Справа № 3689/10/1570
Суддя: Цховребова М. Г
Дата ухвалення: 2010-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-3689/10/1570
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2010 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Цховребової М.Г.

суддів - Самойлюк Г.П., Колесниченка О.В.

при секретарі судового засідання - Міхно Н.В.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

представника третьої особи - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті ОСОБА_3 адміністративну справу за позовом Закритого акціонерного товариства «Теплосервіс»до державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, Товариство з обмеженою відповідальністю «Укратлантик», про визнання неправомірним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

встановив:

Закрите акціонерне товариство «Теплосервіс»звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, Товариство з обмеженою відповідальністю «Укратлантик», про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси № /0 від 26.03.2010 року.

В судовому засіданні представник позивача підтримав адміністративний позов, просив суд задовольнити його в повному обсязі з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача в судове засідання о 17 год. 00 хв. 08.12.2010 року не прибув. Про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином (т.2 а.с.113), про причини неприбуття суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи від нього не надійшло. В судовому засіданні 05.11.2010 року за участю представника відповідача останній заперечував проти задоволення позову з підстав, викладених у запереченнях проти адміністративного позову. (т.1 а.с.236-239)

В судовому засіданні представник третьої особи, підтримуючи позицію представника відповідача, заперечував проти задоволення адміністративного позову, просив суд відмовити в його задоволені у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та третьої особи, дослідивши інші докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов до висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

В судовому засіданні встановлено, що Закрите акціонерне товариство «Теплосервіс»28.07.2003 року зареєстроване Біляївською районною державною адміністрацією Одеської області, як юридична особа, ідентифікаційний код 32622644, за адресою: вул. Гайдара, 13, м. Одеса. 05.08.2003 року позивач узятий на облік в органах державної податкової служби за № 2919 та перебуває на обліку у ДПІ у Малиновському районі м. Одеси. (т.1 а.с.10)

В судовому засіданні за клопотанням представника позивача (т.1 а.с.241-242) оглянуто матеріали адміністративної справи № 2а-13535/09/1570 за позовом Закритого акціонерного товариства «Теплосервіс»до державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси про визнання протиправною бездіяльності державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси щодо невидачі Закритому акціонерному товариству «Теплосервіс»довідки про відсутність заборгованості за податками, зборами (обовязковими платежами) за формою № 22-ОПП та зобовязання видати довідку, провадження у якій зупинено ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 12.04.2010 року до набрання законної сили рішенням у цій справі, та зясоване наступне. 15.12.2008 року загальними зборами учасників ЗАТ «Теплосервіс»прийнято рішення про припинення товариства шляхом його ліквідації. На підставі даного рішення державним реєстратором відділу державних реєстраторів виконавчого комітету Одеської міської ради до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено запис про рішення засновників (учасників) про припинення юридичної особи, ліквідатором ЗАТ «Теплосервіс»проведено ліквідаційну процедуру, в процесі якої, в тому числі закрито всі рахунки ЗАТ «Теплосервіс»в банківських установах, отримано довідки про відсутність заборгованості перед фондами: пенсійним, соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, загальнообовязкового державного страхування на випадок безробіття, здійснено інші дії та подано до ДПІ у Малиновському районі м. Одеси заяву про припинення платника податків. Станом на момент розгляду справи ЗАТ «Теплосервіс»не припинено.

Згідно постанови прокурора Малиновського району м. Одеси, старшого радника юстиції ОСОБА_3, від 30 грудня 2009 року про скасування постанови про відмову в порушенні кримінальної справи та направлення матеріалів для проведення додаткової перевірки (т.2 а.с.1) 16 березня 2010 року головним державним податковим інспектором відділу перевірок платників податків управління податкового контролю юридичних осіб ДПІ у Малиновському районі м. Одеси інспектором податкової служби І рангу ОСОБА_4, згідно із ч. 1 ст. 11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні»від 4 грудня 1990 року № 509-ХІІ, проведено невиїзну документальну перевірку ЗАТ «Теплосервіс», , з питань взаємовідносин з ТОВ «Укратлантік», .

