Справа № 813/2119/17
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2018-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову в ухваленні додаткового рішення

02 травня 2018 року Справа № 813/2119/17

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Грень Н.М., розглянув в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, Відділу Держгеокадастру у Пустомитівському районі про зобовязання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, Відділу Держгеокадастру у Пустомитівському районі, з урахуванням уточненої позовної заяви, з вимогами:

1. визнати протиправною бездіяльність відповідачів щодо: невиконання рішення Європейського суду, не перенесення інформації з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру з присвоєнням кадастрового номеру земельній ділянці ДА 060378Б, нездійсненні виправлень помилок в Державному земельному кадастрі, відмови в приватизації та зобовязати відповідачів вчинити дії:

- виконати рішення Європейського суду в частині вжиття заходів індивідуального характеру;

- здійснити виправлення помилок в Державному земельному кадастрі, перенести інформацію з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру земельної ділянки ДА 060378 Б у власність.

2. встановити контроль за виконанням та зобовязати відповідача подати у встановлений судом строк подати звіт про виконання судового рішення.

Рішенням від 02.03.2018 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області задоволено частково, а саме визнано протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, Відділ Держгеокадастру у Пустомитівському районі щодо невиконання рішення Європейського суду з прав людини (заява №29979/04) та зобовязано Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, Відділ Держгеокадастру у Пустомитівському районі виконати рішення Європейського суду з прав людини (заява №29979/04) в частині що їх стосується, в решті позовних вимог відмовлено.

12.04.2018 року через канцелярію суду від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення у справі №813/2119/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, Відділу Держгеокадастру у Пустомитівському районі про зобовязання вчинити дії, в якій позивач просить суд:

- зобовязати кадастрового реєстратора виконати вимоги державного виконавця, виконати наказ господарського суду №5/79 від 13.10.1994 року провести реєстрацію земельної ділянки для розширення землі фермерського господарства яка винесена в натурі згідно проекту відводу;

- зобовязати перенести відомості частини вільної земельної ділянки ДА 060378 Б пл. 2,85 га провести реєстрацію згідно поданих заяв від 05.05.2017 року та від 23.03.2017 року.

Заява мотивована тим, що рішення у справі №813/2119/17 не відповідає завданням та вимогам адміністративного судочинства.

На підставі вищевикладеного, просить суд ухвалити додаткове судове рішення по справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється у тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи відсутність необхідності розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду питання про ухвалення додаткового судового рішення без повідомлення учасників справи та проведення судового засідання на підставі наявних матеріалів справи у порядку письмового провадження.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у відповідності до положень ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши заяву про ухвалення додаткового судового рішення та матеріали справи, дослідивши докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 звернулвся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, Відділ Держгеокадастру у Пустомитівському районі з вимогами: 1. визнати протиправною бездіяльність відповідачів щодо: невиконання рішення Європейського суду, не перенесення інформації з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру з присвоєнням кадастрового номеру земельній ділянці ДА 060378Б, нездійсненні виправлень помилок в Державному земельному кадастрі, відмови в приватизації та зобовязати відповідачів вчинити дії:

- виконати рішення Європейського суду в частині вжиття заходів індивідуального характеру;

- здійснити виправлення помилок в Державному земельному кадастрі, перенести інформацію з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру земельної ділянки ДА 060378 Б у власність.

2. встановити контроль за виконанням та зобовязати відповідача подати у встановлений судом строк подати звіт про виконання судового рішення.

Рішенням від 02.03.2018 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково, а саме: визнано протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, Відділ Держгеокадастру у Пустомитівському районі щодо невиконання рішення Європейського суду з прав людини (заява №29979/04) та зобовязано Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, Відділ Держгеокадастру у Пустомитівському районі виконати рішення Європейського суду з прав людини (заява №29979/04) в частині що їх стосується, в решті позовних вимог відмовлено.

Остаточним Рішенням Європейського Суду з прав людини від 20 жовтня 2011 року (Заява №29979/04) у справі ОСОБА_1 проти України встановлено наступні обставини справи, що на переконання суду мають значення для вирішення даної справи.

