Справа № 826/991/17
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2018-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/991/17 Суддя (судді) першої інстанції: Кузьменко В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Губської О.А.

суддів: Лічевецького І.О., Мельничука В.П.,

за участю:

секретаря судового засідання Сергієнко Т.О.,

представника ТОВ "Фінансова компанія "Скілінг" - Гладишенка М.І.,

представника ТОВ "БФ ГРУП"- Гаврина Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Войтовського Валентина Сергійовича, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рогача Вадима Вікторовича, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Скілінг", Товариство з обмеженою відповідальністю "БФ ГРУП", Товариство з обмеженою відповідальністю ЕFENES PROPERTIES LIMITED" (Товариство з обмеженою відповідальністю "Ефенес Пропертіз Лімітед"), Дочірнє підприємство "Фірма Дайленко" про визнання протиправними та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до суду з позовом до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Войтовського Валентина Сергійовича, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рогача Вадима Вікторовича, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Скілінг", Товариство з обмеженою відповідальністю "БФ ГРУП", Товариство з обмеженою відповідальністю ЕFENES PROPERTIES LIMITED" (Товариство з обмеженою відповідальністю "Ефенес Пропертіз Лімітед"), Дочірнє підприємство "Фірма Дайленко", в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Войтовського В.С. від 26 грудня 2016 року №33186072 щодо державної реєстрації права власності за TOB "Фінансова Компанія "Скілінг" на нежилі приміщення з №1 по №5, №5а, з №6 по №20 (групи приміщень 15), № №1, 1а, 3 №2 по №10 (групи приміщень 16), з №1 по №11, №№11а, 12, 13, (групи приміщень №18) фізкультурно-оздоровчий комплекс загальною площею 1324,60 кв. м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (літера А) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00;

- визнати протиправним і скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рогача В.В. №33302469 від 30 грудня 2016 року щодо державної реєстрації права власності за TOB "БФ ГРУП" на нежилі приміщення з №1 по №5, №5а, з №6 по №20 (групи приміщень 15), №№1, 1а, 3 №2 по №10 (групи приміщень 16), з №1 по №11, №№11а, 12, 13, (групи приміщень №18) фізкультурно-оздоровчий комплекс загальною площею 1324,60 кв. м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (літера А) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, ставить питання про скасування зазначеної постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови - про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що на момент прийняття першого рішення у Державному реєстрі речових прав був наявний запис про обтяження №16491400 від 20 вересня 2016 року, що є перешкодою для здійснення реєстраційних дій; в якості підстави для державної реєстрації вказано іпотечний договір з іншим номером та датою; право власності за ТОВ "Фінансова компанія "Скілінг" зареєстровано в порушення вимог статті 35 Закону України "Про іпотеку" за відсутності факту надсилання письмової вимоги про усунення порушень та доказів спливу 30-денного строку з моменту її отримання; у свою чергу рішення про реєстрацію права власності за ТОВ "БФ ГРУП" підлягає скасуванню, оскільки прийняте на підставі попереднього протиправного рішення.

До Київського апеляційного адміністративного суду від ТОВ «БФ ГРУП» та ТОВ "Фінансова компанія "Скілінг" надійшли відзиви на апеляційну скаргу, зареєстровані 19.02.2018 за вх. № 6381 та 25.04.2018 за вх.№14046 відповідно, в яких зазначають про законність та обґрунтованість постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2017 року та просить суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2017 року - без змін.

У судовому засіданні 26 квітня 2018 року представники ТОВ «БФ ГРУП» та ТОВ "Фінансова компанія "Скілінг" заперечували проти апеляційної скарги.

Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового засідання до суду не з'явилися, явки своїх представників не забезпечили.

