Справа № 308/386/18
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2018-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 квітня 2018 рокуЛьвів№ 876/2171/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ільчишин Н.В.,
суддів Шинкар Т.І., Пліша М.А.
за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,
розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Представника Громадянина Соціалістичної республіки В`єтнам ОСОБА_1 Адвоката Бабинець Сергія Петровича на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.01.2018 року (головуючий суддя Бедьо В.І. ухвалене у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород о 14 год. 01 хв.) у справі №308/386/18 за позовом Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України до Громадянина Соціалістичної республіки В`єтнам ОСОБА_1 про затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію,-
ВСТАНОВИВ:
Військова частина НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України 15.01.2018 року звернулася в суд з позовом до громадянина Соціалістичної республіки В`єтнам ОСОБА_1 в якому просить затримати громадянина Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою забезпечення його передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.01.2018 року позов задоволено.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції представник Громадянина Соціалістичної республіки В`єтнам ОСОБА_1 Адвокат Бабинець Сергій Петрович подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції при розгляді цієї справи не застосовано положення норм частини 5 статті 26 та частини 1 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі - Закон №3773-VI), згідно яких, іноземець та особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення, а також, такі особи можуть бути примусово видворенні за рішенням суду, якщо вони не виконали у встановлений строк рішення про примусове повернення. Тобто, обов`язковим є попереднє прийняття відповідними органами рішення про примусове повернення. Однак, з оскаржуваного рішення не вбачається, що у матеріалах справи наявне рішення компетентного органу про примусове повернення відповідача з України, чи було таке рішення йому вручено і чи було ним не виконане. Разом з тим, на противагу вказаному, наголошує на тому, що громадянин підлягає видворенню не за процедурою передбаченою статтею 30 Закону №3773-VI, а за процедурою визначеною у статті 29 Закону та «Угодою між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В`єтнам про реадмісію громадян обох держав» від 25.09.2007, ратифіковану Законом України «Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В`єтнам про реадмісію громадян обох держав», яка, однак позивачем застосована не була, а тому судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм матеріального та процесуального права.
Позивач подавав відзив на апеляційну скаргу, в якому викладено заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги та просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Сторони в судове засідання до суду апеляційної інстанції не з`явилися, причини не прибуття не повідомили, хоча належним чином повідомленні про розгляд справи.
Згідно із частиною 3 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
В порядку статті 230 КАС України секретарем судового засідання забезпечено ведення протоколу судового засідання.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга підлягає частковому задоволенню з наступних мотивів.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що 11.01.2018 року громадянин Соціалістичної республіки В`єтнам ОСОБА_1 незаконно, поза пунктами пропуску, перетнув державний кордон в складі групи осіб з України в Словацьку Республіку в районі прикордонного знаку №327, на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби «Паладь Комарівці», однак, після незаконного перетину кордону був затриманий представниками прикордонної поліції Словацької Республіки та 12.01.2018 року, в пункті пропуску «Павлово» Чопського прикордонного загону, на підставі статті 3 Угоди між Україною та Європейським Співтовариством був переданий на територію України у встановленому угодою порядку під час проведення прикордонно-представницької зустрічі.
Документи, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України у відповідача були відсутні, що встановлено копією протоколу про адміністративне затримання від 12.01.2018 року, протоколом зустрічі Помічників Прикордонного Уповноваженого України і Помічників Прикордонного Уповноваженого Словацької Республіки, яка відбулася о « 17» годині « 00» хвилин 12 січня 2018 року в районі прикордонного знаку №331. Дії відповідача кваліфіковані за частиною 2 статті 204-1 КУпАП.
Згідно пункту 2 частини 1 статті 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів, як затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію.
Згідно з частиною 2 статті 14 Закону №3773-VI іноземці та особи без громадянства в разі незаконного перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України затримуються та в разі, якщо порушення ними законодавства України не передбачає кримінальної відповідальності, повертаються до країни попереднього перебування у встановленому порядку.
За приписами частини 1 статті 29 Закону №3773-VI передача з України або прийняття в Україну іноземця або особи без громадянства здійснюється відповідно до міжнародного договору про реадмісію. Частина 3 встановлює, що іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.
