Справа № 826/9045/15
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2018-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
Іменем України

24 квітня 2018 року

Київ

справа №826/9045/15

адміністративне провадження №К/9901/2659/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., судді Гриціва М.І., судді Коваленко Н.В., розглянувши в письмовому провадженні у касаційному порядку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління державної охорони України, Головного Управління Пенсійного фонду України у м. Києві, за участю військової прокуратури Дарницького гарнізону про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії за касаційною скаргою Управління державної охорони України на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва у складі судді Нагорянського С.І. від 22 липня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду в складі колегії суддів: Карпушової О.В., Епель О.В., Кобаля М.І. від 21 жовтня 2015 року,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління державної охорони України, Головного Управління Пенсійного фонду України у м. Києві, за участю військової прокуратури Дарницького гарнізону про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії, в якому просив: визнати неправомірними дії відповідача по встановленню з 01 січня 2008 року посадового окладу в розмірі 1750,00 грн; визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неприйняття рішення стосовно визначення його посадового окладу, з якого нараховується пенсія; зобов`язати Управління державної охорони України в особі його начальника відповідно до підпункту першого пункту 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 встановити посадовий оклад для перерахунку пенсії з 01 січня 2008 року у розмірі, що є відповідним його посаді, з урахуванням збільшення цього окладу на підставі наказу начальника Управління державної охорони України № 01 від 03 квітня 2007 року до 280 грн (з 01 січня 2008 року - 1830 грн, а на підставі наказу начальника Управління державної охорони України № 008 від 01 грудня 2007 року до 297 грн (з 01 січня 2008 року - 2050 грн.); зобов`язати Управління державної охорони України надати йому та надіслати до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 45 від 13 лютого 2008 року довідку про грошове забезпечення з урахуванням розміру знову призначеного збільшеного посадового окладу; зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України у м. Києві здійснити йому перерахунок пенсії з 01 січня 2008 року на підставі довідки Управління державної охорони України про його грошове забезпечення з урахуванням розміру знову призначеного збільшеного посадового окладу; стягнути з Головного Управління Пенсійного фонду України у м. Києві кошти, які будуть нараховані йому в результаті перерахунку його пенсії у зв`язку з підвищенням посадового окладу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що пенсія йому перерахована з урахуванням посадового окладу, що є невідповідним фактичній посаді, яку він займав.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 липня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2015 року, позовні вимоги задоволено частково, визнано неправомірними дії Управління державної охорони України по встановленню ОСОБА_1 посадового окладу в розмірі 1750,00 грн, що є невідповідним фактичній посаді, яку займав позивач для перерахунку його пенсії; визнано протиправною бездіяльність Управління державної охорони України щодо неприйняття рішення стосовно визначення посадового окладу позивача, з якого нараховується його пенсія; зобов`язано Управління державної охорони України в особі його начальника відповідно до підпункту першого пункту 5 Постанови Кабінету Міністрів України № 1294 від 07 листопада 2007 року встановити ОСОБА_1 посадовий оклад для перерахунку пенсії з 01 січня 2008 року у розмірі, що є відповідним його посаді, з урахуванням збільшення цього окладу на підставі наказу начальника Управління державної охорони України № 01 від 03 квітня 2007 року до 280 грн; зобов`язано Управління державної охорони України надати ОСОБА_1 та надіслати до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 45 від 13 лютого 2008 року довідку про грошове забезпечення з урахуванням розміру знову призначеного збільшеного посадового окладу; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 15 листопада 2015 року на підставі довідки Управління державної охорони України про його грошове забезпечення з урахуванням розміру знову призначеного збільшеного посадового окладу, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що відповідачем неправильно визначена посада, з якої позивач був звільнений, оскільки не відповідає класифікаційним характеристикам, зокрема, назвою, розміром посадового окладу, функціональністю та організаційним рівнем підрозділу у структурі органу.

Не погоджуючись з рішенням суду першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на допущені судами порушення норм матеріального і процесуального права, Управління державної охорони України звернулось із касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 липня 2015 року і ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2015 року та відмовити у задоволенні позову.

Доводи касаційної скарги мотивовані тим, що позивач був звільнений зі служби наказом начальника управління зі штатної посади - заступник начальника відділу, а не заступника директора Департаменту, отже, для перерахунку пенсії, виходячи із посадового окладу «Заступник директора Департаменту» правові підставі - відсутні.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30 листопада 2015 року відкрито касаційне провадження у справі № 205/10392/14, відмовлено у зупиненні виконання постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 липня 2015 року і ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2015 року витребувано адміністративну справу та запропоновано сторонам надати заперечення на касаційну скаргу.

Пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що Вищий адміністративний суд України діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду.

У відповідності з положенням пункту 11 частини другої статті 46, пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Пленум Верховного Суду постановою від 30 листопада 2017 року № 2 визначив, що днем початку роботи Верховного Суду є 15 грудня 2017 року. З цієї дати набрав чинності також Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, яким, зокрема, КАС України від 06 липня 2005 року № 2747-IV викладено у новій редакції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 січня 2018 року для розгляду цієї справи визначено новий склад колегії суддів, суддею-доповідачем визначено суддю Верховного Суду Берназюка Я.О.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Берназюка Я.В. від 14 лютого 2018 року прийнято до свого провадження касаційну скаргу Управління Державної охорони України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 липня 2015 року і ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2015 року за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної охорони України, Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві за участю військової прокуратури Дарницького гарнізону про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

Від ОСОБА_1 та військової прокуратури Дарницького гарнізону надійшли відзиви на касаційну скаргу Управління державної охорони України, в яких містяться заперечення проти касаційних вимог та вказується на їх необґрунтованість.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 159 КАС України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) та частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України (в редакції, чинній після 15 грудня 2017 року) судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України (в редакції, чинній після 15 грудня 2017 року) встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зазначеним вимогам процесуального закону рішення суду першої та апеляційної інстанцій відповідають, а викладені в касаційній скарзі мотиви скаржника є неприйнятні з огляду на наступне.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до наказу начальника Управління державної охорони від 11 листопада 1994 року № 65-ос ОСОБА_1 звільнений з військової служби, з посади заступника начальника відділу по роботі з особовим складом Управління державної охорони України, з призначенням пенсії у відповідності до вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Після звільнення позивачу була призначена пенсія, як військовослужбовцю звільненому в запас, розрахунок якої проводився у відповідності до посадового окладу, який згідно копії довідки розрахунку пенсії від жовтня 1996 року становив 140 грн.