Крім того, 26.04.2018 до Київського апеляційного адміністративного суду (через канцелярію) позивачем подано клопотання про відкладення розгляду справи, мотивоване тим, що ні він, ні його представник - адвокат ОСОБА_7 не можуть з'явитися у судове засідання, оскільки 26.04.2018 о 13 год. 00 хв. приймають участь у судовому засіданні Шевченківського районного суду міста Києва по справі №761/22282/17.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що у матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів на місці ухвалила проводити апеляційний розгляд справи за відсутності позивача та відповідачів.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив наступні обставини, які учасниками процесу не оскаржуються.

Згідно з договором купівлі-продажу 1/3 частки в праві власності від 22 вересня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кадровим С.В. та зареєстрованого в реєстрі за №821, ОСОБА_9 купив частку в розмірі 1/3 в праві власності на нежилі приміщення з №1 по №5, №5а, з №6 по №20 (групи приміщень №15), №1, №1а, з №2 по №10 (групи приміщень №16), з №1 по №11, №11а, 12, 13 (групи приміщень №18) - фізкультурно-оздоровчий комплекс (в літері А) загальною площею 1324,6 кв. м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 00.

Відповідно до даних Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна вбачається, що згідно з рішенням Приватного нотаріуса Войтовського В.С. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 26 грудня 2016 року, індексний номер: 33186072, зареєстровано право приватної власності на об'єкт нерухомого майна: нежилі приміщення з №1 по №5, №5а, з №6 по №20 (групи приміщень 15), з №1 по №4, №5а, з №6 по №20 (групи приміщень №15), №1, №1а, з №2 по №10 (групи приміщень 16), з №1 по №11, №11а, 12, 13, (групи приміщень №18) фізкультурно-оздоровчий комплекс (в літері А), загальною площею 1324,60 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1, (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00), за ТОВ "Фінансова компанія "Скілінг".

Підставою для прийняття вказаного рішення зазначено "іпотечний договір, серія та номер: 1422, виданий 13.07.2008, видавник: приватний нотаріус Іванова С.М.; акт приймання-передачі, серія та номер: 124/07/2015-к, виданий 03.07.2015, видавник: сторони; договір про відступлення права вимоги, серія та номер: 3046, виданий 30.09.2016, видавник: Приватний нотаріус Войтовський В.С.; договір про відступлення права вимоги, серія та номер: 4176, виданий 08.12.2016, видавник: Приватний нотаріус Войтовський В.С".

Відповідно до рішення Приватного нотаріуса Рогача В.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 30 грудня 2016 року, індексний номер: 33302469, зареєстровано право приватної власності на об'єкт нерухомого майна: нежилі приміщення з №1 по №5, №5а, з №6 по №20 (групи приміщень 15), з №1 по №4, №5а, з №6 по №20 (групи приміщень №15), №1, №1а, з №2 по №10 (групи приміщень 16), з №1 по №11, №11а, 12, 13, (групи приміщень №18) фізкультурно-оздоровчий комплекс (в літері А), загальною площею 1324,60 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1, (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00), за ТОВ "БФ ГРУП".

Підставою для прийняття такого рішення зазначено «договір купівлі-продажу, серія та номер:2397, виданий 30.12.2016, видавник: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Рогач В.В.».

Вважаючи вказані рішення протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що приватні нотаріуси діяли на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством.

Колегія суддів апеляційної інстанції, перевіряючи у межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість рішення місцевого адміністративного суду, зазначає наступне.

За приписами ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є Закон України від 01.07.2004 р. №1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ( тут та далі в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Частиною 1 ст.1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що дія цього Закону поширюється на державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав.

Пунктом 1 ч.1 ст.2 цього Закону визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягає, серед іншого, право власності.

Частиною 1 ст.5 вказаного Закону передбачено, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» організаційну систему державної реєстрації прав становлять, зокрема, державні реєстратори прав на нерухоме майно.