Відповідно до висновків акту від 16.03.2010 року № 91/23-213/32622644 «Про результати невиїзної перевірки ЗАТ «Теплосервіс», 32622644 з питань дотримання вимог податкового законодавства з питань взаємовідносин з ТОВ «Укратлантік», код за »перевіркою встановлено порушення позивачем п.п. 7.2.1 п. 7.2, п.п. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7, п.п. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3 Закону України «Про податок на додану вартість»від 03.04.1997 року № 168/97-ВР, із змінами та доповненнями, в результаті чого підприємством завищено залишок відємного значення ПДВ (ряд.26 декларації) в сумі 233117 грн. та занижено податок на додану вартість в сумі 6220442,00 грн., а саме в вересні 2008 року в сумі 6220442,00 грн. (т.1 а.с.9-20)

На підставі акта перевірки № 91/23-213/32622644 від 16.03.2010 року встановлено порушення п.п. 7.2.1 п. 7.2, п.п. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»від 03.04.1997 року № 168/97-ВР (із змінами та доповненнями), та згідно п.п. «б»п.п. 4.2.2 п. 4.2 ст. 4, п.п. 17.1.6 п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»від 21.12.2000 року № 2181-ІІІ (із змінами та доповненнями) податковим повідомленням-рішенням ДПІ у Малиновському районі м. Одеси від 26 березня 2010 року № /0 позивачу визначено суму податкового зобовязання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) за платежем: податок на додану вартість, усього в сумі 12440884 грн., у тому числі за основним платежем 6220442 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 6220442 грн. (т.1 а.с.8)

В судовому засіданні також встановлено, що 7 липня 2008 року ЗАТ «Теплосервіс», ОСОБА_5 (далі Продавці) та ТОВ «Укратлантік»(далі Покупець) уклали попередній договір купівлі-продажу активів (т.2 а.с.2-91). Згідно з п. 2 зазначеного договору «Предмет Договору»відповідно до умов, визначених у цьому договорі, сторони зобовязалися укласти договір про:

- передачу прав інтелектуальної власності,

- купівлю-продаж земельної ділянки 2,

- купівлю-продаж земельної ділянки 1,

- купівлю-продаж приміщення,

- купівлю-продаж активів.

Відповідно до п. 3 вищезазначеного договору сторони домовилися, що сукупна вартість прав інтелектуальної власності, земельної ділянки 2, земельної ділянки 1, майна й активів відповідно до договору про передачу прав інтелектуальної власності, купівлю-продаж земельної ділянки 2, купівлю-продаж земельної ділянки 1, купівлю-продаж приміщення та купівлю-продаж активів становитиме гривневий еквівалент (без ПДВ) 13 млн. доларів США, розрахованого на основі офіційного курсу гривні до долару США, встановленого Національним банком України на дату закриття за вирахуванням будь-якого корегування ціни, що здійснюється відповідно до зазначеного п. 4.2 договору. До ціни додається ПДВ тільки в тому випадку, якщо це встановлено чинним законодавством.

11 вересня 2008 року ТОВ «Український промисловий банк», як кредитор, з однієї сторони, ТОВ «Укратлантік», як новий боржник, з другої сторони, ЗАТ «Теплосервіс», як первісний боржник, з третьої сторони, уклали договір № 03/КВ-05 про заміну боржника (т.1 а.с.176-193). Згідно зі ст. 1 зазначеного договору «Предмет Договору»первісний боржник передає, кредитор погоджується, а новий боржник приймає на себе обовязок здійснити виплату непогашеної заборгованості, яка включає наступне: залишок основної суми кредиторської заборгованості за кредитним договором, що складає 3 120 674,15 Євро та залишок основної суми кредиторської заборгованості за кредитним договором, що складає 1 072 769,30 доларів США.

