Справа № 573/238/18
Суддя: Кліщ О. В.
Дата ухвалення: 2018-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 573/238/18
Номер провадження 2-а/573/9/18
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

(повний текст )

24 квітня 2018 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі: головуючої судді: Кліщ О.В., з участю секретаря: Сітало Ю.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора сектору реагування патрульної поліції №1 Сумського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Сумській області Марченка Віктора Михайловича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

13 лютого 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора сектору реагування патрульної поліції №1 Сумського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Сумській області Марченка Віктора Михайловича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 02 грудня 2017 року в м.Білопілля Сумської області по вул. Соборній буд.117 інспектором СРПП № 1 Сумського РВП ГУНП в Сумській області капітаном поліції Марченком Віктором Михайловичем було винесено постанову серії БР № 083038 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відносно нього, мешканця м.Білопілля, про те, що він нібито керував транспортним засобом марки ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_1 та нібито його зупинив вищевказаний працівник поліції і позивач стверджує про те, що у тій ситуації він був зобов»язаний надати інспектору водійське посвідчення з відповідною категорією та підтверджуючий документ на право управління(користування) вказаним автомобілем. У зв'язку з цим інспектор вважає, що позивач порушив вимоги п.2.1 «а» ПДР України.

Позивач вказує, що вищевказана постанова винесена завчасно у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, тому вона підлягає скасуванню. Що дійсно, 02 грудня 2017 року, на вимогу позивача, за попередньою домовленістю до нього під'їхав за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_3, який був за кермом автомобіля ВАЗ 21099, д.н.з. НОМЕР_1. Після чого позивач разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 сіли в автомобіль близько 08:00 год. ранку та поїхали в напрямку Сільхозтехніки. Неподалік першого мосту, що знаходиться по вул. Соборній в м.Білопілля, ОСОБА_3 запинили працівники поліції, після чого разом з ОСОБА_3 вони вийшли із автомобіля та підійшли до працівника поліції, який завів розмову про його стан та почав вимагати документи на автомобіль, а позивач почав йому пояснювати про те, що ці документи знаходяться у ОСОБА_3, у зв'язку з тим, що він керував автомобілем.

На питання інспектора Марченка Віктора Михайловича хто є власником автомобіля, - ОСОБА_3 вказав на позивача - ОСОБА_1, після чого поліцейський почав вимагати у позивача документи., яких у позивача не було. Але позивач повідомив інспектору, що він не керував автомобілем. Після чого інспектор уточнив анкетні дані позивача та перевірив їх за допомогою технічних засобів, які є в базі МВС, засвідчившись у тому, що позивач надав правдиві дані.

Позивач вказує, що весь час спілкування з працівником поліції емоційно викликав не тільки негативні стосунки, але й незадовільний настрій.

Після чого ОСОБА_3, сів в автомобіль та поїхав, у зв'язку з тим, що плановаий термін використання його як водія закінчився.

Вважаючи, що відсутня подія правопорушення - керування вище вказаним автомобілем, а тому відсутній склад адміністративного правопорушення в його діях,- позивач просить суд визнати дії інспектора сектору реагування патрульної поліції № 1 Сумського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Сумській області Марченка Віктора Михайловича незаконними та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії БР № 083038 від 02.12.2017 року винесену відносно нього, ОСОБА_1, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_6 заявлені позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Позивач пояснив, що 02.12.2017 року вранці в його автомобілі їхало п'ять чоловік та при зупинці автомобіля двома працівниками поліції зауваження були з боку інспектора саме до нього, що він у нетверезому стані і повинен пред'явити документи на автомобіль. На що він пояснив, що він не водій і пред'являти документи не буде. Після чого інспектор Марченко В.М. склав протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП, а що складений в той день був ще один протокол, - за ч.1 ст. 126 КУпАП, позивач дізнався тільки при розгляді справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП в суді. Вважає дії відповідача незаконними, так як він не був за кермом і не зобов'язаний пред'являти документи. Пояснив, що власник автомобіля марки ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_1 доручив йому керувати автомобілем, а він дозволив ОСОБА_3 керувати, але хто є власником зазначеного автомобіля пояснити не зміг.

