Справа № 806/3199/17
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2018-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Справа № 806/3199/17
ПОСТАНОВА

іменем України

"24" квітня 2018 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Іваненко Т.В.

суддів: Кузьменко Л.В.

ОСОБА_1,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від "20" грудня 2017 р. (судове рішення ухвалене суддею Липа В.А. в м. Житомир , відомості про час ухвалення судового рішення та дату складання повного тексту рішення відсутні) у справі за позовом ОСОБА_2 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання неправомірною бездіяльність, зобов'язання вчинити дії , -

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив:

- визнати неправомірною бездіяльність Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в частині невиконання постанови Житомирського окружного адміністративного суду у справі №806/2882/16;

- зобов'язати Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в особі державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 надати роз'яснення про порядок повторного пред'явлення виконавчого документа виконавчого листа №806/2882/16 до виконання.

В обґрунтування позову зазначав, що відповідач не виконав вимоги ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки жодної підстави щодо повернення виконавчого документа, визначеної вказаною статтею не має, та не застосована відповідачем. Зазначив також, що відповідач не направив за належністю та не роз'яснив, який орган державної виконавчої служби приймає виконавчий лист та виконує рішення суду України, що визначено в Наказі Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2017 "Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень".

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 20.12.2017 у задоволенні позову ОСОБА_2 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання неправомірною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії - відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. В апеляційній скарзі зазначив, що виконавчий документ було йому повернуто відповідачем без жодної підстави, які передбачені ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження". Окрім того, не було роз'яснено порядку повторного пред'явлення документа до виконання.

У відзиві на апеляційну скаргу, відповідач посилається на те, що при вирішені справи, суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Позивач та представник відповідача в судове засідання не з'явилися. Про день, час та місце розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином, про що свідчать розписки в отриманні поштового відправлення.

За таких обставин колегія суддів вважає можливим розгляд справи проводити без участі сторін в порядку письмового провадження у відповідності до приписів п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно до постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 11.04.2017 у справі №806/2882/16 позов ОСОБА_2 задоволено: визнано неправомірними дії (бездіяльність) Головного управління Національної поліції в Житомирській області в частині ненадання повної інформації за запитом ОСОБА_2 від 12.12.2016. Зобов'язано Головне управління Національної поліції в Житомирській області надати ОСОБА_2 повну інформацію на запит від 12.12.16, а саме: відомості про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2015 рік працівника Головного управління Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_4, за виключенням інформації, що має статус конфіденційної.

Вказане судове рішення набрало законної сили 26.04.2017.

03.05.2017 Житомирським окружним адміністративним судом на виконання постанови у справі № 806/2882/16 видано виконавчий лист.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернувся до відповідача із заявою щодо примусового виконання виконавчого листа від 03.05.2017.

23.10.2017 року за результатами розгляду заяви ОСОБА_2 старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 прийняв рішення у формі повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання (а.с.6).

Окрім іншого, в повідомленні про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання зазначено, що виконавчий документ повернено стягувачу без прийняття до виконання на підставі п.10 ч.4 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження" з тих мотивів, що його пред'явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Вважаючи такі дії відповідача неправомірними та ненадання позивачу роз'яснення про порядок повторного пред'явлення виконавчого документа до виконання, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Суд вважав, що відповідач повертаючи стягувачу ОСОБА_2 виконавчий документ без прийняття до виконання у формі повідомлення, діяв правомірно, в межах наданих йому повноважень.

Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом ч.1 ст.24 Закону №1404-VIII, виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

3гідно із частиною третьою вказаної статті Закону №1404-VIII, виконання рішення, яке зобов'язує боржника вчинити певні дії, здійснюється виконавцем за місцем вчинення таких дій.

Приписами статті 25 Закону №1404-VIII визначено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення (у разі якщо виконавчі провадження про стягнення коштів з одного боржника відкрито у кількох органах державної виконавчої служби, якщо боржник та його майно перебувають на території адміністративно-територіальних одиниць, віднесених до підвідомчості різних органів державної виконавчої служби, тощо), або у разі виконання зведеного виконавчого провадження в органах державної виконавчої служби можуть утворюватися виконавчі групи в порядку, визначеному Міністерством юстиції України.

У разі хвороби державного виконавця, його перебування у відрядженні чи відпустці, звільнення чи відсторонення від посади державного виконавця, включення державного виконавця до складу виконавчої групи при іншому органі державної виконавчої служби, відводу (самовідводу) державного виконавця, наявності інших обставин, що ускладнюють виконання рішення, виконавче провадження може бути передане від одного державного виконавця до іншого.

У разі відводу (самовідводу) всіх державних виконавців органу державної виконавчої служби, утворення виконавчої групи, якщо виконавчі провадження щодо одного й того самого боржника відкриті в різних органах державної виконавчої служби, наявності інших обставин, що ускладнюють виконання рішення, виконавче провадження може бути передане від одного органу державної виконавчої служби до іншого.

Передача виконавчих проваджень від одного державного виконавця до іншого, від одного органу державної виконавчої служби до іншого або до виконавчої групи здійснюється в порядку, визначеному Міністерством юстиції України.