З посиланням на попередній договір, укладений 7 липня 2008 року, ЗАТ «Теплосервіс», як продавець/відчужувач, з однієї сторони, та ТОВ «Укратлантік», як покупець/набувач, з другої сторони, уклали наступні договори:

1) 12 вересня 2008 року купівлі-продажу активів (т.1 а.с.50-87).

Згідно зі ст. 3 зазначеного договору «Предмет Договору»продавець передає у власність (продає), покупець приймає у власність (купує) акти, що належать продавцю за ціною та на умовах, викладених у цьому договорі. Активи (їх перелік, ціна та асортимент), які є предметом купівлі-продажу за цим договором наведені у додатку № 1 до договору (т.1 а.с.69-87).

Відповідно до ст. 4 зазначеного договору «Ціна продажу і порядок проведення розрахунків»сторони домовилися, що купівельна ціна складає гривневий еквівалент 3 300 000,00 доларів США, розрахованого на основі офіційного курсу гривні до долару США, встановленого Національним банком України на дату здійснення такої оплати за вирахуванням будь-якого корегування купівельної ціни, що здійснюється відповідно до ст. 6 (не включаючи ПДВ в розмірі гривневого еквіваленту 660 000,00 доларів США, розрахованого на основі офіційного курсу гривні до долару США, встановленого Національним банком України на дату здійснення такої оплати), що на дату укладання цього договору становить 16 012 590 гривень без ПДВ відповідно до офіційного обмінного курсу НБУ. Сплата покупцем купівельної ціни у відповідності до умов цього договору, вважається повним виконанням покупцем своїх платіжних зобовязань щодо придбання активів. Не існує будь-яких інших платіжних зобовязань покупця щодо предмету цього договору, передбаченого в ст. 3 цього договору, якщо інше прямо не передбачено в цьому договорі;

2) 12 вересня 2008 року купівлі-продажу земельної ділянки (т.1 а.с.109-127).

Згідно зі ст. 2 зазначеного договору «Предмет Договору»сторони домовились, що продавець зобовязується передати у власність (продати) земельну ділянку покупцю, а покупець зобовязується прийняти у власність (купити) земельну ділянку та сплатити купівельну ціну, передбачену ст. 3 цього договору. Площа земельної ділянки складає 1,7804 га, розташована за адресою: Україна, Одеська область, Біляївський район, с. Усатове, вул. Агрономічна, 225.

Відповідно до ст. 3 зазначеного договору «Купівельна ціна та сплата ціни»сторони домовилися, що купівельна ціна складає гривневий еквівалент (без ПДВ) 2 500 000,00 доларів США, розрахованого на основі офіційного курсу гривні до долару США, встановленого Національним банком України на дату здійснення такої оплати, що на дату укладання цього договору становить 12 130 750 гривень відповідно до офіційного обмінного курсу НБУ. Сплата покупцем купівельної ціни у відповідності до умов цього договору, вважається повним виконанням покупцем своїх платіжних зобовязань щодо придбання земельної ділянки. Не існує будь-яких інших платіжних зобовязань покупця щодо предмету цього договору, передбаченого в ст. 2 цього договору, якщо інше прямо не передбачено в цьому договорі;

3) 12 вересня 2009 року купівлі-продажу нерухомого майна (т.1 а.с.132-149).

Згідно зі ст. 2 зазначеного договору «Предмет Договору»сторони домовились, що продавець зобовязується передати у власність (продати) приміщення покупцю, а покупець зобовязується прийняти у власність (купити) приміщення та сплатити купівельну ціну, передбачену ст. 3 цього договору. Загальна площа приміщення складає 3777,11 кв. метрів, приміщення розташоване за адресою: Україна, Одеська область, Біляївський район, с. Усатове, вул. Агрономічна, 225.

