Справа № 363/4128/17
Суддя: Баличева М. Б.
Дата ухвалення: 2018-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

"24" квітня 2018 р. Справа № 363/4128/17
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 квітня 2018 року м. Вишгород
Вишгородський районний суд Київської області у складі: головуючого судді: Баличевої М.Б., при секретарі Кашоїди М.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Вишгород адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа: Міністерство Оборони України про зобов`язання вчинити дії,-
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив зобов`язати останнього в 15-денний строк подати на розгляд Міністерству оборони України висновок щодо можливості виплати йому одноразової грошової допомоги у розмірі відповідно до ч. 2 ст. 16 Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та заяву з документами подану для призначення одноразової грошової допомоги згідно п. 7 Постанови Кабінету (Міністрів України від 28.05.2008 року № 499. Встановити судовий контроль за виконанням даного судового рішення, зобов`язавши відповідачів в місячний термін надати до Вишгородського районного суду звіти про його виконання.
В обґрунтування позову зазначено, що з 29 вересня 1982 року по 12 червня 1986 року позивач проходив військову службу в Збройних Силах, де в тому числі приймав участь в бойових діях на території Демократичної Республіки Афганістан з 06 лютого 1983 року по 02 вересня 1985 року. 22 червня 2017 року після огляду МСЕК йому було встановлено інвалідність ІІ групи в наслідок травми отриманої при виконанні обов`язків військової служби при перебуванні в країні, де велись бойові дії. 07 липня 2017 року позивач звернувся до Військового комісаріату Київської області із заявою про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із отриманням інвалідності ІІ групи, яке пов`язане з виконанням військової служби в Демократичній республіці Афганістан відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 16, 162 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та документами передбаченими Постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 499. Нащо, відповідач листом від 01 серпня 2017 року № 2/5/975 повідомив, що документи позивача не були відправлені до Міністерства оборони України, оскільки інвалідність позивачу встановлено понад тримісячний термін після звільнення зі служби. Зазначив, що відповідь відповідача є не законною та такою, що не ґрунтується на вимогах закону, оскільки обов`язком останнього відповідно до п. 13 Постанови № 975 та п. 7 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.5008 року № 499, є передача документів поданих заявником протягом п`ятнадцяти днів на розгляд постійної комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, а відповідач не виконав свого обов`язку, що призвело до порушення його прав.
Представник позивача у судовому засіданні адміністративний позов підтримав у повному обсязі та просив суд його задовольнити, надав аналогічні пояснення, які містяться в адміністративному позові, також надав відповідь на відзив відповідача та письмові пояснення.
Представник відповідача у судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог, подав відзив на адміністративний позов та письмові заперечення, просив суд відмовити в його задоволенні з підстав викладених у відзиві.
Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, заяв та клопотань від останнього до суду не надходило.
Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 29 вересня 1982 року по 12 червня 1986 року проходив військову службу в Збройних Силах.
З 06 лютого 1983 року по 02 вересня 1985 року приймав участь в період бойових дій у складі діючої армії на території Демократичної Республіки Афганістан, що підтверджується довідкою № 150 від 12 липня 2017 року, виданою військовим комісаром Вишгородського районного військового комісаріату Київської області.
Як вбачається з висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи № 832/Ж від 17.05.2017 року виданим Київським міським клінічним бюро судово-медичної експертизи, описані рубці в лівій надбрівній ділянці, на долонно-зовнішній поверхні лівої кисті в проекції нігтьової фаланги першого пальця, на передній поверхні правої гомілки в верхній третині є наслідком загоєння ран, які виникли внаслідок розривної дії снаряду, могли бути спричинені у 1983 році (а. с. 15).
Згідно довідки до акту огляду МСЕК № 0777145 від 22.06.2017 року позивачу з 22.06.2017 року встановлено довічно II групу інвалідності внаслідок поранення травми, (контузія) та захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с. 13).
Згідно довідки від 26 червня 2017 року № 2762 виданої Управлінням соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації, ОСОБА_1 , дійсно має статус «Інваліда війни» ІІ групи та має рахво на пільги передбачені ст.7,13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Довідка видана в зв`язку з відсутністю бланків посвідчень (а.с. 11).
Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 від 12 червня 1997 року має статус учасника бойових дій (а.с. 12).
Відповідно до витягу з протоколу № 1457 від 18 травня 2017 року засідання Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтва у колишнього військовослужбовця «Стійкі наслідки ЗЧМТ (контузія головного мозку 1983 р.) у вигляді після травматичної та дисциркуляторної енцефалопатії ІІ-ІІІ ст., прогресуючий перебіг з вираженим церебростенічним синдромом, двобічною пірамідною недостатністю, вестибуло-атактичним синдромом, вегето-судинною дисфункцією вираженим астено-невротичним синдромом з тривожно-депресивними включеннями, емоційно-вольовою нестійкістю та частими (1-2 рази на тиждень) судинними кризами змішаного характеру (лікворо-гіпертензивні та вертебро-базилярні), центральною вегетативною дисфункцією ІІІ ст. та стійким цефалгічним синдромом. Міокардіодистрофія дисметаболічного ґенезу, CH І ст. Гіпертонічна хвороба II ст., кризовий перебіг», захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії» (а.с. 14).
20 жовтня 2015 року позивач відповідно до вимог п. 4 ч. 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» звернувся до Військового комісаріату Вишгородського РВК із заявою про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням інвалідності II групи, яке пов`язане з виконанням військової служби в Демократичній Республіці Афганістан.