Аналіз наведених правових норм свідчить на користь висновку, що за загальним правилом, у разі відсутності умов, наведених у ст. 25 Закону № 1404-VIII, підвідомчість виконавчих проваджень органам державної виконавчої служби визначається за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження надано стягувачу лише у разі підвідомчості виконавчого провадження одночасно кільком органами державної виконавчої служби, тобто тоді, коли вчинення виконавчих дії щодо виконання рішення на певній території відноситься до функцій кількох органів державної виконавчої служби.

Відповідно до п.3 розд.І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року №2832/5) та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 р. за №1302/29432 (у редакції, чинній на момент пред'явлення позивачем виконавчого листа, далі - Інструкція), органами державної виконавчої служби є: Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до якого входить відділ примусового виконання рішень; управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - управління державної виконавчої служби), до складу яких входять відділи примусового виконання рішень; районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних територіальних управлінь юстиції (далі - відділи державної виконавчої служби).

Підвідомчість цих органів державної виконавчої служби встановлена п.4 розд.І вказаної Інструкції.

Встановлено, що боржником у виконавчому листі, виданого 03.05.2017 року Житомирським окружним адміністративним судом є Головне управління Національної поліції в Житомирській області.

Відповідно до Положення про Головне управління Національної поліції в Житомирській області, затвердженого наказом Національної поліції 06.11.2015 №22, Головне управління Національної поліції в Житомирській області є територіальним органом Національної поліції та згідно із законодавством України реалізовує повноваження Національної поліції на території Житомирської області.

За наведених обставин, а також враховуючи вимоги Закону України "Про Національну поліцію", суд зазначає, що боржником за постановою Житомирського окружного адміністративного суду в справі №806/2882/16 є територіальний орган центрального органу виконавчої влади - Головне управління Національної поліції в Житомирській області, яке знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Старий бульвар, 5/37.

Тобто, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку, що позивачем виконавчий лист №516/17, виданий 03.05.17 р. Житомирським окружним адміністративним судом за постановою в справі №806/2882/16 пред'явлено не за підвідомчістю та не за місцем виконання.

При цьому судом не встановлено можливості вчинення виконавчих дій щодо виконання вказаного рішення суду на території місцезнаходження боржника - ГУ НП у Житомирській області кількома органами державної виконавчої служби, в тому числі відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Відтак, колегія суддів зазначає, що виконавчий документ, виданий судом на виконання постанови в справі № 806/2882/16, може бути пред'явлений до виконання як за місцем виконання так і за підвідомчістю лише до Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області.

При цьому суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо необґрунтованості посилання позивача, як на підставу позову, на положення ст.37 Закону №1404-VIII, оскільки змістом даної статті визначено вичерпний перелік причин повернення виконавчого документа стягувачу вже після прийняття виконавчого документу до виконання.

Стосовно вимоги позивача про зобов'язання державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 надати роз'яснення про порядок повторного пред'явлення виконавчого документа виконавчого листа №516/17 до виконання, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з п.4 розділу ІІІ Інструкції №512/5 виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред'явлення виконавчого документа.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що в порушення п.19 розділу ІІІ Інструкції, відповідач не роз'яснив порядок повторного пред'явлення виконавчого документа до виконання. Вказує, що відповідно до ст. 37 Закону, у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу обов'язково роз'яснюється порядок повторного пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Суд першої інстанції зазначив, що у п.19 розділу ІІІ Інструкції врегульовано питання повернення виконавчого документа стягувачу за наявності підстав та в порядку, визначеному в статті 37 Закону. Про повернення виконавчого документа стягувачу у порядку передбаченому ст.37 Закону органом державної виконавчої служби виноситься постанова, а не повідомлення (п.4 розділу ІІІ Інструкції ).

Окрім того, зміст ст. 37 Закону визначає перелік причин повернення виконавчого документа стягувачу вже після прийняття виконавчого документа стягувачу.

Дослідивши зміст повідомлення від 23.10.17 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, судом встановлено, що старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_3 роз'яснив стягувачу, що відповідно до положення про Головне управління Національної поліції в Житомирській області, затвердженого наказом Національної поліції 06.11.2015 №22, Головне управління Національної поліції в Житомирській області є територіальним органом Національної поліції та згідно із законодавством України реалізовує повноваження Національної поліції на території Житомирської області

Суд, зазначає, що п. 4 розділу ІІІ Інструкції не встановлює обов'язку органу ДВС роз'яснювати порядок повторного пред'явлення виконавчого документа до виконання у разі повернення його стягувачу без прийняття до виконання.

Зважаючи на все викладене вище, судова колегія вважає, що суд дійшов правильного висновку, що державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України повертаючи виконавчий документ без прийняття до виконання, шляхом прийняття відповідного повідомлення від 23.10.2017року, діяв на підставі Закону та у межах своїх повноважень, а тому позовні вимоги ОСОБА_2 є безпідставними.

Відповідно до 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не впливають на правильність прийнятого судового рішення. Постанову прийнято судом першої інстанції з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, рішення Житомирського окружного адміністративного суду від "20" грудня 2017 р. без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Т.В. Іваненко

судді: Л.В. Кузьменко

ОСОБА_1

Повне судове рішення складено "25" квітня 2018 р.