Справа № 541/2645/17
Суддя: Куцин В. М.
Дата ухвалення: 2018-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 541/2645/17
Провадження №2-а/541/18/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25 квітня 2018 року м. Миргород

Суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Куцин В.М. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Миргородського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання неправомірними та протиправними дій щодо відмови нарахування та виплати одноразової грошової допомоги та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з адміністративним позовом до Миргородського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області.

В якому просила: визнати протиправним рішення Миргородського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області щодо неправомірної відмови їй у нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги у розмірі 10-ти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»;

зобовязати відповідача нарахувати та виплатити їй одноразову грошову допомогу у розмірі 10-ти місячних пенсій при призначенні пенсії за віком.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 05.09.2017 року звернулася до Миргородського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про призначення пенсії за віком, право на яку вона отримала 22.08.2017 року згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення».

05.09.2017 року разом із заявою про призначення пенсії за віком, нею була подана заява до Миргородського обєднаного управління ПФУ про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 10-ти місячних пенсій згідно Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування» та Закону України «Про пенсійне забезпечення».

До виходу на пенсію за віком будь-якої іншої пенсії вона не отримувала.

Рішенням комісії №5 від 14.09.2017 Миргородського обєднаного УПФУ Полтавської області їй відмовлено у виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій за віком, у звязку з відсутністю необхідного стажу роботи працівником освіти 30 років, підтвердженого в установленому порядку згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення».

По підрахункам позивача її загальний трудовий стаж при виході на пенсію склав 39 років, 7міс. 28 днів, а спеціальний педагогічний стаж - 32 роки, 10 місяців тому вона має право на виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 10-ти місячних пенсій згідно Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування» та Закону України «Про пенсійне забезпечення».

У зв'язку з наведеним позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

02.01.2018 відповідач направив на адресу суду заперечення проти задоволення позовних вимог та 17.01.2018 направив відзив на позов ОСОБА_1 Зазначивши, що Миргородське ОУПФУ розглянуло заяву ОСОБА_1І від 05.09.2017 року за № 1705 про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 10-ти місячних пенсій згідно Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування» та Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ухвалило рішення №5 від 14.09.2017, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено у зв'язку із відсутністю у неї стажу роботи працівником освіти 30 років підтвердженого у встановленому порядку згідно до ЗУ Про пенсійне забезпечення.

Аргументуючи свою позицію наступним. Згідно до пункту 7-1 до Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е-ж н статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення і мають страховий стаж (для - чоловіків 35 років, для жінок 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при визначенні пенсії-за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячної пенсії станом на її день призначення.

Переліком закладів і установ освіти, охорони здоровя та соціального забезпечення і посад робота на яких дає право на пенсію за вислугу років затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993р. №909 у розділі 1 Освіта передбачено, зокрема, посади викладачів у загальноосвітніх навчальних закладах, військових загальноосвітніх навчальних закладах, музичних і художніх школах. В позашкільних навчальних закладах правом на пенсію за вислугу років користуються: директори, їх заступники з навчально-виховної роботи, навчальної, виховної роботи, завідуючі відділами (лабораторіями, кабінетами), художні керівники, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи. В дошкільних навчальних закладах правом на пенсію за вислугу років користуються: завідуючі, вихователі-методисти, вихователі, музичні керівники, вчителі-дефектологи, вчителі-логопеди, практичні психологи.

Аналіз наданих документів ОСОБА_1 свідчить, що на дату звернення за призначенням пенсії за віком з виплатою грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на її день призначення, тривалість її стажу, що дає право на пенсію за вислугою років, підтвердженого в установленому законодавством порядку, становить 4 роки 7 місяців 28 днів (періоди роботи з 27.06.1985 по 05.08.1985 рр., з 14.12.1988 по 08.07.1992 рр. та з 01.09.1992 по 24.08.1993 рр.).

Тому, управління відмовило ОСОБА_1 в призначенні грошової допомоги у розмірі їх десяти місячних пенсій за віком, у зв'язку з відсутністю необхідного стажу роботи працівником освіти 30 років, підтвердженого в установленому порядку.

На підставі вищевикладеного, та керуючись постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993р. №909, Закону України Про пенсійне забезпечення, ЗУ Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, ст.ст. 49, 51, 162 Кодексу адміністративного судочинства України просив відмовити у задоволені позовних вимог (а.с.74).