01 серпня 2017 року Київський обласний військовий комісаріат повідомив позивача листом № 2/5/975, що з 01 січня 2017 року набув чинності Закон України № 1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 6 грудня 2016 України, яким внесено зміни до статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Відповідно до підпункту 6 статті 16 зазначеного Закону України особам, звільненим зі строкової військової служби одноразова грошова допомога у зв`язку з встановленням інвалідності виплачується в разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, ОСОБА_1 звільнений зі строкової військової служби у 1985 році, а інвалідність первинно встановлено в 2017 році, тобто понад тримісячний термін після звільнення зі служби.
Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон) в редакції від 07.05.2017 року (який діяв на момент встановлення позивачу інвалідності) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 16 Закону одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Приписи ч. ч. 6, 8, 9 ст. 16-3 вказаного Закону визначають, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві резервістами.
Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.
Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
На виконання вимог даної статті Закону постановою Кабінету Міністрів України від 24.05.2017 року № 975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок №975).
Так, в абз. 3 п. 2 даної постанови закріплено, що допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.
Як було встановлено судом, вперше ІІ групу інвалідності внаслідок поранення (контузії), захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, було встановлено позивачу 22 червня 2017 року. Відтак, оскільки саме з датою встановлення особі інвалідності, пов`язаної з виконання обов`язків військової служби законодавство пов`язує виникнення в особи права на отримання одноразової грошової допомоги, до спірних правовідносин підлягає застосуванню нормативні акти, якими дане питання було врегульовано у червні 2017 року.
Так, відповідно до Порядку № 975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.
Згідно п. п. 11-14 Порядку № 975 військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності. До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).
При цьому, приписи п. 4.8. Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затвердженого Міністерства оборони України від 10.04.2018 року № 530, визначають, що висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги відповідні органи подають до Департаменту фінансів Міністерства оборони України в 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів. Якщо документів, необхідних для прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги, немає, уповноважений орган письмово повідомляє заявника та в разі необхідності надає допомогу в їх оформленні.
Отже, вищевказаним Положенням №530 передбачено обов`язок уповноваженого органу щодо письмового повідомлення заявника у разі відсутності документу, необхідного для прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги.
Разом з тим, матеріали справи не містять жодних повідомлень уповноваженого органу позивача про факт недостатності документів, доданих до заяви про виплату одноразової грошової допомоги.
При цьому, приписами п. 13 Порядку № 975 передбачено, що керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або, у разі відмови, для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
Одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом її перерахування уповноваженим органом на рахунок в установі банку, зазначений одержувачем виплати, або через касу уповноваженого органу (п.14 Порядку № 975).
Наказом Міністра оборони України № 168 від 12.04.2007 року «Про організацію роботи та призначення комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби» призначено постійно діючу комісію з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби. До повноважень голови вказаної Комісії, зокрема, віднесено підготовку пропозицій та подання їх Міністру оборони України для прийняття рішення про призначення грошової допомоги та її розміру.
Тобто, зазначеним наказом Міністра оборони України створено відповідну комісію, яка має здійснювати підготовку пропозицій та подавати їх Міністру оборони України для прийняття рішення про призначення грошової допомоги та її розміру.
При цьому, саме за результатами розгляду такої пропозиції комісії Міністр оборони України приймає відповідне рішення (позитивне або негативне).
При цьому судом, враховується, що Верховний Суд України у постановах від 18.03.2014 року у справі №21-11а14, від 22.04.2014 року у справі №21-484а13 та від 21.04.2015 року у справі № 21-135а15 висловив правову позицію у подібних правовідносинах, згідно якої підставою для повідомлення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги є рішення суб`єкта владних повноважень, прийняте з цього питання. Оскільки останній не розглянув звернення про виплату у одноразової грошової допомоги та відповідного рішення не прийняв, то суд повинен зобов`язати його розглянути це звернення згідно з вимогами чинного законодавства України, а не підміняти орган, на який покладено вирішення зазначеного питання.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, щодо часткового задоволення позову в частині зобов`язання Київського обласного військового комісаріату подати на розгляд Міністерства оборони України висновок щодо можливості виплати одноразової допомоги ОСОБА_1 у розмірі відповідно до ст. 16 ч. 2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», разом із документами, надання яких передбачено чинним законодавством України.
Щодо вимог позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання відповідача подати у місячний строк звіт про виконання рішення суду слід зазначити неступне.
Статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов"язати суб"єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
За своєю правовою природою, ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України регулює різні моменти відносин та визначення судового контролю. З одного боку, - встановлення такого судового контролю за виконанням рішення, який стосується регулювання відносин встановлення судового контролю під час винесення рішення суду, та контролювання його виконання, з іншого - встановлення факту порушення внаслідок його не виконання.
Однак, встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, ухваленого не на користь суб`єкта владних повноважень є правом суду, а не його обов`язком.
Крім того, відповідно до ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України визначено спеціальний спосіб судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, особа-позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.
З цих підстав, суд вважає вимогу позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду передчасною та такою, що не підлягає задоволенню.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 241, 243-246, 382-383 КАС України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа: Міністерство Оборони України про зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 подати на розгляд Міністерства оборони України висновок щодо можливості виплати одноразової допомоги ОСОБА_1 у розмірі відповідно до ст. 16 ч. 2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», разом із документами, надання яких передбачено чинним законодавством України.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомукаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення виготовлено 02 травня 2018 року.
Головуючий М.Б.Баличева