Державним реєстратором є, зокрема, нотаріус (п.2 ч.1 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

До повноважень органу державної реєстрації прав (приватного нотаріуса) належить 1) забезпечення: проведення державної реєстрації прав; ведення Державного реєстру прав; взяття на облік безхазяйного нерухомого майна; формування та ведення реєстраційних справ; 2) здійснення інших повноважень, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ч.1 ст.9 Закону).

Частиною 3 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майна та їх обтяжень» визначено, що державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

- відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом;

- відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав;

- відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах;

- наявність обтяжень прав на нерухоме майно;

- наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться в такому порядку:

1) формування та реєстрація заяви в базі даних заяв;

2) прийняття документів, що подаються разом із заявою про державну реєстрацію прав, виготовлення їх електронних копій шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та розміщення їх у Державному реєстрі прав;

3) встановлення черговості розгляду заяв про державну реєстрацію прав, що надійшли на розгляд;

4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень;

5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації;

6) відкриття (закриття) розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав;

7) формування інформації з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником;

8) видача документів за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно ч.1 ст.27 наведеного Закону державна реєстрація прав проводиться на підставі:

1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката;

2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката;

3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката;

4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів;

5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката;

6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно чи його дубліката, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією;

7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном;

8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року;

9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно;

10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди;

11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно;

12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об'єкта нерухомого майна релігійній організації;

13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об'єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність;

14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Частиною 1 ст.24 наведеного Закону передбачено виключний перелік підстав для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень, а саме:

1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону;

2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою;

3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом;

4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження;

5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями;

6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно;

7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем;

8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав;

9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію;

10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі;

11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

12) заявника, який звернувся із заявою про державну реєстрацію прав, що матиме наслідком відчуження майна, внесено до Єдиного реєстру боржників.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини першої цієї статті, не застосовується у разі:

1) державної реєстрації речових прав на нерухоме майно на підставі рішення суду щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно;

2) державної реєстрації права власності на нерухоме майно з відкриттям розділу в Державному реєстрі прав та перенесенням щодо такого права власності обтяження, державну реєстрацію якого проведено у спеціальному розділі Державного реєстру прав, чи в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, що є невід'ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав;

3) державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що набувається у результаті його примусової реалізації відповідно до закону;

4) державної реєстрації інших обтяжень речових прав на нерухоме майно;

5) державної реєстрації речових прав на нерухоме майно за наявності згоди іпотекодержателя або контролюючого органу на відчуження або передачу на іншому речовому праві такого майна - у разі якщо обтяженням є заборона відчуження нерухомого майна, що виникла на підставі договору, або податкова застава;

6) державної реєстрації права власності на нерухоме майно на підставі свідоцтва про право на спадщину.

Згідно з ч.5 ст.24 вказаного Закону відмова в державній реєстрації прав з підстав, не передбачених частиною першою цієї статті, заборонена.

Як вбачається з матеріалів справи, між ЗАТ "Сведбанк Інвест" (правонаступником якого є ПАТ "Сведбанк", в свою чергу правонаступником якого є ПАТ "Омега Банк") (Банк) та ДП "Фірма "Дайленко" (Позичальник) 22.07.2008 укладено кредитний договір № 638, за умовами якого забезпеченість виконання зобов'язань за договором є обов'язковою умовою договору. Виконання зобов'язань Позичальника за договором забезпечується: іпотекою нежилих приміщень з № 1 по № 5, №5а, № 6 по № 20 (групи приміщень 15), №№ 1, 1а, з № 2 по № 10 (групи приміщень 16), з № 1 по № 11, №№ 11а, 12, 13 (групи приміщень 18) фізкультурно-оздоровчого комплексу загальною площею 1 324,6 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_1 (літера А), що належать компанії Efenes properties limited (Кіпр) загальною заставною вартістю 15 609 765,72 дол. США.

Згідно з п. 5.3 кредитного договору, у разі несвоєчасного виконання Позичальником грошових зобов'язань за договором Банк має право погасити заборгованість в першу чергу за рахунок забезпечення.

