Справа № 815/64/17
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2018-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2018 р.м.ОдесаСправа № 815/64/17

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Стеценко О. О.
Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: судді доповідача-головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: Потапчука В.О., Семенюка Г.В.,

при секретарі - Ханділян Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом Білгород-Дністровського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, -

ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст позовних вимог.

У січні 2017 року пенсійний орган звернувся з адміністративним позовом про стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в розмірі 1641,60 гривень.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що ОСОБА_2 перебувала на обліку в органах Пенсійного фонду України як платник страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та згідно картки особового рахунку має заборгованість по страховим внескам на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в розмірі 1641,60 гривень. В добровільному порядку заборгованість відповідачем погашена не була, у зв'язку із чим позивач звернувся до суду.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2017 року стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, АДРЕСА_1) на користь Білгород-Дністровського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області () заборгованість зі сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в розмірі 1641,60 гривень (одна тисяча шістсот сорок одна гривня 60 копійок).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з невідповідністю висновків суду обставинам справи, у зв'язку з чим просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує увагу на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуємого судового рішення:

- згідно статті 99 КАС України позивачем пропущений строк звернення до суду.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_2 зареєстрована, як фізична особа-підприємець, про що 08.08.2006 року в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис за № 0003802 та перебуває на обліку в Б.-Дністровському ОУПФУ Одеської області з 04.07.1997 року за № , як платник страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 року як платник єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Станом на 26.12.2016 року ОСОБА_2 має заборгованість зі сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за 2010 рік в розмірі 1641,60 гривень.

25.06.2015 року постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції ВП № 47964236 відкрито виконавче провадження про примусове виконання вимоги № Ф-272-У від 25.06.2015 року. 03.11.2015 року постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції ВП № 47964236 закінчено виконавче провадження про примусове виконання вимоги № Ф-272-У від 25.06.2015 року у зв'язку з ліквідацією боржника, як суб'єкта господарювання (на підставі реєстрації припинення підприємницької діяльності державним реєстратором).

Стосовно ФОП ОСОБА_2 28.07.2014 було внесено запис за № 4003802 про припинення підприємницької діяльності.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вимога про сплату боргу № Ф-272-У від 18.03.2013 року є виконавчим документом, яка не була виконана відповідачем, у зв'язку з чим була направлена до відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом пункту 1 «Положення про Пенсійний фонд України», затвердженого Указом Президента України від 01.03.2001 № 121/2001, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, що здійснює керівництво та управління солідарною системою загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, провадить збирання, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та готує документи для їх виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, інших соціальних виплат які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду України.

Згідно до покладених на нього завдань, управління контролює надходження страхових внесків та інших платежів до фонду від підприємств, установ, організацій та громадян, збирає у встановленому порядку відповідну звітність, проводить планові та позапланові перевірки фінансово-бухгалтерських документів, звітів та інших документів щодо правильності обчислення та сплати страхових внесків, цільового використання коштів фонду в організаціях, що здійснюють виплату і доставку пенсій.

Порядок сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування передбачено Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Інструкцією «Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України», затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України №21-1 від 19.12.2003 року та зареєстрованої в Міністерстві юстиції 16.01.2004 року за № 64/8663, відповідно до яких на Відповідача покладено обов'язки по нарахуванню, обчисленню і сплати в установлені строки та в повному обсязі внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до пункту 11.11 Інструкції «Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України», платники страхових внесків щомісяця складають у двох примірниках розрахунок сум страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у якому зазначають самостійно обчислені суми страхових внесків за формою згідно з додатком 23 цієї Інструкції.

На підставі частини 6 статті 20 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», визначено, що страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше, ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом для страхувальників є календарний місяць.

За правилами частини 2 статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Приписами частини 3 статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що Територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Протягом десяти робочих днів із дня одержання вимоги про сплату недоїмки страхувальник зобов'язаний сплатити суми недоїмки та суми фінансових санкцій.

