Справа № 826/15762/17
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2018-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

24 квітня 2018 року № 826/15762/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Маруліної Л.О. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві
провизнання протиправним та скасування рішення № 91333-17 від 07.11.2017 та податкової вимоги від 07.11.2017 № 91333-17
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (надалі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового рішення № 91333-17 від 07.11.2017 та податкової вимоги від 07.11.2017 № 91333-17 (надалі - оскаржувані рішення та вимога № 91333-17 від 07.11.2017).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.12.2017 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи на 19.02.2018.

Разом з тим, 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, виклавши його в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

В судове засідання з'явились уповноважені представники сторін.

Представник позивача підтримав позовні вимоги, мотивуючи їх тим, що відповідач протиправно виніс рішення № 91333-17 від 07.11.2017 про опис майна у податкову заставу та податкову вимогу від 07.11.2017 № 91333-17, адже прощений борг це не податкове благо, згідно з підрозділом I розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, зважаючи на вказане, представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача заперечив проти позовних вимог, посилаючись на доводи викладені у відзиві на адміністративний позов, обґрунтовуючи це тим, що позивач самостійно задекларував суми, які підлягають оподаткуванню та відповідно до ст.89 ПК України, контролюючим органом здійснено всі відповідні дії, які визначено податковим законодавством. Зважаючи на зазначене, просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У зв'язку із наданням сторонам часу для подачі додаткових доказів та підготовки до судових дебат. Судом відкладено розгляд справи на 22.03.2018 року.

Через канцелярію суду 22.03.2018 від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності в письмовому провадженні.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Відповідно до частини дев'ятої стаптті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, суд перейшов до розгляду справи в письмовому провадженні.

З огляду на вищевикладене, судом ухвалено про подальший розгляд справи в письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, Окружним адміністративним судом міста Києва встановлено, що позивачем 23.11.2017 отримано рішення Головного управління ДФС України у м. Києві № 91333-17 від 07.11.2017 про опис майна у податкову заставу та податкову вимогу від № 07.11.2017 № 91333-17, відповідно до якої визначено, що станом на 06.11.2017 сума податкового боргу ОСОБА_1 становить 246 720,17 грн.

Позивач зазначає, що у вказаних оскаржуваних рішеннях не зазначено підстави виникнення податкового боргу та відсутні посилання на відповідні норми закону.

Тому позивач особисто звернувся до відповідача та отримав пояснення, що підставою виникнення податкового боргу є отримання додаткового блага позивачем, а саме, прощення банком боргу по кредиту.

Не погоджуючись із оскаржуваними рішенням № 91333-17 від 07.11.2017 про опис майна у податкову заставу та податковою вимогою від 07.11.2017 № 91333-17, позивач звернувся із даним адміністративним позовом до суду.

Розглянувши адміністративний позов та відзив відповідача, дослідивши надані сторонами докази та відповідно до норм чинного законодавства, суд, вирішуючи цей спір, виходить із такого.

Пунктами 36.1, 36.5 статті 36 Податкового кодексу України (тут і надалі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі також - ПК України), податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Платником податку на доходи фізичних осіб, згідно з пп. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162 ПК України, є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Платники податку зобов'язані, як передбачено пп. "в" п. 176.1 ст.176 ПК України, подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов'язковим.

На вимогу контролюючого органу та в межах його повноважень, визначених законодавством, платники податку зобов'язані пред'являти документи і відомості, пов'язані з виникненням доходу або права на отримання податкової знижки, обчисленням і сплатою податку, та підтверджувати необхідними документами достовірність відомостей, зазначених у податковій декларації з цього податку.

Платник податку, відповідно до вимог п. 179.1 ст. 179 ПК України, зобов'язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід (пп. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163 ПК України).

Згідно з п.п. 164.1 та 164.2 ст.164 ПК України, базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до пп. 14.1.47 п.14.1 ст.14 ПК України, додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Відповідно до вимог пп. 165.1.55 п. 165.1 ст. 165 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи:

- основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності у сумі, що не перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року;

- сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Підпунктом 1.2. пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України встановлено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір, об'єктом оподаткування якого є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Із ст.163 ПК України вбачається, що такими доходами, зокрема, є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Відповідно до матеріалів справи, судом встановлено, що 09.06.2008 року між позивачем та Акціонерним товариством «індустріально-експортний банк» було укладено Кредитний договір № 108/08-Ф, відповідно до якого Кредитор (банк) надає Позичальнику (позивач) на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кредит у сумі 75 000,00 доларів США зі сплатою 12,8 % процентів річних.