Банк має право здійснювати уступку права вимоги до Позичальника за договором відповідно до законодавства (п. 10.6 кредитного договору).

30.07.2008 між ТОВ "Ефенес Пропертіз Лімітед" (Company "Efenes Properties Limited") (Іпотекодавець) та ЗАТ "Сведбанк Інвест" (Іпотекодержатель) укладено іпотечний договір №638/ІП-3, за умовами якого в якості забезпечення виконання ДП "Фірма "Дайленко" зобов'язань за кредитним договором від 22.07.2008 № 638, Іпотекодавець передав, а Іпотекодержатель прийняв в іпотеку предмет іпотеки - нежитлові приміщення з №1 по №5, №5а, з №6 по №20 (групи приміщень 15), № 1, №1а, з №2 по №10 (групи приміщень №16), з №1 по №11, №№11а, 12, 13 (групи приміщень №18 - фізкультурно-оздоровчий комплекс (літ. А), загальною площею 1324,60 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1, власником був ТОВ "Efenes properties limited".

Відповідно до пункту 1.1 розділу 1 іпотечного договору іпотекодавець, як майновий поручитель, передав, а іпотекодержатель прийняв в іпотеку (забезпечення виконання зобов'язань нерухомим майном) предмет іпотеки, визначений розділом 2 іпотечного договору, на забезпечення зобов'язань ДП "Фірма "Дайленко" (позичальника), що випливають із кредитного договору від 22 липня 2008 року №638, який укладено між Закритим акціонерним товариством "Сведбанк Інвест" (кредитодавець) та ДП "Фірма "Дайленко" (позичальник).

Згідно підпунктом 2.1.1 пункту 2.1 розділу 2 іпотечного договору предметом іпотеки є нежилі приміщення з №1 по №5, №5а, з №6 по №20 (групи приміщень №15), №1, №1а, з №2 по №10 (групи приміщень №16, з №1 по №11, №№11а, 12, 13 (групи приміщень №18) - фізкультурно-оздоровчий комплекс (в літ. А), загальною площею 1324,60 кв. м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право власності, серія НОМЕР_1, виданого Головним управлінням комунальної власності м. Києва Виконавчого органу Київської міської ради 30 травня 2005 року на підставі наказу Головного управління комунальної власності м. Києва від 30 травня 2005 року №836-В. Реєстраційний напис на правовстановлюючому документі здійснено Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна у реєстровій книзі №89П-71 за реєстровим №6179а-П 06 липня 2005 року.

Відповідно до п. 4.1 іпотечного договору, Іпотекодержатель набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки у випадках, передбачених Законом України "Про іпотеку" та (або) Іпотечним договором, а також, якщо у момент настання строку виконання зобов'язань Позичальника за кредитним договором ці зобов'язання не будуть виконані, а саме: при несплаті в строк сум процентів за користування кредитом, та (або) при повному або частковому неповерненні суми кредиту у встановлені строки відповідно до Кредитного договору; та (або) при несплаті або частковій несплаті в строк сум комісій, пені та (або) штрафів, а також в інших випадках невиконання умов Кредитного договору. У зазначених випадках Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки незалежно від наявності інших застав (іпотек) та інших видів забезпечення виконання зобов'язань за іншими договорами, укладеними з Кредитодавцем за кредитним договором, без додержання будь-якої черговості.

Згідно з п. 4.2 іпотечного договору, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється за вибором Іпотекодержателя в т.ч. шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому ст. 37 Закону України "Про іпотеку".

Відповідно до п. 4.5 іпотечного договору, зазначене у п. 4.2 іпотечного договору є застереженням про позасудове врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки, необхідним та достатнім для звернення Іпотекодержателем стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до постанови Національного банку України від 02 березня 2015 року віднесено ПАТ "ОМЕГА БАНК" до категорії неплатоспроможних, на підставі якої Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "ОМЕГА БАНК".