Заявник ОСОБА_1 звернувся до арбітражного суду Львівської області з позовом про відмову Зубрянської сільської ради відвести його господарству в натурі земельну ділянку, на яку він мав право згідно з Державним актом на право користування землею. 10 березня 1994 року зазначений суд зобовязав сільську раду виділити фермерському господарству ОСОБА_1 земельну ділянку до 10 квітня 1994 року. Це рішення набрало законної сили та було предявлено до виконання, проте виконано не було.

Дослідивши вказані обставини справи Європейський Суд з прав людини прийшов до висновку, що рішення арбітражного суду Львівської області від 10 березня 1994 року про виділення ОСОБА_1 земельної ділянки в натурі, яке не було оскаржене та набрало законної сили, виконано не було, що є порушенням вимог Конвенції. Хоча 4 грудня 1998 року рішення районної ради 1992 року, яким заявнику було виділено спірну земельну ділянку та на підставі якого ухвалено відповідне судове рішення, було скасоване як таке, що прийняте помилково, це скасування не мало формального впливу на обовязковий характер рішення суду від 10 березня 1994 року. Таким чином, Європейський суд з прав людини у Рішенні від 20 жовтня 2011 року констатував порушення п. 1 ст. 6 Конвенції, ст. 1 Першого протоколу, ст. 13 Конвенції.

Відповідно до частини 1 статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Наведений перелік підстав, за яких може бути постановлене додаткове рішення, є вичерпним.

Додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення (постанови чи ухвали), внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі.

Відповідно до ч.2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Суд зазначає, що під час прийняття рішення по справі 02 березня 2018 року, судом розглянуті всі заявлені вимоги позивача, зазначені в позовній заяві, дана оцінка всім доводам та доказам, які були надані позивачем та відповідачем по справі, і на підставі повного і всебічного з'ясування обставин по справі, прийняте рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 частково.

Щодо позовної вимоги позивача в заяві про ухвалення додаткового судового рішення про зобовязання кадастрового реєстратора виконати вимоги державного виконавця, виконати наказ господарського суду №5/79 від 13.10.1994 року провести реєстрацію земельної ділянки для розширення землі фермерського господарства яка винесена в натурі згідно проекту відводу, суд зазначає, що у позовній заяві таку вимогу позивач, не заявляв, а відтак у суду відсутні підстави для ухвалення додаткового судового рішення.

Щодо позовної вимоги позивача в заяві про ухвалення додаткового судового рішення про зобовязання перенести відомості частини вільної земельної ділянки ДА 060378 Б пл. 2,85 га провести реєстрацію згідно поданих заяв від 05.05.2017 року та від 23.03.2017 року, то судом у рішенні 02.03.2018 року відмовлено у задоволенні позовної вимоги про не перенесення інформації з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру з присвоєнням кадастрового номеру земельній ділянці ДА 060378Б та зобовязанні відповідачів вчинити дії, позаяк а ні у рішенні Європейського суду з прав людини, а ні у рішенні арбітражного суду у справі №5/79 не йдеться про перенесення інформації з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру з присвоєнням кадастрового номеру земельній ділянці ДА 060378Б.

Враховуючи вищевикладене позивачем не наведено обставин, які є підставою для прийняття додаткового судового рішення по справі.

За таких обставин суд вважає заяву позивача безпідставною тому підстави для ухвалення додаткового судового рішення відсутні.

Згідно ч. 4 ст. 252 КАС України про відмову в ухваленні додаткового судового рішення суд постановляє ухвалу.

На підставі викладеного, враховуючи, що заява ОСОБА_1 не містить передбачених ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України правових підстав для ухвалення додаткового судового рішення, суд дійшов висновку про відмову в ухваленні додаткового судового рішення.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 243, 248, 252, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі №813/2119/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, Відділу Держгеокадастру у Пустомитівському районі про зобовязання вчинити дії.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подала, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 256 КАС України, і може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до Донецького окружного адміністративного суду протягом пятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Суддя Грень Н.М.