Справа № 805/1329/16-а
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2018-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

27 квітня 2018 року

Київ

справа №805/1329/16-а

касаційне провадження №К/9901/24790/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бившевої Л.І.,

суддів: Шипуліної Т.М., Хохуляка В.В.,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області (далі - Інспекція) на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 21.06.2016 (суддя - Бабіч С.І.) та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 09.08.2016 (головуючий суддя - Ястребова Л.В., суддя - Ляшенко Д.В., Компанієць І.Д.) у справі за позовом Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області до Державного підприємства «Селидіввугілля» (далі - Підприємство) про стягнення заборгованості із земельного податку,

УСТАНОВИВ:

У травні 2016 року Інспекція звернулась до суду із позовом до Підприємства, у якому просила стягнути з Підприємства податковий борг із земельного податку у сумі 98011,12 грн. з рахунків у банках, обслуговуючих Підприємство.

На обґрунтування зазначених позовних вимог Інспекція послалась на те, що Підприємством у добровільному порядку не була сплачена узгоджена сума податкового зобов'язання у розмірі 98011,12 грн., яка виникла на підставі самостійно поданих Підприємством 12.02.2013, 03.02.2014, 11.02.2015 та 08.02.2016 податкових декларацій з плати за землю (у сумі 84100,93 грн.), на підставі податкових повідомлень-рішень від 08.12.2015 та від 14.12.2015 (у сумі 3310,06 грн.) та з урахуванням нарахованої Підприємству пені за несвоєчасне погашення податкових зобов'язань (у сумі 10600,13 грн.). Інспекцією були прийняті на направлені Підприємству перша та друга податкові вимоги, а також прийняте рішення про застосування заходів погашення податкового боргу платника податків за рахунок стягнення його активів, проте усі прийняті Інспекцією заходи не призвели до погашення податкового боргу.

Донецький окружний адміністративний суд постановою від 21.06.2016 позов задовольнив частково: стягнув з Підприємства податковий борг із земельного податку у сумі 18926,78 грн. з розрахункових рахунків платника у банках, які його обслуговують.

Донецький апеляційний адміністративний суд ухвалою від 09.08.2016 рішення суду першої інстанції залишив без змін.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суди виходили з того, що на час проведення антитерористичної операції з квітня 2014 року Підприємство звільнене від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності в силу положень статей 6, 7 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», з огляду на що з Підприємства підлягає стягненню податковий борг за період з жовтня 2013 року по березень 2014 року.

Інспекція оскаржила рішення судів першої та апеляційної інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог до Вищого адміністративного суду України, який ухвалою від 09.09.2016 відкрив касаційне провадження у даній справі та витребував матеріали справи із суду першої інстанції. В обґрунтування вимог касаційної скарги скаржник вказує на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, оскільки у статті 1 Податкового кодексу України визначено, що Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, а стаття 2 Податкового кодексу України встановлює, що зміна положень цього Кодексу може здійснюватися виключно шляхом внесення змін до цього Кодексу. Також, Інспекція вказує, що єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Відповідач не реалізував процесуальне право щодо подання заперечень на касаційну скаргу.

Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 02.06.2016 № 1401-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, статтю 125 Конституції України викладено в редакції, згідно з якою Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України.

Згідно з пунктом 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, з дня початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, Верховний Суд України, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Вищий господарський суд України, Вищий адміністративний суд України припиняють свою діяльність та ліквідуються у встановленому законом порядку.

Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, постановою Пленуму Верховного Суду від 30.11.2017 № 2 «Про визначення дня початку роботи Верховного Суду» днем початку роботи Верховного Суду визначено 15.12.2017.