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05 травня 2015 року про виведення з ринку ПАТ "ОМЕГА БАНК" шляхом створення на його базі перехідного банку - Публічне акціонерне товариство "ПЕРЕХІДНИЙ БАНК "РВС БАНК" з передачею перехідному банку частини активів та зобов'язань ПАТ "ОМЕГА БАНК".

Серед інших активів ПАТ "ОМЕГА БАНК" передало ПАТ "ПЕРЕХІДНИЙ БАНК "РВС БАНК" права вимоги до ДП "Фірма "Дайленко" за кредитним договором №638 від 22 липня 2008 року, а саме право вимагати повернення заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 4 369 866,27 доларів США, а також права іпотекодержателя за іпотечним договором №638/ІП-3, посвідченого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою С.М., зареєстровано в реєстрі за №4517, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕФЕНЕС ПРОПЕРТІЗ ЛІМІТИД" (Company "Efenes Properties Limited").

Передача вищезазначених прав вимоги відбулась на підставі рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05 травня 2015 року, рішення про що оформлено протоколом №149/15, на підтвердження чого складено акт №124/07/2015-К від 03 липня 2015 року приймання - передачі перехідному банку ПАТ ПЕРЕХІДНИЙ БАНК "РВС БАНК" прав на активи неплатоспроможного банку ПАТ "ОМЕГА БАНК".

Таким чином, ПАТ "ПЕРХІДНИЙ БАНК "РВС БАНК" набуло статусу кредитора (іпотекодержателя) по відношенню до позичальника - ДП "Фірма "Дайленко", на загальну суму грошових вимог 4 369 866,27 доларів США та до особи, що поручилася своїм майном за належне виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором.

В подальшому ПАТ "ПЕРЕХІДНИЙ БАНК "РВС БАНК" відступило право вимоги за кредитним договором №638 від 22 липня 2008 року та забезпечувальним договором на користь TOB "ФК "АРБО ФІНАНС", яке, в свою чергу, відступило його за договором про відступлення права вимоги від 08 грудня 2016 року ТОВ "Фінансова компанія "Скілінг".

Таким чином, за договором про відступлення прав вимоги від 08.12.2016 ТОВ "ФК "Скілінг" набуло в т.ч. прав ТОВ "ФК" АРБО ФІНАНС ", які передбачені договором іпотеки на випадок невиконання вимоги про погашення заборгованості, позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки, що встановлено судом першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЗУ «Про іпотеку» іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.

Як визначено в абз.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Частиною 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Статтею 36 Закону України «Про іпотеку» передбачено можливість позасудового врегулювання, а саме сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати:

- передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону;

- право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов'язання є недійсними.

Згідно ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Отже, іпотекодержатель має право звернутися до органу державної реєстрації з метою державної реєстрації за собою права власності на об'єкт нерухомого майна. При цьому, документом, який підтверджуватиме відповідний перехід права власності, слугуватиме або окремий договір між іпотекодавцем та іпотекодержателем, або застереження в іпотечному договорі.

Частиною 1 ст. 35 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель, надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Відповідно до п. 8.3 іпотечного договору, у відносинах з приводу іпотечного договору сторони можуть офіційно посилатися лише на повідомлення у письмовій формі, що вручені безпосередньо під розпис, направлені поштою (рекомендовані листи), телеграфом або факсом.

ТОВ "Фінансова компанія "Арбо Фінанс" 05.10.2016 звернулося до ТОВ "Ефенес пропертіз лімітед" (№ 05.10/15-5), ДП "Фірма Дайленко" (№ 05.10/16-1), ОСОБА_13 (№ 05.10/16-1), ОСОБА_4 (№ 05-10/16-7), ОСОБА_14 (№ 05.10/16-3) з вимогами про усунення порушення за Кредитним та іпотечним договорами, у яких зазначало про існування заборгованості за кредитним договором № 638, яку вимагало погасити у тридцяти денний строк з дня отримання вказаних вимог, а також зауважило про те, що у випадку невиконання зазначеної вимоги буде проводити стягнення заборгованості передбаченим законодавством та договором № 638/ІП-3 шляхом, передбачений діючим законодавством України.