В судовому засіданні відповідач - інспектор сектору реагування патрульної поліції №1 Сумського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Сумській області Марченко В. М. позовних вимог не визнав повністю та просив відмовити в задоволенні позову. Пояснив, що 02.12.2017 року він згідно плану-завданню спільно з інспектором ОСОБА_7. несли службу в добовому наряді в м. Білопілля. Приблизно о 7-00 годині ранку проїжджали повз маркету « АТБ» в м.Білопілля та помітили, що на парковці поблизу входу в маркет група молодих людей розпиває спиртні напої, причому пляшки знаходилися на автомобілі, там же знаходилася і їжа. Пізніше він зупинив цей автомобіль на вул. Соборній, яким керував ОСОБА_1 Автомобіль марки ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_1. Погода була ясна і добре було видно, що саме за кермом був ОСОБА_1, який сидів в автомобілі на місці водія-був за кермом, а позаду ОСОБА_1 було двоє молодих людей. Та поряд біля нього сидів чоловік його віку. Всі пасажири та водій ОСОБА_1 знаходилися в стані алкогольного сп'яніння. ОСОБА_1 вийшов з місця водія та інспектор представився та пред'явив йому вимогу пред'явити посвідчення водія та документи на автомобіль. На що ОСОБА_1 сказав, що документів у нього при собі не має. При цьому інспектор відчув, що з порожнини рота ОСОБА_1 відчутний запах алкоголя, одяг його був частково забруднений, очі почервонілі, млява мова. Інспектор спитав, чи вживав ОСОБА_1 спиртне, на що той відповів, що товариші пили всю ніч, а він вранці трішки випив спиртного. Що він возив товаришів всю ніч, а під ранок не втримався і випив спиртного сам. Інспектор запропонував пройти медогляд. Після цього інспектор разом з напарником ОСОБА_7 зупинили 2-х свідків, які їхали по цій вулиці, та в їх присутності запропонували ОСОБА_1 продути газоаналізатор « Драгер», на що останній відмовився. Інспектор пояснив, що він вперше побачив ОСОБА_1 коли його в той день зупинив. А ОСОБА_3 прийшов хвилин через 40 після зупинення автомобіля, яким керував ОСОБА_1 ОСОБА_3 пред'явив свідоцтво про реєстрацію. Якби ОСОБА_3 не прийшов, автомобіль би відігнали на штраф майданчик. Особу ОСОБА_1 встановили в службовому автомобілі, ОСОБА_1 сідав в службовий автомобіль.

Інспектор пояснив, що постанову ОСОБА_1 він оголосив в присутності 2-х свідків. Інспектор зупинив цих свідків вже після того, як ОСОБА_1 вийшов із службового автомобіля, куди був запрошений для складання постанови. Ці свідки не бачили хто сидів за кермом автомобіля. ОСОБА_1 не пред'явив інспектору посвідчення водія, та реєстраційні документи на транспортний засіб, а також страховий поліс. Йому було роз'яснено положення ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, повідомлено про дату та час розгляду справи за ч.1 ст. 130 КУпАП. По базі АРМОР встановили його особу остаточно, з його слів дані підтверджувалися. ОСОБА_1 не заперечував щоб ОСОБА_3, який приїхав зі сторони м.Ворожба через 40 хвилин після зупинки автомобіля, забрав автомобіль і відігнав його на пилораму.

Інспектор пояснив, що ним при винесенні постанови за ч.1 ст. 126 КУпАП було дотримано прав ОСОБА_1, в присутності свідків було повідомлено про винесення постанови за ч.1 ст. 126 КУпАП, та що у разі несплати штрафу- буде стягнуто його подвійний розмір. Але на пропозицію поставити підпис і отримати копію постанови- ОСОБА_1 відмовився. Пояснення свідків було долучено до постанови.

