняючи позовни вимои зазначив наступне.

ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) була зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності 17.02.2014, номер запису про проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця 2 008623, та перебувала на обліку в ДПІ у м. Лисичанську ГУ ДФС у Луганській області. 20.09.2017 припинено підприємницьку діяльність відповідача, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис за № 3008623. Вказані обставини підтверджуються витягом з реєстраційних та облікових даних платника податків та витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (арк. спр. 7-8, 39-40).

За порушення статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 № 481/95-ВР в частині здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами без наявності ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами ДПІ у м. Лисичанську прийнято рішення від 07.06.2016 № 000014/12-09-40/НОМЕР_1 про застосування до відповідача фінансових санкцій у сумі 17000 грн, яке було отримане відповідачем особисто (арк. спр. 9-10). Рішення не оскаржене та є узгодженим. Згідно з даними облікової картки платника залишок несплаченого боргу за цим рішенням складає 15550,00 грн.

За порушення статті 11 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 № 481/95-ВР та Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 № 1251 в частині здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями без марок акцизного податку встановленого зразка ДПІ у м. Лисичанську прийнято рішення від 16.11.2016 № 000028/12-09-40/НОМЕР_1 про застосування до відповідача фінансових санкцій у сумі 17000 грн (арк. спр. 11-12).

За порушення статті 11 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 № 481/95-ВР та Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 № 1251 в частині здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами без марок акцизного податку встановленого зразка ДПІ у м. Лисичанську прийнято рішення від 16.11.2016 № 000029/12-09-40/НОМЕР_1 про застосування до відповідача фінансових санкцій у сумі 17000 грн (арк. спр. 13-14).

За порушення статті 15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 № 481/95-ВР в частині продажу алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці без статусу суб'єкта господарювання громадського харчування ДПІ у м. Лисичанську прийнято рішення від 16.11.2016 № 000030/12-09-40/НОМЕР_1 про застосування до відповідача фінансових санкцій у сумі 6800,00 грн (арк. спр. 15-16).

Рішення про застосування фінансових санкцій від 16.11.2016 № 000028/12-09-40/НОМЕР_1, від 16.11.2016 № 000029/12-09-40/НОМЕР_1, від 16.11.2016 № 000030/12-09-40/НОМЕР_1 були надіслані відповідачеві поштою рекомендованим листом із повідомленням про вручення та отримані уповноваженою особою відповідача (арк. спр. 17).

Вказані рішення від 16.11.2016 відповідачем не оскаржені, отже, вони є узгодженими.

За порушення пункту 177.2 статті 177 Податкового кодексу України податковим повідомленням-рішенням ДПІ у м. Лисичанську від 28.10.2016 № відповідачеві було збільшено суму грошового зобов'язання на 159337,51 грн, з яких основний борг складає 127470,01 грн, штрафні (фінансові) санкції - 31867,50 грн (арк. спр. 21-22).

За порушення пунктів 44.1, 44.6 статті 44 Податкового кодексу України податковим повідомленням-рішенням ДПІ у м. Лисичанську від 28.10.2016 № до відповідача було застосовано штрафну (фінансову) санкцію на загальну суму 510,00 грн (арк. спр. 19-20).

Податкові повідомлення-рішення від 28.10.2016 № та від 28.10.2016 № були надіслані відповідачеві поштою рекомендованим листом із повідомленням про вручення та отримані уповноваженою особою відповідача (арк. спр. 23).

Вказані податкові повідомлення-рішення відповідачем не оскаржено, отже, вони є узгодженими.

Крім того, відповідно до статті 129 Податкового кодексу України відповідачеві нараховано пеню на загальну суму 24089,74 грн.

На підставі акта перевірки від 01.12.2016 № 1689/12-09-13-01/НОМЕР_1 за порушення підпункту 49.18.2 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України податковим повідомленням-рішенням ДПІ у м. Лисичанську від 14.12.2016 № до відповідача було застосовано штрафну (фінансову) санкцію на загальну суму 510,00 грн (арк. спр. 24, 26).

Податкове повідомлення-рішення від 14.12.2016 № було надіслане відповідачеві поштою рекомендованим листом із повідомленням про вручення та повернуто у зв'язку з закінченням терміну зберігання (арк. спр. 27).

