Справа № 816/1228/17
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2018-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

24 квітня 2018 року

справа №816/1228/17

адміністративне провадження №К/9901/575/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я.,

при секретарі судового засідання Гутніченко А.М.

за участю представників:

від позивача - ОСОБА_1 - особисто

від відповідача - Соловей А.А. - за дов. від 07 лютого 2018 року №25/16-31-10-21

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2017 року у складі судді Удовіченка С.О. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду у складі суддів Бегунца А.О., Старостіної В.В., Рєзнікової С.С. від 27 листопада 2017 року у справі № 816/1228/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної службі у Полтавський області про визнання протиправними та скасування рішень, вимоги та акту перевірки,

У С Т А Н О В И В :

27 липня 2017 року ОСОБА_1 (далі - позивач у справі) звернулася до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної службі у Полтавський області (далі - податковий орган, відповідач у справі) про визнання протиправною та скасування вимоги від 15 травня 2017 року №Ф- про сплату боргу (недоїмки) в розмірі 310 335,26 грн, рішення від 15 травня 2017 року № "Про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску" в розмірі 63 797,84 грн, з мотивів протиправності їх прийняття та акту перевірки від 27 березня 2017 року №39/26-15-13-06-09- таким, що не відповідає чинному законодавству, в частині визначення донарахування по сплаті єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за 2011-2012 та 2015 роки.

6 вересня 2017 року постановою Полтавського окружного адміністративного суду, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2017 року, позов задоволено частково, визнано протиправною та скасовано вимогу податкового органу від 15 травня 2017 року №Ф- про сплату боргу (недоїмки) в розмірі 310 335,26 грн, рішення від 15 травня 2017 року № "Про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску" в розмірі 63 797,84 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що при визначенні бази для нарахування єдиного соціального внеску шляхом ділення річного чистого доходу на кількість календарних місяців, протягом яких він отриманий, контролюючим органом порушені вимоги підпункту 2 пункту 1 статті 7 Закону №2464-VI.

18 грудня 2018 року, відповідачем подана касаційна скарга до Верховного Суду.

Після усунення недоліків касаційної скарги викладених в ухвалі від 26 грудня 2017 року, ухвалою Верховного Суду відкрите касаційне провадження за скаргою податкового органу та витребувано справу № 816/1228/17 з Полтавського окружного адміністративного суду.

В касаційній скарзі податковий орган посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального права, а саме пункту 1 статті 4, пункту 4 частини 2, статті 6, пункту 1 статті 7 Закону України № 2464 та порушення процесуальних норм частини першої статті 11, статті 86, 159 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції, ухвалу суду апеляційної інстанції та прийняти нове рішення, яким позивачу відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

31 січня 2018 року справа № 816/1770/16 надійшла до Верховного Суду.

14 лютого 2018 позивачем наданий відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду, в якому вона просить залишити касаційну скаргу відповідача без задоволення а постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції без змін, посилаючись на правильне застосування судами при розгляді справи норм матеріального і процесуального права.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстави для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону судові рішення відповідають.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що податковим органом проведено документальну планову виїзну перевірку фінансово-господарської діяльності позивача, як самозайнятої особи (приватного нотаріуса) з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податків, зборів (обов'язкових платежів) за період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2015 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 25 серпня 2011 року по 31 грудня 2015 року, результати викладені в акті перевірки від 27 березня 2017 року №39/26-15-13-06-09- (далі - акт перевірки).

Актом перевірки з урахуванням адміністративного оскарження встановлено порушення пункту 2 частини 1 статті 7, пункту 8 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року № 2464, щодо заниження єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 310 335,26 грн, в тому числі за 2011 рік 18 897,60 грн, за 2012 рік 66 862,76 грн, за 2013 рік 70 049,54 грн, за 2014 рік 70 042,27 грн, за 2015 рік 84 483,09 грн.

На підставі висновків акту перевірки податковим органом винесено вимогу від 15 травня 2017 року №Ф- про сплату боргу (недоїмки) на суму 310 335,26 грн та рішення від 15 травня 2017 року № «Про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску» у розмірі 63 797,84 грн.

Оцінюючи спірні відносини стосовно застосування норм матеріального права Суд висновується на тому, що правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначається Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 8 липня 2010 року №2464-VI (далі - Закон №2464).

За положеннями пункту п'ятого частини першої статті цього Закону позивач є платником єдиного внеску, як особа, яка забезпечує себе роботою самостійно, а саме займається нотаріальною діяльністю.

Відповідно до частини 8 статті 9 Закону № 2464 платники єдиного внеску, зазначені у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 1 травня наступного року.

Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах четвертому і п'ятому частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. Відтак, вказаною нормою встановлюються особливості сплати єдиного внеску для різних платників, перелік яких визначений у статті 4 Закону № 2464.

З огляду на системний аналіз наведених норм, Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що приватні нотаріуси сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 1 травня наступного року. Звітним періодом для приватних нотаріусів визначено календарний рік.

Суд зазначає, що спір виник внаслідок того, що податковим органом обчислення єдиного внеску проведено без врахування звітного періоду встановленого для позивача, як самозайнятої особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність (приватний нотаріус). Відповідачем порушений метод визначення суми чистого доходу отриманого платником податків в кожному конкретному місяці 2011-2015 роках. При визначенні бази для нарахування єдиного соціального внеску контролюючим органом порушені вимоги підпункту 2 пункту 1 статті 7 Закону №2464.

Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційна скарга податкового органу залишається без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанції без змін.

Керуючись статтями 341, 344, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2017 року у справі № 816/1228/17 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф.Ханова

Судді: І.А. Гончарова

І.Я. Олендер