Аналогічні пояснення у судовому засіданні дав свідок ОСОБА_7, який працює інспектором СМПП № 4 Сумського РВП ГУНП в Сумській області. Щодо того, що за кермом автомобіля марки ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_1 знаходився ОСОБА_1, який не мав при собі ні посвідчення водія, ні свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. В салоні автомобіля під керуванням ОСОБА_1 знаходилися троє молодих людей,які, як і ОСОБА_1, булит на вигляд з ознаками алкогольного сп'яніння. Для складення постанови були запрошені двоє свідків. Постанову за ч.1 ст. 126 КУпАП складав інспектор Марченко В.М., а за ч.1 ст. 130 КУпАП - інспектор ОСОБА_7 Для визначення стану алкогольного сп'яніння ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння, та він відмовився, не зважаючи на те, що були вочевидь ознаки алкогольного сп'яніння. Свідок пояснив, що при розгляді матеріалів про притягнення ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП в суді, в коридорі суду на залякування з боку ОСОБА_1 скаржився свідок ОСОБА_8

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив, що він знаходиться у дружніх стосунках з ОСОБА_1 та що 02.12.2017 року за кермом був дядя ОСОБА_3- ОСОБА_3., а не ОСОБА_1 ОСОБА_3 вранці 02.12.2017 рок у забрав 4-х товаришів, в числі яких був свідок та ОСОБА_1, які разом відпочивали ніч та вживали спиртні напої разом. А коли зупинили автомобіль працівники поліції- то інспектор підійшов чомусь до ОСОБА_1, хоч за кермом знаходився ОСОБА_3

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив, що не пояснював у судовому засіданні при розгляді адміністративного матеріалу відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП про те, що той знаходився в стані алкогольного сп'яніння та підписав чистий бланк протоколу так як поспішав, та що йому ніхто не погрожував.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що знаходиться у дружніх стосунках з ОСОБА_1 та разом з ним після нічного відпочинку їхав вранці в одному автомобілі, при цьому за кермом був дядя ОСОБА_3 - ОСОБА_3 При зупинці автомобіля інспектором з автомобіля одночасно вийшли ОСОБА_1 та ОСОБА_3, тому інспектори подумали, що за кермом знаходився ОСОБА_1 і почали складати протоколи на ОСОБА_1

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив, що є знайомим ОСОБА_1 та 02.12.2017 року вранці йшов від установи, де працює його мама в центр Білопілля та побачив, на відстані 4-5 метрів через дорогу, що по вул. Соборній інспектори ДАЇ питають у ОСОБА_1 чи є у нього документи. А похилого віку чоловік сказав інспектору, що за кермом був він, а не ОСОБА_1 Для дачі показів в суд його запросив прийти ОСОБА_1- зателефонував йому.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що його син та ОСОБА_1 - друзі, та що 01 грудня 2017 року він взяв машину у ОСОБА_1 для власних потреб і ОСОБА_1 попросив його вранці 02.12.2017 року забрати його з друзями та відвезти на сільгосптехніку. Що після зупинки автомобіля він поки шукав у «бардачку» документи з машини вийшов ОСОБА_1, тому інспектори подумали, що ОСОБА_1 знаходився за кермом.

Заслухавши пояснення позивача, його представника, відповідача, свідків, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи із наступного.

Відповідно до ч.6 ст. 78 КАС України вирок суду в кримінальному проваджені, ухвала про про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові налідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії ( бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Так, постановою Білопільського районного суду Сумської області від 23 січня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і піддано стягненню у виді штрафу на користь держави в сумі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. (а.с.63,64).

Вищевказана постанова залишилася в силі на підстави постанови Апеляційного суду Сумської області від 28 лютого 2018 року.( а.с.65,66).

Згідно квитанції Приватбанку від 14.03.2018 року ОСОБА_1 сплатив штраф у сумі 10200 грн., тобто погодився, що саме він був за кермом автомобіля марки ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_1 02 грудня 2017 року ( а.с.67).

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до частини 1 статті 29 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський захід - це дія або комплекс дій превентивного або примусового характеру, що обмежує певні права і свободи людини та застосовується поліцейськими відповідно до закону для забезпечення виконання покладених на поліцію повноважень.

Відповідно до пунктів 1, 4 статті 31 Закону України «Про національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи як перевірка документів особи та зупинення транспортного засобу.

