Справа № 803/1577/17
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2018-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2018 рокуЛьвів№ 876/334/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційні скарги Ковельської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області, ОСОБА_2 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2017 року у справі № 803/1577/17 (постанова ухвалена в м. Луцьку у складі головуючого судді Андрусенко О.О., повний текст постанови складено 18.12.2017) за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Ковельської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 20.11.2017 звернувся в суд із адміністративним позовом до Ковельської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Ковельської ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області від 17 червня 2015 року №7145-17 та визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Ковельської ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області від 30 червня 2016 року №160529-13.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2017 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Ковельської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області форми «Ф» від 17 червня 2015 року № 7145-17. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Ковельська ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області, ОСОБА_2 оскаржили його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі Ковельська ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області просить рішення суду першої інстанції в частині задоволення адміністративного позову скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 ст. 16 ПК платник податків зобовязаний сплачувати податки і збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. Транспортний податок, як обовязковий місцевий податок, підлягає сплаті, виходячи з норм ст. 267 ПК, починаючи з 1 січня 2015 року, безвідносно до прийняття місцевою радою рішення щодо цього податку в порядку, встановленому підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 ПК України. Зазначає, що Ковельська ОДПІ діяла виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 17.06.2015 №7145-17 винесене відповідно до вимог чинного законодавства, а тому підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_2В, відсутні.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову скасувати та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити повністю. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ПК України визначає субєкта, який має визначити середньоринкову вартість за методикою на офіційному веб-сайті (абзац другий пп. 267.2.1 ПК України). Тобто, на момент виникнення податкового зобовязання за платежем транспортний податок з фізичних осіб за 2016 рік була чинна редакція ПК України, де зазначалося, що обовязково повинні враховуватися такі параметри як: марка, модель, рік випуску, тип двигуна, обєм циліндра двигуна, тип коробки переключання передач, пробіг легкового автомобіля. На сайті Мінекономіки не могло бути даної інформації у 2016 році, оскільки відповідні зміни до Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів були внесені 21 червня 2017 року. Розміщена на сайті таблиця розрахунку вартості містила чотири з семи вказаних параметрів, відповідно вже з цієї причини визначення середньоринкової вартості за вказаною таблицею не може вважатися визначенням вартості для цілей транспортного податку у 2016 році. Таким чином, вказує, що в момент виникнення податкового забовязання за платежем транспортний податок з фізичних осіб за 2016 рік визначення обєктів оподаткування допускає зворотню дію в часі лише нормативно-правових актів, які стосуються скасування чи помякшення відповідальності за правопорушення фізичних осіб.

У судовому засіданні представник відповідача просив скасувати рішення суду першої інстанції та в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Позивач в судове засідання не прибув, про дату, час і місце апеляційного розгляду був повідомлений належним чином, поважних причин, що унеможливлювали прибуття до суду не надав, тому колегія суддів, у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України, вважає за можливе розглядати справу за його відсутності.

Заслухавши суддю - доповідача, представника відповідача, перевіривши підстави для апеляційного перегляду відповідно до доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та матеріалами справи підтверджується, що позивач ОСОБА_2 є власником транспортного засобу марки LEXUS, модель LX 570, реєстраційний номер АС0555BB, номер кузова НОМЕР_1, обєм двигуна 5663 куб. см., 2013 року випуску, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САТ870867.

17.06.2015 Ковельська ОДПІ прийняла податкове повідомлення-рішення від № 7145-17, яким позивачу визначено суму податкового зобовязання по транспортному податку з фізичних осіб за 2015 рік у розмірі 25 000,00 грн. Сплата позивачем транспортного податку згідно вищезазначеного повідомлення-рішення була проведена 09.07.2015 року в розмірі 25000,00 грн., що підтверджується листом Головного управління ДФС у Волинській області від 20.10.2017 № 228/03-20-13-02-10.

30.06.2016 Ковельською ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення від №160529-13, яким позивачу визначено суму податкового зобовязання по транспортному податку з фізичних осіб за 2016 рік у розмірі 25 000,00 грн. Сплата позивачем транспортного податку згідно вищезазначеного повідомлення-рішення була проведена 02.09.2016 в розмірі 25000,00 грн., що підтверджується листом Головного управління ДФС у Волинській області від 20.10.2017 № 228/03-20-13-02-10.

Не погоджуючись з такими податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи частково адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що застосування контролюючим органом положень статті 267 ПК України з метою оподаткування транспортним податком не може мати місце у 2015 році, а тому податкове повідомлення-рішення від 17 червня 2015 року №7145-17 є протиправним.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 30 червня 2016 року №160529-13, то таке прийнято правомірно, оскільки у 2016 році законодавець обмежив дію підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 ПК України, передбачивши, що ця норма не поширюється на рішення місцевих рад про встановлення місцевих податків на 2016 рік, а тому всі передбачені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 наслідки, в тому числі, послідовність дій місцевих рад щодо прийняття та опублікування рішень про встановлення місцевих податків, не застосовуються.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 1.1 статті 1 Податкового кодексу України цей Кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства

Пунктом 4.3 статті 4 Податкового кодексу України передбачено, що податкові періоди та строки сплати податків та зборів установлюються, виходячи з необхідності забезпечення своєчасного надходження коштів до бюджетів, з урахуванням зручності виконання платником податкового обов'язку та зменшення витрат на адміністрування податків та зборів.

