Справа № 288/362/18
Суддя: Рудник М. І.
Дата ухвалення: 2018-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 288/362/18
Провадження № 2-а/288/19/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2018 року смт. Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Рудник М. І.,

при секретарі судового засідання Нечипоренко М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Попільня Житомирської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти № 2 Управління патрульної поліції в Житомирській області старшого сержанта поліції ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі-позивач) звернувся до суду з позовною заявою в якій вказує, що постановою серії БР № 531379 від 13.03.2018 року його притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень 00 копійок за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП. Підставою притягнення до адміністративної відповідальності стало перевезення великогабаритного вантажу загальною довжиною понад 22 метри без відповідного дозволу, чим порушив вимоги п.п. 22.5 ПДР України.

З вказаною постановою позивач не згідний, вважає її незаконною з наступних підстав.

Як вбачається з постанови 13.03.2018 року керуючи транспортним засобом «DAF ХF105.460», д.н.з. НОМЕР_1, позивач був зупинений поліцейським УПП Житомирської області ОСОБА_2 (далі-відповідач).

Після зупинки транспортного засобу відповідач підійшов та оглянув автомобіль, запитав реєстраційні дані, перевірив справжність посвідчення водія та повідомив, що він зупинений за вчинення правопорушення.

На підтвердження своїх припущень відповідач вказав, що вантаж який перевозиться є великогабаритним та перевозиться нібито без належного оформлення, що є відповідно порушенням.

Відповідачем одразу ж на місці було складено постанову серії БР № 531379 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності передбаченої ст. 132-1 КУпАП та накладено стягнення в розмірі 510,00 гривень.

Позивач зазначає, що жодних доказів, на підставі яких було встановлено, що він вчинив вказане правопорушення в постанові не зазначено, а саме: інспектор не міг особисто вимірювати і визначати відповідність дотримання параметрів під час перевезення вантажів, оскільки визначити, чи відповідають габарити вантажу нормам можуть тільки уповноважені співробітники Укртрансбезпеки, що мають відповідні знання, фах і обладнання.

Підтвердженням того факту, що відповідачем було неналежно зафіксовано розмір вантажу підтверджується також тим, що в постанові навіть не зазначено спосіб у який він замірявся, що ще раз підтверджує відсутність будь яких пристроїв, якими здійснювались заміри.

Позивач просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення.

Позивач в судове засідання не зявився, надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності та за відсутності його представника.

Відповідач в судове засідання не зявився, надав до суду відзив на позовну заяву про скасування постанови, в якому просить відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до поліцейської роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення за безпідставністю.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з слідуючого.

Як встановлено судом першої інстанції, 13 березня 2018 року о 14 годині 50 хвилин ОСОБА_3 на а/д Житомир ОСОБА_4, 34 км, керуючи транспортним засобом марки «DAF ХF105.460», д.н.з. НОМЕР_1, перевозив на платформі ЕХО 99981 д.н.з. НОМЕР_2, сільськогосподарську техніку, а саме: жатку «Флекс» S 930 та візок жатки, загальна довжина автопоїзда становить 24,3 м, що перевищувало дозволену довжину на 2,3 м та не мав при собі дозволу на перевезення великогабаритної техніки погодженого з органом НП, чим порушив п.п. 22,5 та 2,1 Г ПДР України.

За таких обставин, 13 березня 2018 року поліцейським роти № 2 Управління патрульної поліції в Житомирській області старшим сержантом поліції ОСОБА_2 було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БР № 531379, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень 00 копійок.

Також відповідачем було складено рапорт від 13.03.2018 року згідно якого підтвердилась вищевказана інформація та поліцейський вказує, що автомобіль з вантажем замірявся та його довжина перевищила допустиму норму на 2,3 м.

Вважаючи протиправними дії та постанову відповідача позивач оскаржив її до суду.