Відповідно до ст. 3 зазначеного договору «Купівельна ціна та сплата ціни»сторони домовилися, що купівельна ціна складає гривневий еквівалент 3 300 000,00 доларів США, розрахованого на основі офіційного курсу гривні до долару США, встановленого Національним банком України на дату здійснення такої оплати (не включаючи ПДВ в розмірі гривневого еквіваленту 660 000,00 доларів США, розрахованого на основі офіційного курсу гривні до долару США, встановленого Національним банком України на дату здійснення оплати), що на дату укладання цього договору становить 16 012 590 гривень без ПДВ відповідно до офіційного обмінного курсу НБУ. Сплата покупцем купівельної ціни у відповідності до умов цього договору, вважається повним виконанням покупцем своїх платіжних зобовязань щодо придбання приміщення. Не існує будь-яких інших платіжних зобовязань покупця щодо предмету цього договору, передбаченого в ст. 2 цього договору, якщо інше прямо не передбачено в цьому договорі;

4) 12 вересня 2008 року про передачу прав інтелектуальної власності (т.1 а.с.154-171)

Згідно зі ст. 2 зазначеного договору «Предмет Договору»відповідно до умов цього договору відчужував передає(відчужує), а набувач набуває право власності (виключні майнові права) на знаки для товарів і послуг, щодо всіх товарів і послуг, для яких знаки для товарів і послуг зареєстровано, як зазначено у додатку 1 до цього договору (т.1 а.с.170-171)

Відповідно до ст. 4 зазначеного договору «Платежі»сторони домовилися, що розмір винагороди відчужувану, який підлягає сплаті набувачем за передання (відчуження) права власності (виключних майнових прав) на знак для товарів і послуг, складає гривневий еквівалент 50 000,00 доларів США (не включаючи ПДВ в розмірі гривневого еквіваленту 10 000,00 доларів США), розрахованого на основі офіційного курсу гривні до долару США, встановленого Національним банком України на дату платежу, що на дату укладення цього договору складає 242 615 гривень без ПДВ. Сплата набувачем винагороди у відповідності до умов цього договору, вважається повним виконанням набувачем своїх платіжних зобовязань, передбачених цим договором. Не існує будь-яких інших платіжних зобовязань набувача щодо предмету цього договору, передбаченого в ст. 2 цього договору, якщо інше прямо не передбачено в цьому договорі.

В судовому засіданні сторонами визнано обставини щодо виконання ТОВ «Укратлантік»зазначених договорів за ціною та у порядку проведення розрахунків, встановленими відповідними договорами, а також додатково сплачено податок на додану вартість за договорами про купівлю-продаж активів та купівлю-продаж нерухомого майна. Крім того, в судовому засіданні на підтвердження зазначених обставин представником третьої особи суду надані письмові докази (листи, виписки за особовим рахунком третьої особи, роздруківки таблиць порядку розрахунків) (т.2 а.с.114-123). Сторонами також визнана обставина, що позивач не надав податкові накладні третій особі, як покупцю за вищезазначеними договорами. Враховуючи та на підставі наведеного у суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Спірні правовідносини врегульовано Законами України «Про податок на додану вартість» від 3 квітня 1997 року № 168/97-ВР (із змінами і доповненнями) (далі ЗУ № 168/97-ВР), «Про державну податкову службу в Україні»від 4 грудня 1990 року № 509-ХІІ (із змінами і доповненнями) (далі ЗУ № 509-ХІІ), «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»від 21 грудня 2000 року № 2181-ІІІ (із змінами і доповненнями) (далі ЗУ № 2181-ІІІ), Цивільним кодексом України ЦК від 16.01.2003 року № 435-IV (із змінами і доповненнями) (далі ЦК № 435-IV), Господарським кодексом України від 16.01.2003 року № 436-IV (із змінами і доповненнями) (далі ГК № 436-IV).

Відповідно до п.п. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3 ЗУ № 168/97-ВР об'єктом оподаткування є операції платників податку з поставки товарів та послуг, місце поставки яких знаходиться на митній території України.

Відповідно до п.п. 7.2.1 п. 7.2, п.п. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 ЗУ № 168/97-ВР платник податку зобов'язаний надати покупцю податкову накладну. Датою виникнення податкових зобов'язань з поставки товарів (робіт, послуг) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають поставці, а у разі поставки товарів (робіт, послуг) за готівкові грошові кошти - дата їх оприбуткування в касі платника податку, а при відсутності такої - дата інкасації готівкових коштів у банківській установі, що обслуговує платника податку; або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку.