Термін користування кредитом з 09.06.2008 до 08.06.2018.

Згідно з копією Договору про внесення змін та доповнень № 1 (про зміну валюти та часткове прощення боргу) до Кредитного договору № 108/08-Ф від 09.06.2008 року від 30.11.2016, відповідно до якого між ПАТ «Креді Агріколь Банк», який є правонаступником всіх прав та обов'язків Акціонерного товариства «Індустріально-експортний банк» та ПАТ «Індустріально-експортний банк» та ОСОБА_1, було укладено вищевказаний Договір, відповідно до якого сторони домовились змінити прописану валюту в Кредитному договорі із доларів США на українські гривні.

У зазначеному Договорі вказано, що на момент його укладення за позивачем обліковується заборгованість у розмірі 70 608,46 доларів США (що за офіційним курсом НБУ становить 1 807 532,38 грн.). Пунктом 4 зазначено, що Сторони домовились, що за умови погашення Позичальником (позивачем), в день укладення цієї Угоди, заборгованості за кредитом, в сумі не менше 30% від суми заборгованості, що становить 542 259,72 грн., Банк у відповідно до ст. 605 Цивільного кодексу України припиняє зобов'язання позивальника (позивача) щодо погашення залишку кредиту у розмірі 70% від суми заборгованості, що становить 1 265 272,66 грн., шляхом прощення боргу Позичальнику.

Також в матеріалах справи міститься копія листа, яким Банк повідомив позивача про прощення (анулювання) боргу від 30.11.2016, відповідно до якого Банк наголошує, що прощення суми боргових зобов'язань по Кредитному договору відбулось за основною сумою кредиту 1 265 272,66 грн.

Підпункт д) пункту 164.2.17. п. 164.2. статі 164 ПКУ встановлює, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов'язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов'язаний виконати всі обов'язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

За кредитом, що отриманий на придбання житла (іпотечний кредит), платник податку має право на сплату суми податкового зобов'язання, нарахованої на суму боргу (кредиту та/або відсотків), прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності, протягом трьох років починаючи з року, в якому задекларовано суму такого податкового зобов'язання. Для розстрочення такої суми податкового зобов'язання платник податку разом із декларацією подає до контролюючого органу заяву у довільній формі, що містить фактичні дані про суму прощеного (анульованого) кредитором боргу (кредиту та/або відсотків), підтверджену відповідними документами кредитора, та коротке пояснення обставин, що призвели до виникнення необхідності здійснення розстрочення задекларованої суми податкового зобов'язання.

Суми розстрочених податкових зобов'язань розраховуються платником податку самостійно згідно з документами щодо суми прощеного (анульованого) кредитором боргу (кредиту та/або відсотків) та погашаються рівними частинами кожного календарного кварталу до 20 числа місяця, наступного за кожним календарним кварталом (до 20 квітня, до 20 липня, до 20 жовтня і до 20 грудня) починаючи з кварталу, що настає за тим кварталом, у якому до контролюючого органу подано заяву у довільній формі, що містить фактичні дані про суму прощеного (анульованого) кредитором боргу (кредиту та/або відсотків), підтверджену відповідними документами кредитора, та коротке пояснення обставин, що призвели до виникнення необхідності здійснення розстрочення задекларованої суми податкового зобов'язання.

Пунктом 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» Кодексу (в редакції Закону України від 09 квітня 2015 року № 321-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов'язань») визначено, що не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов'язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 01 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, непогашених до 1 січня 2014 року.

Згідно змісту листа ДФС від 28.03.2017 № 4412/А/99-99-13-02-03-14, в якому роз'яснено, що у разі якщо кредитором (банком) здійснено анулювання (прощення) основної суми боргу (кредиту), а не суми у розмірі різниці, розрахованої кредитором відповідно до п. 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» Кодексу, то з метою оподаткування сума такого анульованого боргу вважається додатковим благом і включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу з урахуванням норм п.п. «д» п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Кодексу та оподатковується податком на доходи фізичних осіб.

Також слід зазначити, що Банк у Договорах дотримався визначених нормами права зобов'язань та зазначив в п.7 Договору про внесення змін та доповнень № 1 (про зміну валюти та часткове прощення боргу) до Кредитного договору № 108/08-Ф від 09.06.2008, в якому зазначено , що при прощенні боргу у Позичальника (позивача) відповідно до вимог Податкового кодексу України виникає оподаткований дохід та Позичальник зобов'язаний подати до податкового органу декларацію, сплатити податки та збори з такого доходу в порядку та у розмірах, встановлених чинним законодавством України.