У разі якщо страхувальник, який одержав вимогу територіального органу Пенсійного фонду про сплату недоїмки і протягом десяти робочих днів після її отримання не сплатив зазначену у вимозі суму недоїмки разом з застосованою до нього фінансовою санкцією, включеної до вимоги, або не узгодив вимогу з відповідним органом Пенсійного фонду, або не оскаржив вимогу в судовому порядку, а також у разі якщо страхувальник узгодив вимогу, але не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів після отримання узгодженої вимоги, відповідний орган Пенсійного фонду звертається в установленому законом порядку і подає вимогу про сплату недоїмки до відповідного підрозділу державної виконавчої служби. У зазначених випадках орган Пенсійного фонду також має право звернутися до суду чи господарського суду з позовом про стягнення недоїмки.

Відповідно до пункту частини1 статті 64 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що територіальні органі Пенсійного фонду мають право стягувати з платників страхових внесків несплачені суми страхових внесків.

З метою стягнення зазначеної суми заборгованості територіальним управлінням Пенсійного фонду сформована та направлена на адресу Відповідача вимоги про сплату боргу № Ф-272-У від 18.03.2013 року в розмірі 1641,60 гривень.

Згідно абзацу 8 частини 3 статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у разі якщо страхувальник, який одержав вимогу територіального органу Пенсійного фонду про сплату недоїмки і протягом десяти робочих днів після її отримання не сплатив зазначену у вимозі суму недоїмки разом з застосованою до нього фінансовою санкцією, включеної до вимоги, або не узгодив вимогу з відповідним органом Пенсійного фонду, або не оскаржив вимогу в судовому порядку, а також у разі якщо страхувальник узгодив вимогу, але не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів після отримання узгодженої вимоги, відповідний орган Пенсійного фонду звертається в установленому законом порядку і подає вимогу про сплату недоїмки до відповідного підрозділу державної виконавчої служби.

Вимога про сплату боргу № Ф-272-У від 18.03.2013 року є виконавчим документом, яка не була виконана відповідачем, у зв'язку з чим була направлена до відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції.

За змістом частини 1 статті 52 Цивільного кодексу України фізична особа - підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Водночас в постанові Верховного суду України від 4 грудня 2013 у справі № 6-125цс 13 зроблено висновок про те, що з огляду на положення статей 51, 52, 598 - 609 ЦК України, статей 47 - 49 Закону України від 14 травня 1992 р. № 2343-Х1І «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" однією із особливостей підстав припинення зобов'язань для фізичної особи - підприємця є те, що у разі припинення суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб'єктів підприємницької діяльності) її зобов'язання не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Водночас надані апелянтом до суду копії квитанцій №3, 4 від 29.11.2013 року не підтверджують протиправність та помилковість вимоги про сплату боргу № Ф-272-У від 18.03.2013 року в розмірі 1641,60 гривень.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В ході розгляду справи позивач довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач не надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Доводи апеляційної скарги.

Стосовно посилання апелянта на те, що згідно статті 99 КАС України (в редакції, чинній на час звернення до суду) позивачем пропущений місячний строк звернення до суду, оскільки позивач скористався можливістю досудового порядку вирішення спору, слід зазначити наступне.

Надана на примусове виконання до державної виконавчої служби вимога про сплату боргу не може кваліфікуватись як досудовий порядок вирішення спору, а є результатом невиконання відповідачем виконавчого документу.

Можливість примусового виконання рішення не може залежати від суб'єктивних факторів, зокрема правосвідомості боржника, або дій інших осіб, які можна кваліфікувати, як зловживання правом, оскільки це свідчило б про відсутність ефективних засобів юридичного захисту, що є порушенням статті 13 Конвенції про захист прав людини та основних свобод та статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду по правах людини".

Інші доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині постанови, ґрунтуються на суб'єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги Білгород-Дністровського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2017 року у справі № 815/64/17 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення та підписання повного тексту судового рішення - 26 квітня 2018 року.

Головуючий: Шляхтицький О.І.
Суддя: Суддя: Потапчук В.О. Семенюк Г.В.