Відповідно до п.п. «б»п.п. 4.2.2 п. 4.2 ст. 4 ЗУ № 509-ХІІ контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму податкового зобов'язання платника податків у разі якщо дані документальних перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, заявлених у податкових деклараціях.

Відповідно до п.п. 17.1.6 п. 17.1 ст. 17 ЗУ № 509-ХІІ, зокрема, якщо платник податків декларує переоцінені або недооцінені об'єкти оподаткування, що призводить до заниження податкового зобов'язання у великих розмірах, такий платник податків додатково до штрафів, визначених цим пунктом, за наявності підстав для їх накладення сплачує штраф у розмірі п'ятдесяти відсотків від суми недоплати, але не менше ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян сукупно за весь строк недоплати, незалежно від кількості податкових періодів, що минули. Заниженням податкового обов'язання у великих розмірах вважається сума недоплати, яка встановлюється на рівні, визначеному Кримінальним кодексом України

Відповідно до підпункту 3.2.8 пункту 3.2 статті 3 ЗУ № 168/97-ВР, на застосуванні якого наполягає позивач, не є об'єктом оподаткування операції з поставки за компенсацію сукупних валових активів платника податку (з урахуванням вартості гудвілу) іншому платнику податку. Під поставкою сукупних валових активів слід розуміти поставку підприємства як окремого об'єкта підприємництва або включення валових активів підприємства чи його частини до складу активів іншого підприємства. При цьому підприємство-покупець набуває прав і обов'язків (є правонаступником) підприємства, що продає такі активи.

Тобто, обовязковими правовими наслідками поставки сукупних валових активів (поставки підприємства як окремого об'єкта підприємництва або включення валових активів підприємства чи його частини до складу активів іншого підприємства) та відповідно для застосування у спірних правовідносинах підпункту 3.2.8 пункту 3.2 статті 3 ЗУ № 168/97-ВР є набуття підприємством-покупцем прав і обов'язків (правонаступництво) підприємства, що продає такі активи.

Відповідно до положень ст.ст. 104, 106, 108-110 ЦК № 435-IV юридична особа припиняється:

- в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або

- в результаті ліквідації.

Злиття, приєднання, поділ та перетворення юридичної особи здійснюються за рішенням його учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, а у випадках, передбачених законом, - за рішенням суду або відповідних органів державної влади.

Перетворенням юридичної особи є зміна її організаційно-правової форми. У разі перетворення до нової юридичної особи переходять усе майно, усі права та обов'язки попередньої юридичної особи.

Виділом є перехід за розподільчим балансом частини майна, прав та обов'язків юридичної особи до однієї або кількох створюваних нових юридичних осіб. До виділу застосовуються за аналогією положення частин першої, другої та четвертої статті 105 та положення статей 106 і 107 цього Кодексу.

Юридична особа ліквідується:

1) за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв'язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами;

2) за рішенням суду про визнання судом недійсною державної реєстрації юридичної особи через допущені при її створенні порушення, які не можна усунути, а також в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 59 ГК № 436-IV припинення діяльності суб'єкта господарювання здійснюється шляхом його:

1) реорганізації:

- злиття,

- приєднання,

- поділу,

- перетворення або

2) ліквідації:

- за рішенням власника (власників) чи уповноважених ним органів,

- за рішенням інших осіб - засновників суб'єкта господарювання чи їх

правонаступників,

- за рішенням суду, у випадках, передбачених цим Кодексом.

У разі злиття суб'єктів господарювання усі майнові права та обов'язки кожного з них переходять до суб'єкта господарювання, що утворений внаслідок злиття.

У разі приєднання одного або кількох суб'єктів господарювання до іншого суб'єкта господарювання до цього останнього переходять усі майнові права та обов'язки приєднаних суб'єктів господарювання.