Згідно з пунктом 4.4 статті 4 Податкового кодексу України установлення і скасування податків та зборів, а також пільг їх платникам здійснюються відповідно до цього Кодексу Верховною Радою України, а також Верховною Радою Автономної Республіки Крим, сільськими, селищними, міськими радами у межах їх повноважень, визначених Конституцією України та законами України.

Відповідно до статті 8 Податкового кодексу України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

01 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким шляхом викладення в новій редакції статті 267 Податкового кодексу України, було введено транспортний податок.

Відповідно до підпункту 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 Податкового кодексу України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Підпунктом 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України передбачено, що об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Згідно з підпунктом 267.3.1 пункту 267.3 статті 267 Податкового кодексу України базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Відповідно до пункту 267.4 статті 267 Податкового кодексу України ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Згідно підпункту 267.5.1 пункту 267.5 статті 267 Податкового кодексу України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року .

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що згідно з нормами статей 8, 10 Податкового кодексу України транспортний податок належить до місцевих податків та встановлюється в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов'язковим до сплати на території відповідних територіальних громад.

В пункті 4 розділу ІІ «;Прикінцеві положення» Закону України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», зазначено: рекомендувати органам місцевого самоврядування: у місячний термін з дня опублікування цього Закону переглянути рішення щодо встановлення на 2015 рік податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів житлової нерухомості, а також прийняти та оприлюднити рішення щодо встановлення у 2015 році податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів нежитлової нерухомості, податку на майно (в частині транспортного податку) та акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Пунктом 12.3 статті 12 Податкового кодексу України передбачено, що сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Згідно з підпунктом 12.3.2 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України при прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом ХІІ цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору.

Згідно підпункту 12.3.3 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України копія прийнятого рішення про встановлення місцевих податків чи зборів надсилається у десятиденний строк з дня оприлюднення до контролюючого органу, в якому перебувають на обліку платники відповідних місцевих податків та зборів.

Згідно з пунктом 12.5 статті 12 Податкового кодексу України офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 цієї статті.

Підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України встановлено, що рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом

Таким чином, безпосереднє встановлення місцевих податків, в тому числі і транспортного податку, віднесено Податковим кодексом України до компетенції відповідних сільських, селищних, міських рад у межах їх повноважень.

Крім цього, органи місцевого самоврядування, виконуючи рекомендацію Закону України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» та приймаючи відповідні рішення, зобов'язані дотримуватись інших обов'язкових приписів Податкового кодексу України, зокрема, встановленого підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України строку офіційного оприлюднення рішення про встановлення місцевих податків та зборів. В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Отже, податкові зобов'язання з місцевого податку можуть визначатися контролюючим органом лише в разі, якщо сільська, селищна чи міська ради своїм рішенням встановила такий місцевий податок.

При цьому, таке рішення повинно бути офіційно оприлюднене до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування відповідного місцевого податку, в іншому разі такі податкові зобов'язання можуть визначатись не раніше початку наступного бюджетного періоду (року), що настає за періодом (роком), в якому прийняте відповідне рішення органом місцевого самоврядування.

Згідно з частиною 1 статті 3 Бюджетного кодексу України бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Таким чином, бюджетний період, в якому починає застосовуватися транспортний податок в даному випадку є 2016 рік.

Крім цього, підпунктом 4.1.9 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України визначено принцип стабільності, вимоги якого передбачають, що зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила.

Згідно з позицією Європейського суду у справі Yvonne van Duyn v. Home Office (Case 41/74 van Duyn v. Home Office) принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії.

Така дія зазначеного принципу пов'язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає у тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов'язань для запобігання відповідальності. При цьому, якщо держава чи будь-який її орган схвалили певну концепцію, така держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у осіб (юридичних чи фізичних) стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

Отже, якщо держава задекларувала певні правила поведінки при внесенні змін до порядку оподаткування (принцип стабільності податкового законодавства), то вона зобов'язана вжити всіх заходів для забезпечення реалізації цих правил.

З матеріалів справи видно, що рішенням Ковельської міської ради Волинської області від 29.01.2015 № 65/44 «Про встановлення транспортного податку у м. Ковелі», платниками транспортного податку у м. Ковелі є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 2.1 пункту 2 цього Положення є обєктами оподаткування. Обєктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовуються до 5 років і мають обєм циліндрів двигуна понад 3000 куб.см., у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що приймаючи рішення Ковельської міської ради Волинської області, Ковельська міська рада не дотримала обмежень, передбачених підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 та підпунктом 4.1.9 пункту 4.1 статті 4 ПК України (в частині офіційного оприлюднення рішення про встановлення місцевих податків та зборів до 15 липня року, що передує бюджетному періоду та в частині дотримання принципу стабільності), оскільки офіційно не оприлюднила відповідне рішення про встановлення транспортного податку до 15 липня року, що передує бюджетному періоду.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що обов'язок зі сплати транспортного податку до місцевого бюджету у фізичних осіб виникає з 2016 року - наступного бюджетного періоду, а відтак податкове повідомлення-рішення Ковельської ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області від 17 червня 2015 року №7145-17 є протиправним та вірно скасовано судом першої інстанції.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 30.06.2016 № 160529-13, колегія суддів зазначає наступне.