14 грудня 2017 року ухвалою суду було відкрито провадження у вказаній адміністративній справі і призначено її до судового розгляду на 29 січня 2018 року (а.с.58).

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція Кодексу адміністративного судочинства України (Закон України від 3 жовтня 2017 року N 2147-VIII) і відповідно до п.п. 10 п. 1 розділу 7 Перехідних положень цього Кодексу справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою суду 04 січня 2018 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с.65-66).

Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, підтвердженням чого є наявні в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення, копії супровідних листів та повідомлень.

Частиною 4 статті 159 КАС України визначено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Сторони скористались своїм правом та направили на адресу суду відзив на позов та відповідь на відзив (а.с.73,74).

Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Враховуючи наведене, суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд всебічно і повно з'ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

05.09.2017 року позивач, звернулася до Миргородського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області із заявою про призначення пенсії за віком, право на яку позивач отримала 22.08.2017 року згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення» та заявою про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 10-ти місячних пенсій згідно Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування» та Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням комісії №5 від 14.09.2017 Миргородського обєднаного УПФУ Полтавської області позивачу відмовлено у виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій за віком, у звязку з відсутністю необхідного стажу роботи працівником освіти 30 років, підтвердженого в установленому порядку згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення» в неї він становить лише 4 роки 7 місяців 28 днів (періоди роботи з 27.06.1985 по 05.08.1985 рр., з 14.12.1988 по 08.07.1992 рр. та з 01.09.1992 по 24.08.1993 рр.) (а.с.25).

Відповідно до п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058, особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах, державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» - статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у в розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Постановою КМУ від 23.11.2011р. №1191 затверджено порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати. Відповідно до п. 2 вказаного порядку до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993р. №909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2002 року № 1436 та від 17.11.2004 №1567).

Відповідно до п. 5 вказаного порядку грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Згідно з п. 6 вказаного порядку для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно зі статтями 27 і 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», станом на день її призначення.

Відповідно до п. 7 вказаного порядку виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про позашкільну освіту» структуру позашкільної освіти становлять: позашкільні навчальні заклади; інші навчальні заклади як центри позашкільної освіти у позаурочний та позанавчальний час, до числа яких належать: загальноосвітні навчальні заклади незалежно від підпорядкування, типів і форм власності, в тому числі школи соціальної реабілітації, міжшкільні навчально-виробничі комбінати, професійно-технічні та вищі навчальні заклади I-II рівнів акредитації; гуртки, секції, клуби, культурно-освітні, спортивно-оздоровчі, науково-пошукові об'єднання на базі загальноосвітніх навчальних закладів, міжшкільних навчально-виробничих комбінатів, професійно-технічних та вищих навчальних закладів I-II рівнів акредитації; клуби та об'єднання за місцем проживання незалежно від підпорядкування, типів і форм власності; культурно-освітні, фізкультурно-оздоровчі, спортивні та інші навчальні заклади, установи; фонди, асоціації, діяльність яких пов'язана із функціонуванням позашкільної освіти.

Згідно з ч. 4 ст. 21 цього Закону педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів мають право на пенсію за вислугу років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

Згідно з ст. 28 Закону України «Про освіту» № 1060-ХІІ (далі - Закон 1060-ХІІ) система освіти складається із навчальних закладів, наукових, науково-методичних і методичних установ, науково-виробничих підприємств, державних і місцевих органів управління освітою та самоврядування в галузі освіти.

Статтею 29 Закону № 1060-ХІІ встановлено, що структура освіти включає поряд з іншими видами також позашкільну освіту.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 р. №909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» встановлено, що в позашкільних навчальних закладах право на пенсію за вислугу років мають право громадяни, які працювали на таких посадах: директори, їх заступники з навчально-виховної, навчальної, виховної роботи, завідувачі відділами (лабораторіями, кабінетами), художні керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

При цьому, даною постановою посада викладача не була передбачена.

Втім, постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 р. №963 затверджено перелік посад педагогічних та науково-педагогічних працівників до яких віднесено, зокрема, посади викладача позашкільного навчального закладу, концертмейстера.