Відповідно до ст. 222 КУпАП України органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

При цьому, уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Крім того, Наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, п. 4 якої визначено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Також, визначено, що постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Так, п. 2.1 «г» ПДР України визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог спеціальних правил.

Відповідно до ч. 2 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух», з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

«Правилами проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами» затверджених постановою КМУ № 30 від 18.01.2001 року, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху. Пунктом 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами передбачено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі-дозвіл), виданим перевізникові органами Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Видача відповідних дозволів узгоджується статтею 52-3 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року № 3353 ХІІ (із змінами та доповненнями), а саме: до повноважень Національної поліції у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху належать: - участь у реалізації в межах своїх повноважень державної політики у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху; - забезпечення безпеки дорожнього руху; - організація супроводження і забезпечення безпечного руху транспортних засобів спеціального призначення; - видача в установленому порядку у випадках, передбачених законом, дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Крім того п. 22.6 ПДР передбачено, що великовагові та великогабаритні транспортні засоби повинні рухатись з увімкненим проблисковим маячком оранжевого кольору. Дозвіл на перевезення великогабаритного або великовагового транспортного засобу, що видається відповідним підрозділом Національної поліції, одночасно є дозволом на встановлення та використання проблискового маячка оранжевого кольору на великогабаритних і великовагових транспортних засобах та на автомобілі прикриття із зазначенням марки та державного реєстраційного номера на термін дії дозволу.

Пунктом 22.5 ПДР України визначено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Враховуючи вищевикладене працівники патрульної поліції мають право здійснювати перевірку у водія великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу наявності дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, оформленого та виданого в установленому законодавством порядку, тобто така перевірка вважається документальною, і не здійснюється в пунктах габаритно-вагового контролю. А в разі відсутності вказаного дозволу інспектор діє відповідно до Правил дорожнього руху України та Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Крім того, аналогічні позиції дотримуються і апеляційні суди в справах № 539/2697/17, № 539/1567/17 та № 717/536/17.

Відповідно до ст. 132-1 КУпАП України порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб'єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Крім того позивачем не надано жодного доказу, який би підтверджував те, що правопорушення він не вчиняв або що його вина у цьому відсутня. Навпаки факт вчиненого правопорушення він не заперечує.

Доводи адміністративного позову обґрунтовані виключно посиланням на формальні підстави для скасування спірної постанови, проте такі не підтверджені жодним належним допустимим доказом.

Статтею 251 КУпАП України визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Також, позивачем підписано постанову про накладення на нього адміністративного стягнення без будь-яких зауважень та пояснень.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити про те, що позивачем не надано жодного письмового доказу, що його вантаж не перевищував габарити. Більше того, Правилами дорожнього руху України визначено, що водій, який здійснює перевезення небезпечних вантажів повинен мати відповідну документацію на перевезення такого вантажу, а інспектори патрульної поліції мають право на перевірку наявності такої документації у водія. У даному випадку у позивача вказаний дозвіл на перевезення великогабаритного вантажу був відсутній, що свідчить про наявність порушення Правил дорожнього руху України.

Суд дійшов висновку про те, що відповідач відповідно до ст. 71 КАС України навів підтверджуючі докази правомірності прийняття ним оскаржуваної постанови тим самим спростував доводи позивача.

Суд, оцінивши зібрані у справі докази, проаналізувавши норми діючого законодавства, приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до поліцейського роти № 2 Управління патрульної поліції в Житомирській області старшого сержанта поліції ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови.

Керуючись ст.ст. 19, 55 Конституції України; статтями 14, 29 Закону України «Про дорожній рух»; статтями 33, 132-1, 251, 268, 278, 283, 284 КУпАП; статтями 2, 5, 7, 9, 72, 77, 90, 229, 241-246, 250, 251, 255, 286 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до поліцейського роти № 2 Управління патрульної поліції в Житомирській області старшого сержанта поліції ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови відмовити за безпідставністю.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Житомирського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Попільнянського

районного суду ОСОБА_5