01.01.2015 набрав чинності Закон України № 71-VIII від 28.12.2014 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким введено новий податок - транспортний податок, який відповідно до ст. 265, п. 10.2 ст. 10 Податкового кодексу України є місцевим податком.

Законом України від 24.12.2015 №909-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» внесені зміни до Податкового кодексу України, зокрема, у частині справляння транспортного податку, які набрали чинності з 01.01.2016.

Відповідно до п.п. 267.1.1 ПК України (тут і надалі в редакції на час прийняття спірного рішення відповідача), платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті (п.п. 267.2.1 ПК України).

Базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті (п.п. 267.3.1 ПК України).

Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті (п. 267.4 ПК України).

Відповідно до пунктів 267.5 та 267.6 ПК України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку. Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).Щодо об'єктів оподаткування, придбаних протягом року, податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об'єкт. Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

Органи внутрішніх справ зобов'язані до 1 квітня 2015 року подати контролюючим органам за місцем реєстрації об'єкта оподаткування відомості, необхідні для розрахунку податку. З 1 квітня 2015 року органи внутрішніх справ зобов'язані щомісячно, у 10-денний строк після закінчення календарного місяця подавати контролюючим органам відомості, необхідні для розрахунку податку, за місцем реєстрації об'єкта оподаткування станом на перше число відповідного місяця. Форма подачі інформації встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної податкової політики.

Крім цього, згідно п.п. 267.6.10 ПК України, фізичні особи - платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем своєї реєстрації для проведення звірки даних щодо: а) об'єктів оподаткування, що перебувають у власності платника податку; б) розміру ставки податку; в) нарахованої суми податку.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів (зокрема документів, що підтверджують право власності на об'єкт оподаткування, перехід права власності на об'єкт оподаткування, документів, що впливають на середньоринкову вартість легкового автомобіля), контролюючий орган за місцем реєстрації платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення.

Підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 ПК України визначено, що рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Відповідно до п.4 розділу ІІ «;Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» №909 від 24.12.2015 р. встановлено, що в 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені п.п.12.3.4 п.12.3 ст.12 Податкового кодексу України та Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Пунктом 7 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону № 909-VІІІ, рекомендовано органам місцевого самоврядування у місячний строк з дня набрання чинності цим Законом переглянути прийняті на 2016 рік рішення щодо встановлення місцевих податків і зборів, визначених статтею 10 Податкового кодексу України.

Відповідно до п.п.267.7.1 ПК України, податок сплачується за місцем реєстрації об'єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу України.

Транспортний податок сплачується: а) фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення (п.п.267.8.1 ПК України).

Згідно матеріалів справи, 28.01.2016 Ковельська міська рада прийняла рішення № 4/46 «Про внесення змін та доповнень до Положення про транспортний податок у м. Ковелі затверджене рішенням міської ради № 65/44 від 29.01.2015 року», яке вступило в силу 01.01.2016. Згідно із пунктом 2.1 зазначеного Положення обєктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше пяти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, обєму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

При цьому, колегія суддів зазначає, що у 2016 році не встановлювався новий податок (транспортний податок діяв і в 2015 році), а також не змінювалась його ставка.

Таким чином, підлягає до застосування визначений на 2016 рік транспортний податок.

Також колегія суддів зазначає, що згідно з пунктами 13-14 Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 № 66 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об'єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробіг.

Згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 24.12.2015 № 928, з 01.01.2016 мінімальна заробітна плата становить 1378 грн.

Отже, належний позивачу транспортний засіб може бути обєктом оподаткування в 2016 році якщо його середньоринкова вартість станом на 01.01.2016 становила понад 1 033 500 грн. (750 х 1378 грн. = 1033500 грн.).

Як видно з матеріалів справи, згідно розрахунку середньоринкової вартості транспортних засобів, визначеному на офіційному веб-сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, середньоринкова вартість належного позивачу транспортного засобу марки LEXUS, модель LX 570, (тип універсал В легковий), тип пального - бензин, 2013 року випуску становить 1 656 796,68 грн.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про безпідставність доводів позивача про те, що даний транспортний засіб не був у 2016 році обєктом оподаткування відповідно до статті 267 ПК України.

При цьому, позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження того, що вартість вищевказаного транспортного засобу становила менше 750 розмірів мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2016.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що податкове повідомлення-рішення від 30.06.2016 № 160529-13, яким позивачу визначено суму податкового зобовязання по транспортному податку з фізичних осіб за 2016 рік у розмірі 25000,00 грн., прийнято Ковельською ОДПІ правомірно.

Відтак, доводи апеляційних скарг є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційні скарги на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги Ковельської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області, ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2017 року у справі № 803/1577/17 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5
Повне судове рішення складено 24.04.2018