Справа № 808/617/18
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2018-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

24 квітня 2018 року Справа № 808/617/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю Будінвест Плюс (69008, м. Запоріжжя, вул. Теплобудівна буд. 15, )

про стягнення коштів за податковим боргом, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Головного управління ДФС у Запорізької області (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будінвест Плюс» (далі - відповідач), в якому позивач просить суд стягнути кошти з рахунків платника податків у всіх банках та з рахунків платника податків у системі електронного адміністрування з земельного податку з юридичних осіб, та податку на додану вартість, що належить такому платнику податків Товариство з обмеженою відповідальністю «Будінвест Плюс» (код СДРПОУ 32934409), а також за рахунок готівки, що належить такому платнику податків на користь:

- УК у Зав.р-ні, м.Зап/Завод./18010500 (код отримувача 38025372 в ГУ ДКСУ у Запорізькій області, МФО 813015, р/р - 0004, код 18010500 - 110241,33 грн.;

- УК у Зав.р-ні, м.Зап/Завод./14060100 (код отримувача 38025372 в ГУ ДКСУ у Запорізькій області, МФО 813015, р/р - 0004, код 14060100 - 2272,50 грн.

Ухвалою від 26 лютого 2018 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено перше судове засідання на 28 березня 2018 року.

Позовні вимоги Головного управління ДФС у Запорізькій області обґрунтовані Податковим кодексом України (далі за текстом ПК України) та зазначено, що за Товариства з обмеженою відповідальністю Будінвест Плюс обліковується податковий борг з земельного податку з юридичних осіб в сумі 110241,33 грн. та з податку на додану вартість в розмірі 2272,50 грн., який виник в результаті несплати відповідачем самостійно узгодженої суми грошового зобовязання та визначених контролюючим органом у податкових повідомлень рішень.

Представник ГУ ДФС у Запорізькій області 28 березня 2018 року прибув до суду та подав клопотання, в якому просить суд розглянути адміністративну справу в порядку письмового провадження.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю Будінвест Плюс 28 березня 2018 року в судове засідання не прибув, причини неприбуття суду не повідомив. Про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином.

За таких обставин та керуючись частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

На підставі частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з частиною 1 статті 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 4 статті 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з частиною 5 статті 250 КАС України, датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зясував наступне.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб фізичних осіб підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю Будінвест Плюс зареєстроване, як юридична особа 22 квітня 2004 року, .

З матеріалів справи вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю Будінвест Плюс має податковий борг з земельного податку з юридичних осіб в розмірі 110240,62 грн. та по податку на додану вартість в сумі 2272,50 грн.

Судом встановлено, що податковий борг з земельного податку з юридичних осіб виник на підставі поданих до контролюючого органу податкових декларацій з плати за землю:

№ НОМЕР_1 від 11 лютого 2015 року згідно якої відповідач самостійно визначив річну суму податку, що підлягає нарахуванню та сплаті у бюджет у 2015 році на загальну суму 32341,72 грн., з щомісячною часткою сплати з січня по листопад по 2695,14 грн. та за грудень 2695,18 грн.

Відповідачем не сплачені суми податкових зобовязань по декларації з червня по грудень 2015 року, на суму 18866,02 грн.

№ НОМЕР_2 від 28 січня 2016 року згідно якої відповідач самостійно визначив річну суму податку, що підлягає нарахуванню та сплаті у бюджет у 2016 році на загальну суму 46344,28 грн., з щомісячною часткою сплати з січня по листопад по 3862,02 грн. та за грудень 3862,06 грн.

Відповідачем не сплачені суми податкових зобовязань по декларації з січня по грудень 2016 року, на суму 46344,28 грн.

№ НОМЕР_3 від 22 січня 2017 року згідно якої відповідач самостійно визначив річну суму податку, що підлягає нарахуванню та сплаті у бюджет у 2017 році на загальну суму 49123,99 грн., з щомісячною часткою сплати з січня по листопад по 4093,67 грн. та за грудень 4093,62 грн.

Відповідачем не сплачені суми податкових зобовязань по декларації з січня по листопад 2017 року, на суму 45030,32 грн.

Судом встановлено, що податковий борг з податку на додану вартість виник в наслідок проведеної позивачем стосовно відповідача камеральної перевірки. На підставі висновків акту перевірки № 68/08-25-12-01/32934409 від 12 квітня 2017 року, винесено податкові повідомлення рішення: № НОМЕР_4 від 05 травня 2017 року, яким відповідача зобовязано сплатити штраф у розмірі 1932,50 грн.; № 000461200 від 05 травня 2017 року, яким до відповідача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 340,00 грн.