Також, 19.10.2016 у газеті центральних органів виконавчої влади "Урядовий кур'єр" № 195 (5815) опубліковано Вимогу про усунення порушень за кредитним та іпотечним договором.

В подальшому, як було зазначено вище, 08.12.2016 на підставі договору про відступлення прав вимоги (щодо виконання кредитного договору та договору іпотеки № 638/ІП-3) ТОВ "ФК "Скілінг" прийняло право вимоги належного виконання зобов'язань ДП "Фірма Дайленко" за кредитним договором № 638, а також право вимоги за договорами, якими забезпечено виконання зобов'язань за кредитним договором, а саме права Іпотекодержателя, що виникають з іпотечного договору № 638/ІП-3. Про дані обставини новий кредитор повідомив ДП "Фірма "Дайленко", ТОВ "Ефенес Пропертіз Лімітед", ОСОБА_13, ОСОБА_4 та ОСОБА_14 листами від 09.12.2016.

Колегія суддів зазначає, що статтею 35 Закону України "Про іпотеку" не передбачено повторного звернення із письмовою вимогою про усунення порушення у разі зміни кредитора, якщо первісним кредитором така вимога вже направлялась.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку, що доводи позивача щодо не направлення ТОВ "ФК "Скілінг" в порушення вимог ст. 35 Закону України "Про іпотеку" письмової вимоги про виконання порушеного зобов'язання є безпідставними.

Вказані обставини також встановлено у постанові Вищого господарського суду України від 07 грудня 2017 року в справі №910/3497/17 за позовом ТОВ "Ефенес Пропертіз Лімітед" (Company "Efenes Properties Limited") до ТОВ Фінансова компанія "Скілінг", ТОВ "БФ Груп", треті особи - Приватний нотаріус Войтовський В.С., ДП "Фірма "Дайленко", Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Арбо Фінанс", Публічне акціонерне товариство "Перехідний банк "РВС Банк" про визнання недійсним позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання недійсним договору купівлі-продажу.

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарські, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на викладене, безпідставними є твердження апелянта про відсутність у справі доказів наявності факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя.

Порядок здійснення державної реєстрації речових прав та їх обтяжень регламентується Постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25 грудня 2015 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Зокрема, пунктом 40 вказаного Порядку передбачено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 28 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та цим Порядком.

Відповідно до пункту 61 цієї Постанови для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ТОВ "Фінансова компанія "Скілінг" подало всі необхідні документи для реєстрації права власності як звернення стягнення на предмет іпотеки.

Щодо посилання апелянта на неможливість звернення стягнення на предмет іпотеки при наявності в Єдиному реєстрі заборон запису про заборону відчуження майна, колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, за даними Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 24 вересня 2016 року вбачається, що 20 вересня 2016 року зареєстровано обтяження №16491400 щодо заборони на спірне нерухоме майно на підставі іпотечного договору від 20 вересня 2016 року №814, обтяжувач ОСОБА_15

За даними Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 28 грудня 2016 року вбачається, що 27 вересня 2016 року зареєстровано обтяження №16607570 щодо арешту на спірне нерухоме майно на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення його відчуження від 13 січня 2015 року номер 45622249, видної Шевченківським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

Разом з тим, за змістом п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно", у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно.

Тобто вказаною нормою передбачено право, а не обов'язок реєстратора відмовити у здійсненні відповідних дій.