Наказом начальника Управління № 01 від 03 квітня 2007 року посадовий оклад полковника ОСОБА_1 був збільшений до 280 грн, а наказом начальника Управління № 008 від 01 грудня 2007 року посадовий оклад збільшений до 297 грн.

В січні 2015 року позивач направив начальнику Управління державної охорони України звернення, в якому просив врегулювати питання перерахунку пенсії у відповідності з наказом начальника Управління № 008 від 01 грудня 2007 року, оскільки його посадовий оклад з січня 2008 року був зменшений, у зв`язку з чим просив направити до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві відповідну довідку для перерахунку пенсії.

Листом від 04 березня 2015 року № 2/6-295 позивачу було відмовлено в задоволенні його звернення, на підставі роз`яснень Пенсійного фонду України та Міністерства соціальної політики України № 17753/3-6 від 06 лютого 2012 року.

Згідно з роз`ясненнями Пенсійного фонду України та Міністерства соціальної політики України № 17753/3-6 від 06 лютого 2012 року, перерахунок пенсій категоріям пенсіонерів, до яких належить позивач, здійснюється у відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України № 45 від 13 лютого 2008 року «Про затвердження порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Порядок) та постанови Кабінету Міністрів України № 1294 від 07 листопада 2007 року «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу».

Пунктом 3 Порядку передбачено, що уповноважені органи на підставі списків готують для перерахунку пенсії довідки про розмір грошового забезпечення кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно із додатком 2 (далі - довідка) та у місячний строк подають їх Головним управлінням Пенсійного фонду України.

Водночас, згідно пункту 6 Порядку відповідною вважається посада, яка за класифікаційними характеристиками, зокрема, назвою, розміром посадового окладу, функціональністю та організаційним рівнем підрозділу у структурі органу (організації, установи, військової частини тощо) прирівнюється до посади, з якої особа була звільнена.

Судами у цій справі встановлено, що в управлінні державної охорони України після 1995 року неодноразово змінювалась організаційно-штатна структура та змінювались назви посад.

Згідно довідки відповідача від 26 червня 2015 року № 2/6-773 відповідно до наказу начальника управління державної охорони України від 17 квітня 1995 року № 024 був ліквідований підрозділ управління державної охорони України з назвою « 2 відділ», до складу якого входило чотири структурні підрозділи. Відповідно до наказу начальника управління державної охорони України від 17 квітня 1995 року № 024 була ліквідована посада «заступник начальника відділу по роботі з особовим складом» у складі підрозділу під назвою « 2 відділ» в управлінні державної охорони.

Відповідно до наказу начальника управління державної охорони України від 16 березня 2012 року № 01 в управлінні державної охорони України був створений підрозділ з назвою «Департамент охорони об`єктів» з функціональним призначенням подібним до функціональною призначення підрозділу « 2 відділ», який було ліквідовано в 1995 році, до складу якого увійшли дев`ять структурних підрозділів. В керівництві Департаменту було створено дві посади: «Директор Департаменту», «Заступник директора Департаменту».

Таким чином, суди прийшли до висновку стосовно рівнозначності посади позивача посаді заступника директора Департаменту, що утворилася внаслідок штатних змін.

Відповідно до положень пункту 1 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», перерахунок раніше призначених пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення і надбавок, доплат, підвищень та премій у розмірах, установлених законодавством.

Пунктом 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» були затверджені схеми посадових окладів військовослужбовців у розмірах згідно з додатками, а пунктом 5 цієї постанови керівникам державних органів надано право в межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, установлювати посадові оклади військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу, посади яких не передбачені цією постановою, - у розмірах, визначених затвердженими цією постановою схемами згідно з додатками 1-23 і 30-32 за аналогічними посадами.

Отже, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що Кабінет Міністрів України делегував своє право керівникам державних органів визначати розміри посадових окладів, у тому числі, й начальнику Управління державної охорони України, відтак, накази № 01 від 03 квітня 2007 року та № 008 від 01 грудня 2007 року про встановлення нових розмірів посадових окладів, зокрема, ОСОБА_1 , є належною підставою для проведення перерахунку пенсій позивача.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України Про судоустрій і статус суддів встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі Федоренко проти України (№ 25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути існуючим майном або виправданими очікуваннями щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи законними сподіваннями отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства (STRETCH v. THE UNITED KINGDOM № 44277/98).

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого "права власності" (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини Фон Мальтцан та інші проти Німеччини). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися "активом": вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є "активом", на який може розраховувати громадянин як на свою власність ("MALTZAN (FREIHERR VON) AND OTHERS v. GERMANY " № 71916/01, 71917/01 та 10260/02).

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення судів у цій справі є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в судових рішеннях повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Управління державної охорони України залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 липня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2015 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Я.О. Берназюк
Судді: М.І. Гриців
Н.В. Коваленко