Відповідно до пункту 42.2 статті 42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Вказане податкове повідомлення-рішення відповідачем не оскаржено, отже, є узгодженим.

Стаття 67 Конституції України передбачає, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, установлених законом.

Відповідно до п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 № 481/95-ВР (далі - Закон № 481/95-ВР) визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України.

Статтею 11 Закону № 481/95-ВР врегульовано порядок маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів. Відповідно до частини четвертої цієї статті алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

Згідно з частиною чотирнадцятою статті 15 Закону № 481/95-ВР роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Відповідно до частини шостої статті 15-3 Закону № 481/95-ВР продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб'єктам господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб'єктів господарювання громадського харчування, підприємств з універсальним асортиментом товарів.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону № 481/95-ВР за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Згідно з частиною другою статті 17 Закону № 481/95-ВР до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі:

оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом), - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень (абзац п'ятий);

порушення вимог статті 15-3 цього Закону - 6800 гривень (абзац дев'ятий);

виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку, або з використанням тари, що не відповідає вимогам, визначеним частиною першою статті 11 цього Закону, - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень (абзац п'ятнадцятий).

Рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються органами доходів і зборів та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції визначеної законами України (частина четверта статті 17 Закону № 481/95-ВР).

У разі невиконання суб'єктом господарювання рішення органів, зазначених у частині третій цієї статті, сума штрафу стягується на підставі рішення суду (частина п'ята статті 17 Закону № 481/95-ВР).

Колегія суддів вважає безпідставними доводи скаржника про нікчемність прийнятих податковим органом рішень, які слід вважати нікчемними та непороджуючими правових наслідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення у справі.

Таким чином, враховуючи наведену норму права та те, що вимогою заявленого позову є стягнення податкового боргу, предметом доказування у цій справі мають бути обставини, які свідчать про наявність податкового боргу, а також підстав, з якими законодавство пов'язує можливість його стягнення, натомість правомірність рішень від 16.11.2016 № 000028/12-09-40/НОМЕР_1, від 16.11.2016 № 000029/12-09-40/НОМЕР_1, від 16.11.2016 № 000030/12-09-40/НОМЕР_1, від 14.12.2016 № , повідомлень-рішень від 28.10.2016 № та від 28.10.2016 № , від 14.12.2016 № , нарахування пені на загальну суму 24089,74 грн. не є предметом розгляду в цій справі.

На момент розгляду даної справи судом апеляційної інстанції, спірне грошове зобов'язання було узгодженим

Стаття 177 Податкового кодексу України визначає порядок оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до пункту 177.2 статті 177 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Пунктом 119.2 статті 119 Податкового кодексу України передбачено, що неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не у повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, а також суми отриманої оплати від фізичних осіб за товари (роботи, послуги), якщо такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобов'язань платника податку та/або до зміни платника податку, тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 510 гривень.

Відповідно до пункту 121.1 статті 121 Податкового кодексу України незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.

Згідно з пунктом 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо:

54.3.2. дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках;

54.3.3. згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган;

54.3.5. дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом.

Відповідно до п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності.

Судом першої інстанції встановлено, що вищезазначені рішення про застосування фінансових санкцій та податкові повідомлення-рішення не оскаржені відповідачем та є узгодженими.

В порушення вимог пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України відповідач ОСОБА_2 протягом 10 календарних днів після отримання рішень самостійно суму податкового зобов'язання не сплатила, внаслідок чого за платником податків утворився податковий борг в сумі 240797,25 грн, у тому числі адміністративні штрафи та інші санкції - 56350,00 грн, податок на доходи фізичних осіб - 184447,25 грн.

Сума заборгованості підтверджується витягом з інтегрованої картки платника податків (арк. спр. 31-34).

Підпунктом 65.10.8 пункту 65.10 статті 65 Податкового кодексу України визначено, що державна реєстрація (реєстрація) припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності фізичної особи або внесення до Державного реєстру запису про припинення такої діяльності фізичною особою не припиняє її зобов'язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов'язань та застосування санкцій за їх невиконання.