У разі поділу суб'єкта господарювання усі його майнові права і обов'язки переходять за роздільним актом (балансом) у відповідних частках до кожного з нових суб'єктів господарювання, що утворені внаслідок цього поділу. У разі виділення одного або кількох нових суб'єктів господарювання до кожного з них переходять за роздільним актом (балансом) у відповідних частках майнові права і обов'язки реорганізованого суб'єкта.

У разі перетворення одного суб'єкта господарювання в інший до новоутвореного суб'єкта господарювання переходять усі майнові права і обов'язки попереднього суб'єкта господарювання.

Суб'єкт господарювання ліквідується:

- за ініціативою осіб, зазначених у частині першій цієї статті;

- у зв'язку із закінченням строку, на який він створювався, чи у разі досягнення мети, заради якої його було створено;

- у разі визнання його в установленому порядку банкрутом, крім випадків, передбачених законом;

- у разі скасування його державної реєстрації у випадках, передбачених законом.

Порядок та умови припинення діяльності суб'єктів господарювання регулюються не лише ЦК № 435-IV та ГК № 436-IV, а й багатьма іншими нормативними актами, серед яких Закон України «Про господарські товариства», Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців», Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»тощо.

З аналізу наведеного законодавства вбачається, що:

- припинення діяльності суб'єкта господарювання може відбуватися двома шляхами: шляхом реорганізації та шляхом його ліквідації;

- реорганізація є одночасно способом припинення діяльності діючого суб'єкта та способом утворення нового суб'єкта господарювання;

- способом припинення діяльності суб'єкта господарювання, внаслідок якого відбувається перехід усіх його прав та обов'язків до новоствореного суб'єкта (правонаступника) є реорганізація;

- ліквідація суб'єкта господарювання це остаточне припинення ним господарської діяльності без правонаступництва, що унеможливлює його існування в майбутньому.

Виходячи з того, що позивач у цій справі припиняє свою діяльність шляхом ліквідації, судова колегія дійшла до висновку про те, що за договорами купівлі-продажу між ЗАТ «Теплосервіс»та ТОВ «Укратлантік», які досліджено судом, для ТОВ «Укратлантік»обовязкові правові наслідки поставки сукупних валових активів набуття підприємством-покупцем прав і обов'язків (правонаступництво) підприємства, що продає такі активи, не настали та, відповідно, підстав для застосування у спірних правовідносинах підпункту 3.2.8 пункту 3.2 статті 3 ЗУ № 168/97-ВР немає.

Враховуючи та на підставі наведеного суд не бере до уваги посилання представника позивача, як на докази щодо обґрунтування своєї позиції, на обставини, встановлені постановою Приморського районного суду м. Одеси від 13.07.2010 року про скасування постанови старшого слідчого з ОВС СВ ПМ ДПА в Одеській області про порушення кримінальної справи № 37 стосовно директора ЗАТ «Теплосервіс»ОСОБА_6 за фактом умисного ухилення від сплати податків в особливо великих розмірах, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України (т.1 а.с.214-216) та на ухвали апеляційного суду Одеської області: від 26.07.2010 року про залишення без змін постанови Приморського районного суду м. Одеси від 13.07.2010 року про скасування постанови старшого слідчого з ОВС СВ ПМ ДПА в Одеській області від 15.06.2010 року про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_6 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України за фактом умисного ухилення від сплати податків (т.2 а.с.96-98); від 02.11.2010 року про залишення без змін постанови Приморського районного суду м. Одеси від 12.10.2010 року про скасування постанови старшого слідчого з ОВС СВ ПМ ДПА в Одеській області від 26.08.2010 року про порушення кримінальної справи відносно директора ЗАТ «Теплосервіс»ОСОБА_6 за фактом умисного ухилення від сплати податків в особливо великих розмірах, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України (т.2 а.с.92-95).