Так, листом про повідомлення про прощення (анулювання ) боргу, позивача також було повідомлено, що зазначену суму анульованого (прощеного) боргу буде включено Банком до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, за підсумками звітного періоду, у якому таке зобов'язання було прощено, та ще раз наголошено на обов'язку ОСОБА_1 зазначити про цю суму в податковій декларації та сплатити відповідні податки та збори.

Відповідно до рішення Вищого адміністративного суду України від 15 травня 2017 року по справі № К/800/1692/16, в якому зазначено, що анулювання (прощення) кредитором суми боргу, то приріст фінансових показників платника податку - боржника виникає за рахунок суми, взятої в борг. Сама по собі грошова сума, взята в борг, не збільшує дохід, оскільки надається на умовах повернення. В разі, коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, ця сума збільшує доход боржника, зокрема і його оподатковуваний доход як платника податку.

Втім, при списанні заборгованості у вигляді тіла кредиту особа одержує економічну вигоду у вигляді збереження активів в силу припинення належного кредитору права вимоги та кореспондуючого цій вимозі обов'язку боржника витрачати кошти на погашення заборгованості за кредитом.

Наведеними нормами податкового законодавства прямо передбачено обов'язок платника відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку у разі наявності двох обставин - 1) повідомлення боржника банком у встановленому законом порядку та 2) включення банком суми анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощено).

Зважаючи на вказане, суд встановив, що Банком анульовано тіло кредиту позивача, у зв'язку з чим, зазначена сума підлягає оподаткуванню.

Тим паче, позивач самостійно вніс вказану суму в свою податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік, в п.10 Декларації вказавши загальну суму доходів, яка включається до загального річного оподатковуваного доходу в розмірі 1 265 272,66 грн., з якої податок на доходи складає 227 748,06 грн. та 13 972,09 грн. - військовий збір.

Відповідно до уточненої податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік, відповідно до відмітки на ній, яка подана до контролюючого органу 23.11.2017, та відповідно до якої позивач уточнив суму податку, яка підлягає перерахуванню до бюджету, серед якого податок на доходи в розмірі 227 748,08 грн. та військовий збір 18 972,09 грн.

Згідно з п.57.1. ст. 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.54.1. ст. 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Право податкової застави виникає, серед іншого і у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку (п.89.1.1. ст. 89 ПК України)

Згідно з п. 89.2. ст. 89 ПК України з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

У разі якщо балансова вартість майна, на яке поширюється податкова застава, є меншою ніж сума податкового боргу платника податків, право податкової застави поширюється на таке майно.

У разі якщо балансова вартість такого майна не визначена, його опис здійснюється за результатами оцінки, яка проводиться відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Відповідно до п. 1 Розділу 2 Про затвердження Порядку застосування податкової застави контролюючими органами затверджений Наказом Міністерства фінансів України від 16.06.2017 № 586, в якому зазначається, що опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення про опис майна у податкову заставу (додаток 1), яке приймається керівником контролюючого органу (його заступником або уповноваженою особою). Рішення про опис майна у податкову заставу надається платнику податків, що має податковий борг.

Зважаючи на зазначене, суд наголошує на вірному складенні Рішення про опис майна в податкову заставу, адже вказане рішення складено згідно вимог Наказу № 586, Додатку 1.

Згідно з п. 59.1. ст. 59 ПК України у разі, коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу (п. 59.3.ст. 59 ПК України).

Позивач стверджував, що відповідачем не зазначено податковим органом у податковій вимозі підстав виникнення у позивача податкового боргу. Проте, суд зазначає, що відповідачем зазначено назву податку, збору «Податок на доходи фіз. Осіб, що спл фіз особами за результатами річного декларування», що розуміється - борг в сумі 227 748,08 грн. виник з підстав самостійно задекларованих позивачем грошових сум в податковій декларації. Також варто зазначити, що відповідач вказав код класифікації доходів бюджету та суму військового збору, яку позивач вказував в своїй декларації.

Також слід зазначити, що позивачем не надано доказів подання до контролюючого органу заяви, щодо розстрочення сплати задекларованих податків на доходи фізичних осіб.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Частиною другої статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Керуючись положеннями статей 2, 7, 9, 11, 44, 72-78, 79, 194, 241-246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) відмовити повністю.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч. 1 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України. апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги

Відповідно до пункту 4 частини п'ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України:

Позивач: ОСОБА_1, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1,

Відповідач: Головне управління ДФС у м. Києві, 04655, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, .

Суддя Л.О. Маруліна