Відповідно до листа Міністерства соціального захисту населення України від 01.02.1995 №01-3/133-02-2 порядок призначення пенсії за вислугою років, передбачений Постановою Кабінет Міністрів України від 04.11.1993р. №909, поширено на викладачів музичних, художніх, хорових, хореографічних шкіл, шкіл мистецтв та інших шкіл естетичного виховання, без внесення змін до неї.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2001р. №433 (зі змінами) «Про затвердження переліку типів позашкільних навчальних закладів і Положення про позашкільний навчальний заклад» затверджено перелік типів позашкільних навчальних закладів до яких віднесено музичні школи.

Судом встановлено та обєктивно підтверджено записами в трудовій книжці та первинними документами (наказами про прийняття та звільнення з посади) ОСОБА_1 працювала:

із 01.08.1978 року на посаді викладача по класу фортепіано у Шишацькій дитячій музичній школі Полтавської області, наказ №42 про призначення від 01.08.1978 року, до 20.08.1979 року на підставі наказу №15 від 20.08.1979 звільнена;

27.06.1985, наказом №332-К від 25.06. 1985 р., зарахована на посаду підмінного вихователя Плунгеського дитячого садка-ясел «Liehaite» №2 (Литва), згідно наказу №436-К від 01.08.1985р., переведена на посаду музичного робітника цього закладу з 05.08.1985р., де працювала до 18.07.1988 р. згідно наказу про звільнення за №199-К від 05.07.1988р.;

01.10.1988 р. наказом №44 п.1 від 01.10.1988 р. зарахована на посаду концертмейстера і педагога фортепіано (тимчасово) дитячої музичної школи №2 м. Кандалакша Мурманської області. За наказом №55 п.1 від 30.11.1988 р. звільнена з 30.11.1988р. в звязку з закінченням тимчасової роботи (п.2 ст. 29 КЗОТ РСФСР);

14.12.1988 р. призначена у ясла-садок №56 Кандалакського дослідного машинобудівного заводу ВПО «Ремрыбфлот» музичним керівником наказ №113/К від 13.12.1988 р. Звільнена 08.07.1992 р. у звязку зі скороченням штату робітників (п.1 ст. 33 КЗОТ РСФСР) за наказом №71/К від 08.07.1992 р.;

01.09.1992 р. призначена музичним керівником дитсадка №62 Кандалакського міськвно Мурманської області (наказ № 36, параграф 3 від 02.09.1992 р.), де працювала до 24. 08 1993 р. Звільнена на підставі ст.31 КЗОТ РФ згідно наказу № 76 від 24.08. 1993 р.;

01.09.1993 р. призначена на посаду концертмейстера Миргородської дитячої музичної школи по строковому трудовому договору на підставі наказу №21 від 01.09.1993 р.;

01.09.1995 р., переведена на посаду викладача по класу фортепіано і концертмейстера Миргородської дитячої музичної школи на підставі наказу №61 від 30.08.1995р., де працювала на час досягнення пенсійного віку 22.08.2017 р.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що відмова відповідача у зарахуванні позивачу періоду роботи: з 01.08.1978 по 20.08.1979, на посаді викладача по класу фортепіано у Шишацькій дитячій музичній школі Полтавської області; з 01.09.1993 по 01.09.1995 на посаді концертмейстера Миргородської дитячої музичної школи; з 01.09.1995 р. по 22.08.2017 (дати досягнення пенсійного віку) на посаді викладача по класу фортепіано і концертмейстера Миргородської дитячої музичної школи до спеціального стажу роботи, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплату - є протиправною.

Враховуючи наведене позивач має право на призначення та виплату грошової допомоги у розмірі 10-ти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а рішення управління про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги від 14.09.2017 є протиправним.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" (№ 25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства ("Stretch - United Kingdom" № 44277/98).

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, усі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Миргородського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області №5 від 14.09.2017 про відмову ОСОБА_1 про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 10-ти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Зобовязати Миргородське обєднане управління ПФУ Полтавської області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі 10-ти місячних пенсій на день призначення пенсії за віком.

Стягнути з Миргородського обєднаного управління ПФУ Полтавській області за рахунок його бюджетних асигнувань 1920 (одна тисяча девятсот двадцять) гривень 00 копійок сплаченого судового збору на користь ОСОБА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27 квітня 2018 року.

Суддя: ОСОБА_2