Згідно із частиною 4 статті 30 Закону №3773-VI, іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Законом України «Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В`єтнам про реадмісію громадян обох держав» від 03.09.2008 року було ратифіковано Угоду між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В`єтнам про реадмісію громадян обох держав підписану 25.09.2007 року в м. Нью-Йорку.
За змістом частини 3 статті 4 Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В`єтнам про реадмісію громадян обох держав запит щодо здійснення реадмісії відповідно до пункту 2 статті 1 подається запитуваною Договірною Стороною запитуючій договірній Стороні протягом 90 днів з дати передачі відповідної особи запитуваній Договірній Стороні, за винятком випадків, коли ця особа на день передачі не мала громадянства держави запитуваної Договірної Сторони.
Пунктами 1 та 2 розділу 4 «Інструкції про порядок реалізації компетентними та уповноваженими органами України міжнародних угод про реадмісію осіб» затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 16.02.2015 №158 (зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 05.03.2016 за №260/26705) визначено, що у разі затримання уповноваженими органами на території України іноземців або осіб без громадянства, які порушують законодавство України щодо порядку прибуття на територію України чи перебування або проживання на її території, зазначені особи до вирішення питання щодо їх реадмісії підлягають тимчасовому розміщенню в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (далі ПТПІ), у встановленому законодавством порядку. Крім осіб, зазначених у пункті 1 цього розділу, у ПТПІ також розміщуються іноземці та особи без громадянства, які прийняті від договірної держави в порядку реадмісії та не мають документів на право перебування на території України, до моменту їх реадмісії до іншої договірної держави або примусового видворення в установленому законодавством порядку.
Судом встановлено, що 12.01.2018 відповідача була передано на територію України у встановленому порядку за незаконний перетин державного кордону у складі групи осіб з України в Словацьку Республіку на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби «Паладь Комарівці». Документи, що дають право на виїзд з України та які посвідчують особу відсутні.
Посилання скаржника на те, що позивачем при затриманні його довірителя і подання відповідної позовної заяви до суду не застосована процедура видворення, на думку суду апеляційної інстанції є безпідставними, оскільки відповідач згідно вимог Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» не підлягає примусовому видворенню, оскільки між Україною і країною громадянської належності укладений договір про реадмісію.
А тому, звернення Військової частини НОМЕР_1 ДПС України з позовом в суд про затримати громадянина Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою забезпечення його передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію є підставним, однак в частині з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні слід відмовити, оскільки згідно пункту 2 частини 1 статті 289 КАС України зазначено право звернення щодо затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію.
Також відповідно до частини 1 статті 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: затримання іноземців або осіб без громадянства з метою забезпечення їх передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію.
Колегія суддів дійшла висновку, що зважаючи на те, що у відповідача відсутні документи, що підтверджують його особу та дають йому право на виїзд з України, порушення ним законодавства України з прикордонних питань, а також наявності запиту Чопського прикордонного загону від 13.01.2018 №81/43 до надзвичайного та повноважного посла В`єтнаму в Україні про повідомлення затримання 11-ти іноземців, які назвались громадянами В`єтнаму, серед яких і відповідач, а тому відповідно до частини 1 статті 20 КАС України, пункту 2 частини 1 статті 289 КАС України слід затримати громадянина Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою забезпечення його передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію.
Однак в частині позовних вимог задоволених судом щодо поміщення громадянина Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні суд апеляційної інстанції зазначає, що такі до задоволення не підлягають, оскільки ні статтею 20 КАС України (підсудність місцевих судів), ні статтею 289 КАС України (спеціальна норма), такі вимоги законодавством не передбачені.
З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи та заявлених позовних вимог, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність зміни рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.01.2018 року.
Керуючись ст.ст. 271, 272, 289, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Представника Громадянина Соціалістичної республіки В`єтнам ОСОБА_1 Адвоката Бабинець Сергія Петровича задовольнити частково.
Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.01.2018 року у справі № 308/386/18 скасувати в частині задоволення позовних вимог щодо поміщення громадянина Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні та в цій частині позовних вимог відмовити
В решті рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.01.2018 року у справі № 308/386/18 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді М.А. Пліш

Т.І. Шинкар