Згідно з пунктом 6 статті 32 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський має право вимагати від особи пред'явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у випадку якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об'єктом вчинення правопорушення.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об'єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

Так, враховуючи, що 02.12.2017 року співробітниками поліції, зокрема відповідачем здійснювались в м.Білопілля поліцейські заходи згідно плану-завданню спільно з інспектором ОСОБА_7. в добовому наряді, то суд прийшов до висновку про наявність підстав для зупинення транспортного засобу та перевірки документів позивача.

Відповідно підпункту «а» пункту 2.1 Правил дорожнього руху, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно з частиною 2 статті 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред'явити для перевірки посвідчення водія.

Частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Наведені позивачем в обгрунтування своїх вимог обставини, що не він був за кермом автомобіля під час зупинки інспектором протирічать доказам, які вже здобуті судом при розгляді матеріалів за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Пояснення ОСОБА_1 не були доведені належними та достовірними доказами в розумінні ст.ст.73,74 КАС України.

Факт відсутності водійського посвідчення на момент вимоги відповідача про його пред'явлення, позивач в судовому засіданні не заперечував.

Допитані в судовому засіданні свідки не могли підтвердити обставини наявності у позивача на момент керування транспортним засобом водійського посвідчення.

Отже, викладене свідчить про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.126 КУпАП, за вчинення якого останнього притягнуто до адміністративної відповідальності.

Що стосується доводів позивача стосовно порушення процедури притягнення до адміністративної відповідальності, то вони є безпідставними.

Процедуру провадження у справі про адміністративне правопорушення визначає Кодекс України про адміністративні правопорушення, відповідно до статті 222 якого органи Національної поліції розглядають, зокрема, справи про адміністративні правопорушення про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, до яких відноситься правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 цього кодексу.

Згідно з частини 2 статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Як встановлено частиною 4 статті 258 цього кодексу у випадках, передбачених частиною другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов'язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 р. № 1395, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 р. за № 1408/27853 (далі Інструкція).

Відповідно до п. 4 розділу І «Загальні положення» Інструкції у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Пунктами 1 та 2 розділу III «Розгляд справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» встановлено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 8 цього розділу Інструкції справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справа розглядається лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (стаття 268 КУпАП).

За приписами п. 5 розділу IV «Постанова по справі про адміністративне правопорушення» постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи (стаття 285 КУпАП). Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається поштою рекомендованим листом особі, стосовно якої її винесено.

У випадках, передбачених статтею 258 КУпАП, копія постанови у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення (стаття 285 КУпАП).

Відтак, зазначеними нормами КУпАП та Інструкції встановлено, що в даному випадку відповідачем саме на місці вчинення правопорушення повинна була винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи фактичні обставини справи, наявні докази, суд приходить до висновку, що відповідачем в повній мірі дотримано вимоги статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, спірна постанова за змістом відповідає вимогам статі 238 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в тому числі щодо викладення суті вчиненого порушення, позивач відповідно до ст.268 КУпАП скористався своїм правом на оскарження спірної постанови, а тому суд не вбачає підстав для її скасування.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 242-246,286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до Розділу VІІ п. 1.15.5 Перехідних положень КАС України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до Розділу VІІ п. 1.9 Перехідних положень КАС України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їх повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного адміністративного суду через Білопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Суддя

Справа № 573/238/18

Номер провадження 2-а/573/9/18

Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

(вступна і резолютивна частина)

24 квітня 2018 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі: головуючої судді: Кліщ О.В., з участю секретаря: Сітало Ю.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора сектору реагування патрульної поліції №1 Сумського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Сумській області Марченка Віктора Михайловича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Зважаючи на складність справи, на підставі ч.6 ст.250 КАС України, суд відстрочує складення рішення у повному обсязі і проголошує його вступну та резолютивну частину. Повний текст рішення буде виготовлений протягом п'яти днів з дня проголошення вступної і резолютивної частини рішення. На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 242-246,250,286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до Розділу VІІ п. 1.15.5 Перехідних положень КАС України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до Розділу VІІ п. 1.9 Перехідних положень КАС України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їх повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного адміністративного суду через Білопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Суддя