При цьому, відповідно до положень п. 61 постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 р. № 1127 "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", наявність зареєстрованої заборони відчуження майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого набувається право власності на предмет іпотеки іпотекодержателем, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови державній реєстрації права власності за іпотекодержателем.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 37 Закону України "Про іпотеку", іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Право іншої особи з вищим пріоритетом щодо строкового користування нерухомим майном, набутим у власність іпотекодержателем, зберігає чинність відповідно до умов договору, яким обумовлено таке користування. Права та вимоги третіх осіб на предмет іпотеки, набутий у власність іпотекодержателем, які мають нижчий пріоритет, ніж вимога іпотекодержателя, втрачають чинність.

Згідно статті 17 Закону України «Про іпотеку» наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою.

Відповідно до пункту 46 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (в чинній редакції на момент виникнення спірних правовідносин) наявність зареєстрованої заборони відчуження нерухомого майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого відбувається перехід права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іпотекодержателя, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно не є підставою для відмови у проведенні державної реєстрації права власності за іпотекодержателем.

З огляду на викладене, ТОВ "Фінансова компанія "Скілінг" звернуло стягнення на предмет іпотеки як попередній іпотекодержатель, у зв'язку із чим в силу закону наступна іпотека, припинилась. Отже, при вчиненні відповідних реєстраційних дій державним реєстратором не було допущено порушень закону.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 27.02.2018 по справі №826/4194/16.

Вказане спростовує посилання апелянта на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2014 року по справі № 21-357а14.

Крім того, як встановлено постановою Вищого господарського суду України від 07 грудня 2017 року в справі №910/3497/17, постановою начальника Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва головного територіального управління юстиції в м. Києві від 28.12.2016 спірне майно було звільнене з-під арешту, помилково накладеного постановою державного виконавця від 13.01.2015 № 45622249 в процесі виконання виконавчого листа № 761/6536/13-ц

Щодо посилань апелянта на те, що Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Войтовський В.С. зареєстрував право власності за ТОВ "Фінансова компанія "Скілінг" на підставі неіснуючого документу, а саме на підставі іпотечного договору №1422 від 13.07.2008, який не дає змогу встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, іпотека на спірне нерухоме майно виникла за іпотечним договором від 30 липня 2008 року №638/ІП-3, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою С.М. та зареєстрований у реєстрі за №1422.

З вказаного вбачається наявність технічної помилки в зазначенні реквізитів іпотечного договору, яка, як вірно зазначено судом першої інстанції, не є самостійною підставою для скасування оскаржуваного рішення. При цьому, до Державного реєстру прав можуть бути внесені відповідні виправлення.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що у державних реєстраторів були відсутні підстави для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень, передбачених ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а тому оскаржувані рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийнято відповідачами на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України, яке було чинним на момент прийняття вказаних рішень, а тому відсутні підстави для визнання їх протиправними та скасування.

Аналогічний висновок зроблений в постанові Пленуму ВАСУ «Про огляд практики розгляду справ, які виникають зі спорів у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 18 вересня 2015 року № 20, в якій зазначено, що системний аналіз положень статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» дозволяє дійти висновку, що законодавець визначив перелік підстав, за яких державний реєстратор, встановивши їх наявність, може прийняти рішення про відмову в державній реєстрації прав. При цьому вказані норми визначають вичерпний перелік підстав для відмови у реєстрації прав.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її зміни або скасування.

Відповідно до ст. 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 243, 308, 310, 315, 321, 322, 325, 329 КАС, Київський апеляційний адміністративний суд,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Войтовського Валентина Сергійовича, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рогача Вадима Вікторовича, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Скілінг", Товариство з обмеженою відповідальністю "БФ ГРУП", Товариство з обмеженою відповідальністю ЕFENES PROPERTIES LIMITED" (Товариство з обмеженою відповідальністю "Ефенес Пропертіз Лімітед"), Дочірнє підприємство "Фірма Дайленко" про визнання протиправними та скасування рішення - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддяО.А. Губська

СуддяІ.О. Лічевецький

СуддяВ.П. Мельничук

Повне судове рішення складено 26 квітня 2018 року