Справа № 826/4565/17
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2018-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 квітня 2018 року спрощене провадження № 826/4565/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Арсірія Р.О., розглянувши у порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовомЛівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ютем-Транссервіс"
про стягнення заборгованості з відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком № 1 у розмірі 22 236,72 грн.,

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Лівобережне управління Пенсійного фонду України в м. Києві з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ютем-Транссервіс" про стягнення заборгованості з відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком № 1 у розмірі 22 236,72 грн.

Даний позов зареєстрований канцелярією суду 31.03.2017.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.04.2017 відкрито скорочене провадження в адміністративній справі.

Разом з тим, 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, виклавши його в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

21.04.2017 через канцелярію суду від відповідача надійшли заперечення на позов та клопотання про залишення без розгляду адміністративного позову.

В обґрунтування заявленого клопотання відповідач зазначив, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду, встановлений частиною 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до суду з вимогами в частині стягнення боргу по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком № 1 гр. ОСОБА_1 за період з січня 2013 року по червень 2014 року.

Вирішуючи питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Так, Товариство з обмеженою відповідальністю "Ютем-Транссервіс" перебуває на обліку в Лівобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві як платник внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та як платник єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, та відповідно до положень Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" і Прикінцевих положень вказаного Закону несе обов'язок щодо покриття витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 цього Закону.

За змістом ч. 2 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В той же час, частина 2 вказаної статті встановлює тримісячний строк звернення до суду у за позовом суб'єкта владних повноважень.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що за ТОВ "Ютем-Транссервіс" обліковується заборгованість із відшкодування коштів на покриття фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій по списку № 1 за період з вересня по грудень 2014 р. у загальному розмірі 31 670,08 грн. і станом на момент розгляду справи дана заборгованість не погашена.

Позивачем направлено ТОВ "Ютем-Транссервіс" розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій по списку № 1 за період з вересня по грудень 2014 р., призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Копії вказаних розрахунків наявні в матеріалах справи.

Зокрема, як вбачається із наявного в матеріалах справи розрахунку за вересень 2014 року позивачем здійснені фактичні витрати на виплату і доставку пільгових пенсій таким працівникам: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Разом з тим, по гр. ОСОБА_1 вбачається, що до розрахунку, окрім місячного розміру фактичних витрат, який складає 1 618,17 грн. (к.18 розрахунку), увійшла також сума фактичних витрат з дати призначення пенсії даній особі (з 09.01.2013) до дати формування розрахунку (вересень 2014), яка складає 25 473,06 грн. (к. 17 розрахунку).

Тобто, згідно даного розрахунку загальна сума заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсії гр. ОСОБА_1 склала 27 091,23 грн. = (1618,17+25473,06) за період з січня 2013 року по вересень 2014 року включно.

В контексті наведеного суд зазначає, що згідно п.6.8 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою Пенсійного фонду України №21-1 від 19.12.2003 року підприємства щомісяця до 25 числа, вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання та інше), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства в місячний термін з моменту виникнення цих обставин.

Розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами доходів органів Пенсійного Фонду України щорічно в повідомленнях про розрахунок сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року протягом 10 днів з дня прийняття рішення про призначення пенсії (п.6.4 вказаної Інструкції).

Таким чином, право на звернення до суду з вимогою про відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, виникає 26 числа кожного місяця, в якому повинна здійснюватись сплата.

За приписами п.15 ст.106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-ІV строк давності не застосовується щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів.

Водночас, у розумінні Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" недоїмка - це сума простроченої заборгованості із сплати внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а не заборгованість, що виникла з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", недоїмка - це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена територіальними органами Пенсійного фонду України у випадках, передбачених цим Законом.

Отже, заборгованість підприємства, що виникла з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" не є недоїмкою, а тому правила ч.15 ст.106 вказаного Закону не розповсюджуються на вказану заборгованість, отже вимоги про стягнення заборгованості по перерахуванню сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій повинні бути заявлені у строки, передбачені статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 17 вересня 2014 року №К/800/42346/14, від 05 червня 2014 року №К/9991/38247/12, від 29 травня 2014 року №К/9991/52989/12 та в судових рішеннях Київського апеляційного адміністративного суду від 09 вересня 2014 року №810/2398/14, від 16 вересня 2014 року №810/2809/14 та від 14 жовтня 2014 року №810/309/14-а.

Враховуючи встановлені вище обставини, суд зазначає, що в даному випадку позивач просить стягнути з ТОВ "Ютем-Транссервіс" заборгованість по перерахуванню сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком № 1 гр. ОСОБА_1 за період з січня 2013 року по вересень 2014 року.

Відтак, враховуючи те, що загальна сума заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсії гр. ОСОБА_1 за період з січня 2013 року по вересень 2014 року включно склала 27 091,23 грн., а місячний її розмір складає 1 618,17 грн., суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за період з січня 2013 року по червень 2014 року у розмірі 22 236,72 грн. (27 091,23-(1618,17*3),- тобто з вирахуванням липня, серпня та вересня 2014 року), заявлені позивачем з пропуском строку звернення до суду, встановленого ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому позивачем у позовній заяві не наведено доводів в підтвердження наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом, зокрема, існування обставини, які є об'єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду, та не надано будь-яких доказів, які б свідчили про існування таких обставин.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) в рішенні "Іліан проти Туреччини", зазначає, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв'язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

В контексті наведеного, суд зазначає, що інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків.

Так, строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними, що надає впевненості іншим учасникам правовідносин.

При цьому, саме позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права у сфері публічно-правових відносин, що також випливає із загального правила, встановленого частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, про обов'язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше. В іншому випадку - виникають підстави вважати про зловживання процесуальними правами позивачем.

З огляду на вищевикладене та з урахуванням доведеності факту невчасного звернення позивача до суду з даним позовом, про стягнення з відповідача заборгованості по перерахуванню сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій гр. ОСОБА_1 за період з січня 2013 року по червень 2014 року у розмірі 22 236,72 грн., суд приходить до висновку про наявність підстав для залишення без розгляду адміністративного позову.

За змістом ч.4 ст.123 КАС України якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

На підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду з даним адміністративним позовом позивач не надав суду належних та допустимих доказів, у зв'язку з чим позов належить залишити без розгляду.

Беручи до уваги наведене та керуючись статтями 123, 240, 248 Кодексу адміністративного судочинства, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ютем-Транссервіс" про стягнення заборгованості по перерахуванню сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій гр. ОСОБА_1 за період з січня 2013 року по червень 2014 року у розмірі 22 236,72 грн. - залишити без розгляду.

2. Копію ухвали надіслати сторонам.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного адміністративного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її складання (підписання).

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через окружний адміністративний суд.

Суддя Р.О. Арсірій