Крім того, відповідно до статті 72 КАС України підставами для звільнення від доказування є:

- обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини;

- обставини, визнані судом загальновідомими, не потрібно доказувати;

- обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання;

- вирок суду в кримінальній справі або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

З наведеного вбачається, що вищенаведені рішення судів не є підставами для звільнення від доказування.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 11 ЗУ № 509-ХІІ органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право, зокрема, здійснювати документальні невиїзні перевірки (на підставі поданих податкових декларацій, звітів та інших документів, пов'язаних з нарахуванням і сплатою податків та зборів (обов'язкових платежів) незалежно від способу їх подачі), а також планові та позапланові виїзні перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), додержання валютного законодавства юридичними особами, їх філіями, відділеннями, іншими відокремленими підрозділами, що не мають статусу юридичної особи, а також фізичними особами, які мають статус суб'єктів підприємницької діяльності чи не мають такого статусу, на яких згідно із законами України покладено обов'язок утримувати та/або сплачувати податки і збори (обов'язкові платежі), крім Національного банку України та його установ.

Статтею 11-1 ЗУ № 509-ХІІ передбачені підстави та порядок проведення органами державної податкової служби планових і позапланових виїзних перевірок своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів (обов'язкових платежів). Статтею 11-2 ЗУ № 509-ХІІ встановлені умови допуску посадових осіб органів державної податкової служби до проведення планових та позапланових виїзних перевірок.

Додатково підстави та порядок здійснення органами державної податкової служби документальних невиїзних перевірок та обмеження у підставах їх проведення ЗУ № 509-ХІІ не передбачено.

Крім того, колегія суддів зазначає, що недотримання податковим органом вимог законодавства під час проведення перевірки фінансово-господарської діяльності платника не звільняє останнього від передбаченої чинним законодавством відповідальності за допущені ним порушення вимог податкового та іншого законодавства.

Перевищення працівниками податкового органу своїх повноважень тягне за собою застосування до посадових осіб цього субєкта владних повноважень відповідних заходів примусу в розрізі адміністративної, кримінальної відповідальності тощо, однак жодним чином не звільняє платника від обовязку сплати податкових зобовязань та штрафних санкцій у необхідному розмірі відповідно до чинного законодавства України.

Таким чином, навіть виявлення факту окремих порушень процедури проведення перевірки контролюючим органом не тягне за собою недійсність та скасування рішення, прийнятого за результатами цієї перевірки.

Враховуючи та на підставі наведеного, судова колегія не погоджується з позицією позивача про законодавчу безпідставність проведеної відповідачем невиїзної перевірки та, відповідно, не бере до уваги посилання представника позивача, як на докази щодо обґрунтування своєї позиції, на обставини та висновки, зазначені в акті відповідача від 11.03.2009 року «Про результати позапланової виїзної перевірки ЗАТ «Теплосервіс», 32622644 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.08 по 31.12.08, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.08 по 31.12.08»(т.1 а.с.21-49).

На підставі встановлених в судовому засіданні обставин та аналізу вищенаведених вимог законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов до висновків про те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення відповідача № /0 від 26.03.2010 року прийнято з дотриманням вимог, встановлених ч. 3 ст. 2 КАС України, відповідно, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 6, 7, 71, 72, 86, 94, 158-162, 167, 184-186 КАС України, суд -

постановив:

Адміністративний позов Закритого акціонерного товариства «Теплосервіс»до державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, Товариство з обмеженою відповідальністю «Укратлантик», про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси № /0 від 26.03.2010 року залишити без задоволення повністю.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення, у разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС України з дня отримання копії постанови.

В повному обсязі постанову складено 13 грудня 2010 року.

Головуючий суддя М.Г. Цховребова

Суддя Г.П. Самойлюк

Суддя О.В. Колесниченко

Адміністративний позов Закритого акціонерного товариства «Теплосервіс»до державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, Товариство з обмеженою відповідальністю «Укратлантик», про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси № /0 від 26.03.2010 року залишити без задоволення повністю.

Повний текст постанови складений 13 грудня 2010 року .

/