Відповідно до пункту 97.3 статті 97 Податкового кодексу України у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи чи реєстрації у відповідному уповноваженому органі припинення незалежної професійної діяльності фізичної особи (якщо така реєстрація була умовою ведення незалежної професійної діяльності), погашення грошових зобов'язань та/або податкового боргу здійснюється за рахунок майна зазначеної особи.

Згідно з підпунктом 97.4.3 пункту 97.4. статті 97 Податкового кодексу України особою, відповідальною за погашення грошових зобов'язань чи податкового боргу платника податків, є стосовно фізичної особи - підприємця або фізичної особи, яка провадить незалежну професійну діяльність, - така фізична особа.

Як наслідок, припинення фізичною особою-підприємцем підприємницької діяльності не припиняє її зобов'язань, що виникли під час провадження підприємницької діяльності та не змінює порядків виконання таких зобов'язань, тобто не звільняє від обов'язку погашати податковий борг, який виник за час здійснення підприємницької діяльності, оскільки у відповідності до підпункту 97.4.3 пункту 97.4 статті 97 Податкового кодексу України особою відповідальною за погашення грошових зобов'язань чи податкового боргу платника податків, стосовно фізичної особи-підприємця є така фізична особа.

Пунктом 95.1 статті 95 Податкового кодексу України регламентовано, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, провадиться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги та здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини (пункти 95.2 та 95.3 статті 95 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

На виконання вимог п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України ДПІ у м. Лисичанську виставлена відповідачу податкова вимога від 12.12.2016 № 2251-17 на загальну суму податкового боргу 215172,52 грн, яка була надіслана поштою рекомендованим листом із повідомленням про вручення та повернута у зв'язку з закінченням терміну зберігання (арк. спр. 29, 30).

Податкова вимога від 12.12.2016 № 2251-17 відповідачем не оскаржена і є чинною.

Колегія суддів відхиляє посилання заявника апеляційної скарги на порушення позивачем порядку звернення до суду в порядку позовного провадження з огляду на наступне.

Так, згідно пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи прийняті податковим органом вищезазначені рішення відповідач не оскаржувала, а відповідно донараховані суми зобов'язання є узгодженими, проте у добровільному порядку, у визначені законодавством терміни, не сплачені, у зв'язку з чим контролюючий орган і звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до п. 87.2 ст. 87 Податкового кодексу джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

При цьому відповідно до п. 87.11 ст. 87 Податкового кодексу орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до Закону про виконавче провадження.

Таким чином, п. 87.11 ст. 87 Податкового кодексу України встановлено особливий порядок стягнення податкового боргу платників податків - фізичних осіб у порівнянні з порядком погашення податкового боргу юридичних осіб.

З урахуванням викладеного норми статей 95 - 99 Податкового кодексу України можуть застосовуватися до процедури стягнення податкового боргу з фізичних осіб лише в тій частині, що не суперечить вимогам п. 87.11 ст. 87 Податкового кодексу України.

Водночас п. 87.11 ст. 87 Податкового кодексу України не встановлено особливостей щодо моменту, з якого у податкового органу виникає право на стягнення податкового боргу. Зокрема, не передбачено особливостей щодо направлення платникові податку - фізичній особі податкової вимоги як умови для виникнення права на примусове стягнення податкового боргу, передбаченої п. 95.2 ст. 95 Податкового кодексу України.

Отже, фізичним особам податкова вимога надсилається в тому самому порядку і з тих самих підстав, що і платникам податку - юридичним особам. Зазначене випливає зі змісту ст. 59 Податкового кодексу України, яка передбачає уніфіковані правила направлення податкових вимог усім платникам податків.

При цьому згідно з п. 95.2 ст. 95 Податкового кодексу України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадиться не раніше ніж через 60 календарних днів з моменту надіслання такому платнику податкової вимоги.

Таким чином, право на звернення з позовом про стягнення податкового боргу з фізичної особи - платника податків виникає через 60 календарних днів з моменту надіслання такому платнику податкової вимоги.

Викладене свідчить про те, що контролюючим органом вчинено заходи досудового стягнення податкового боргу, передбачені податковим законодавством, однак, вони не призвели до погашення податкового боргу.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає недоречним посилання позивача на правову позиція викладену в постанові Верховного суду України від 13.12.2016 року №21-4971а15, оскільки предметом розгляду у цій справі було стягнення податкового боргу з юридичної осіби.

Безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи є доводи скаржника про те, що ДПІ з пропуском строків давності заявлено позов про стягнення безнадійного боргу.

Позивач з позовом про стягнення заборгованості, розмір якої визначено у податковій вимозі від 12.12.2016 №2251-17, звернувся у листопаді 216 року, тобто в межах передбаченого статтею 102 ПК України строку, а сума, яку заявлено до стягнення не є безнадійним боргом в розумінні статті 101 ПК України.

Щодо доводів відповідача про те, що ГУ ДФС у Луганській області не є утвореним відповідно до закону територіальним органом центрального органу виконавчої влади, а також не є суб'єктом владних повноважень, та не має права звернення до суду з позовом про стягнення податкового боргу, та дана справа не є може бути розглянута в порядку адміністративного судочинства колегія суддів зазначає.

Відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно з пунктом 41.1 статті 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.

Органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень. Стягнення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску за виконавчими написами нотаріусів не дозволяється (пункт 41.2 статті 41 Податкового кодексу України).

Згідно з підпунктом 19-1.1.22 пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України контролюючі органи виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу, здійснюють погашення податкового боргу, стягнення своєчасно ненарахованих та/або несплачених сум єдиного внеску та інших платежів.

Головне управління ДФС у Луганській області (ідентифікаційний код 39591445) є органом державної влади та зареєстровано юридичною особою, про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 26.12.2017 за № (арк. спр. 66-67).

Згідно з Положенням про Головне управління ДФС у Луганській області, затвердженим наказом Державної фіскальної служби України від 31.07.2017 № 503, Головне управління ДФС у Луганській області є територіальним органом Державної фіскальної служби України, який підпорядковується Державній фіскальній службі України. Головне управління ДФС у Луганській області є органом доходів і зборів. Основними завданнями Головного управління ДФС у Луганській області є забезпечення реалізації державної податкової політики та політики у сфері державної митної справи, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного (при виконанні повноважень з контрольно-перевірочної, оперативно-розшукової роботи, досудового розслідування, перевірок фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з відмиванням доходів, одержаних злочинним шляхом) законодавства, здійснення в межах повноважень, передбачених законом, контролю за надходженням до бюджетів та державних цільових фондів податків і зборів та інших платежів, державної політики у сфері контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, державної політики з адміністрування єдиного внеску, а також боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань сплати єдиного внеску, державної політики у сфері контролю за своєчасністю здійснення розрахунків в іноземній валюті в установлений законом строк, дотриманням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), а також за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів. Відповідно до підпунктів 9, 19 пункту 4 вказаного Положення Головне управління ДФС у Луганській області відповідно до покладених на нього завдань здійснює погашення податкового боргу, стягнення своєчасно ненарахованих та/або несплачених сум єдиного внеску та інших платежів; звертається до суду у випадках, передбачених законодавством (арк. спр. 95-113).

Безпідставними є доводи скаржника про те, що що Кабінет Міністрів України не утворював такого центрального органу виконавчої влади, як ДФС України, а тому не може існувати і територіального органу такої служби - ГУ ДФС у Луганській області. ДФС України утворено постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2014 № 160 "Про Державну фіскальну службу України", постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2014 № 236 затверджено Положення про Державну фіскальну службу України. Зазначені нормативно-правові акти не оскаржувались, на теперішній час є чинними і їх правомірність не є предметом розгляду у даній адміністративній справі.

З вищевикладеного слідує, що у межах спірних правовідносин контролюючим органом, уповноваженим здійснювати стягнення податкового боргу, є Головне управління ДФС у Луганській області.

Враховуючи, що відповідачем на час розгляду справи податковий борг в сумі 240797,25 грн не сплачений, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що належать до задоволення в повному обсязі.

При викладених обставинах, колегія суддів вважає доводи апеляційної скраги не спростовують правильність доводів якими мотивовано судове рішення, не дають підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими, а застосування судом норм матеріального та процесуального права - неправильним.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 15 січня 2018 року у справі № 812/1601/17 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 15 січня 2018 року у справі № 812/1601/17 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 27 квітня 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

М.Г. Сухарьок