Законом України від 03.10.2017 № 2147-VIII, який набрав чинності з 15.12.2017, Кодекс адміністративного судочинства викладено в новій редакції.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями у справі визначено склад колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: Бившева Л.І. (суддя-доповідач, головуючий суддя), Хохуляк В.В., Шипуліна Т.М.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII, який набрав чинності з 15.12.2017) касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду ухвалою від 22.02.2018 прийняв касаційну скаргу Інспекції до провадження, визнав за можливе проведення касаційного розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та призначив справу до розгляду в порядку письмового провадження з 27.02.2018.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду перевірив наведені у касаційній скарзі доводи та дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суди встановили, що Підприємство є юридичною особою, зареєстроване та обліковується в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців з 06.06.2005, (місцезнаходження Підприємства: 85400, Донецька обл., м. Селидове, вул. Карла Маркса, буд.41) та перебуває на обліку як платник податку в Інспекції (місцезнаходження: 85300, Донецька обл., м. Красноармійськ, вул. Горького, буд.1). За інформацією зі зворотного боку облікової карки платника податку у Підприємства обліковується податковий борг із земельного податку у загальному розмірі 98011,12 грн., у тому числі: 84100,93 грн. основного платежу, який утворився за період з 30.10.2013 по 30.01.2016 на підставі поданих Підприємством податкових декларацій з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за № від 12.02.2013, № від 03.02.2014, № від 11.02.2015 та № від 08.02.2016, за земельну ділянку, розташовану у місті Гірник (18010500); 3310,06 грн. штрафних (фінансових) санкцій згідно податкових повідомлень-рішень № від 08.12.2015 та № від 14.12.2015; 10600,13 грн. пені, нарахована за несвоєчасне погашення податкових зобов'язань, за період з 01.10.2010 по 09.10.2014. Також, Інспекція надіслала на адресу Підприємства першу податкову вимогу форми «Ш» № 1/92 від 01.07.2005, яка була отримана Підприємством 04.07.2005, та другу податкову вимогу форми «Ю2» № 2/103 від 05.08.2005, яка була отримана Підприємством 09.08.2005.

За визначеннями, наведеними у підпунктах 14.1.147, 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), плата за землю - це обов'язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності; земельний податок - це обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу).

Згідно з пунктом 286.2 пункту 286 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Пунктом 287.3 статті 287 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Указом Президента України від 14.04.2014 № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України».

Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який набрав чинності з 15.10.2014, визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Положеннями статті 6 Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено звільнення від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності, а саме - під час проведення антитерористичної операції звільнити суб'єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

На виконання абзацу 3 пункту 5 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція (дію розпорядження зупинено згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 1079-р), яке втратило чинність згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України».

Виходячи з аналізу наведених вище правових норм, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що саме здійснення господарської діяльності на території проведення антитерористичної операції є підставою для звільнення від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Місто Селидове Донецької області, на території якого зареєстроване Підприємство, та місто Гірник Донецької області, на території якого знаходяться земельні ділянки, на яких Підприємство провадить господарську діяльність, входять до Переліків населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затверджених розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 № 1053-р (втратило чинність) і Кабінету Міністрів України від 02.12.20154 № 1275-р (чинне).

З огляду на положення статті 6 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» суб'єкти господарювання звільнені від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності на період проведення антитерористичної операції в силу прямої дії Закону.

Таким чином, стягнення з Підприємства податкового боргу із земельного податку за період з 14.04.2014 до закінчення антитерористичної операції є протиправним.

Доводи податкового органу щодо ненадання Підприємством контролюючому органу сертифіката Торгово-промислової палати України про наявність форс-мажорних обставин, які призвели до несвоєчасної сплати земельного податку в період з 14.04.2014 до закінчення антитерористичної операції, є безпідставними з огляду на відсутність такої умови для звільнення від сплати у статті Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Потреба в цьому сертифікаті виникне при визнанні безнадійної недоїмки та її списанні.

Також, безпідставними є посилання Інспекції на положення статей 1, 2 Податкового кодексу України, оскільки пунктом 3 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Таким чином, доводи Інспекції, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків, наведених у постанові Донецького окружного адміністративного суду від 21.06.2016 та ухвалі Донецького апеляційного адміністративного суду від 09.08.2016, оскільки суди попередніх інстанцій правильно застосували норми матеріального права до встановлених у справі правовідносин, а тому у задоволенні його касаційної скарги слід відмовити.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній з 15.12.2017) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній з 15.12.2017) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи зазначене, касаційна скарга Інспекції підлягає залишенню без задоволення, а постанова Донецького окружного адміністративного суду від 21.06.2016 та ухвала Донецького апеляційного адміністративного суду від 09.08.2016 - без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 349, ст. 350, ч.ч. 1, 5 ст. 355, ст.ст. 356, 359, підпунктом 4 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області залишити без задоволення, а постанову Донецького окружного адміністративного суду від 21.06.2016 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 09.08.2016 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду Л.І. Бившева

В.В. Хохуляк

Т.М. Шипуліна