Вказані податкові повідомлення - рішення надсилались на адресу відповідача.

У суду відсутні доказів в матеріалах справи, щодо оскарження вищевказаного податкового повідомлення рішення.

Сума податкового зобовязання не сплачена та набула статусу податкового боргу та становить 112513,12 грн.

Із матеріалів справи судом встановлено, що позивачем вживалися заходи щодо стягнення податкової заборгованості у встановленому законодавством порядку, а саме згідно з положеннями статті 59 Податкового кодексу України податковим органом 16 липня 2014 року сформована податкова вимога №320-25 на суму 3699,91 грн., яка направлена на адресу відповідача засобами поштового звязку.

Оцінивши надані документи та матеріали, суд вважає вимоги такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України, передбачено обовязок платників податків сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 46.1 статті 46 Податкового кодексу України, податкова декларація, розрахунок - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Згідно з пунктом 49.1 статті 49 Податкового кодексу України, податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

За правилами пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків зобовязаний самостійно сплатити суму податкового зобовязання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відповідно до підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України, після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

При цьому, за пунктом 286.2 статті 286 Податкового кодексу України, платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Пунктом 287.4 статті 287 Податкового кодексу України встановлено, що податкове зобов'язання з плати за землю, визначене у податковій декларації, у тому числі за нововідведені земельні ділянки, сплачується власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Як встановлено судом, боржником сума задекларованого зобов'язання та нарахованого контролюючим органом зобовязання не було сплачено у встановлені законом строки і вона набула статусу податкового боргу.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий борг це сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Пунктом 59.1. статті 59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 59.3. статті 59 Податкового кодексу України, податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

Відповідно до пункту 59.4 статті 59 Податкового кодексу України, податкова вимога надсилається також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до підпунктів 95.1 - 95.3 статті 95 Податкового кодексу України, орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

Податковий орган на підтвердження податкового боргу відповідача по орендній платі з юридичних осіб в розмірі 112513,12 грн. та надав: податкову декларацію, податкові повідомлення - рішення податкову вимогу, інтегровану картку, довідку про заборгованість, розрахунок суми податкового боргу.

Однак слід зазначити, що до матеріалів справи позивачем надано податкову декларацію, податкові повідомлення - рішення, інтегровану картку, на суму 112513,12 грн., однак просить суд в позовній заяві стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 112513,83 грн.

При цьому до матеріалів справи позивачем не надано доказів про наявність заборгованості у відповідача на суму 112513,83 грн., за доданими до матеріалів справи податковими деклараціями, податковими повідомленнями - рішеннями, інтегрованою карткою.

На момент розгляду справи в суді, сума податкового зобовязання в розмірі 112513,12 грн. відповідачем не сплачена, заборгованість перед бюджетом не погашена.

Відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право зокрема звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Зважаючи на несплату у добровільному порядку відповідачем узгодженої податкової заборгованості податковий орган звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача зазначеного податкового боргу.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Під час розгляду справи відповідач доказів сплати заборгованості не надав, проти позову не заперечив, доводи позивача не спростував.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є частково доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Керуючись статтями 2, 77, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю Будінвест Плюс (69008, м. Запоріжжя, вул. Теплобудівна буд. 15, ) про стягнення коштів за податковим боргом - задовольнити частково.

Стягнути кошти з рахунків платника податків у всіх банках, що належить такому платнику податків Товариства з обмеженою відповідальністю Будінвест Плюс (69008, м. Запоріжжя, вул. Теплобудівна буд. 15, ), а також за рахунок готівки, що належить такому платнику податків в сумі 112513 (сто дванадцять тисяч пятсот тринадцять) гривень 12 копійок, з яких:

- з земельного податку з юридичних осіб в сумі 110240 (сто десять тисяч двісті сорок) гривень 62 копійки (УК у Зав.р-ні, м.Зап/Завод./18010500 (код отримувача 38025372 в ГУ ДКСУ у Запорізькій області, МФО 813015, р/р - 0004, код 18010500);

- з податку на додану вартість в сумі 2272 (дві тисячі двісті сімдесят дві) гривні 50 копійок (УК у Зав.р-ні, м.Зап/Завод./14060100 (код отримувача 38025372 в ГУ ДКСУ у Запорізькій області, МФО 813015, р/р - 0004, код 14060100).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень КАС України ухвала про повернення позовної заяви може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення у повному обсязі виготовлено 24 квітня 2018 року.

Суддя Д. В. Татаринов