Справа № 819/2194/17
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2018-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2018 рокуЛьвів№876/2121/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Бруновської Н.В., Затолочного В.С.,

при секретарі судового засідання: Гнатик А.З.

з участю представників позивача Коліволшко В.М., Лакомого О.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління Держпраці у Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2018 року у справі №819/2194/17, винесену головуючим суддею Подлісна І.М., проголошену о 11.33 год. у м. Тернополі, повний текст складений 16.02.2018р., за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопільський папір» до Управління Держпраці у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування постанов,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Тернопільський папір» звернулось в суд із позовом до з позовом до Управління Держпраці у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування постанов заступника начальника Управління Держпраці у Тернопільській області №ТЕ 189/1/19-16-57/515 від 07.12.2017 про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами на Товариство з обмеженою відповідальністю «Тернопільський папір» у розмірі 3200 грн; №ТЕ 189/2/19-16-57/515 від 07.12.2017 про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами на Товариство з обмеженою відповідальністю «Тернопільський папір» у розмірі 9600 грн; №ТЕ 189/19-16-57/515 від 07.12.2017 про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами на Товариство з обмеженою відповідальністю «Тернопільський папір» у розмірі 192000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що Управлінням Держпраці у Тернопільській області у період з 17.11.2017 по 20.11.2017 проведено захід державного контролю за додержанням законодавства про працю на ТОВ «Тернопільський папір», за результатами якого складено Акт перевірки №19- 16-57/515 та Припис №19- 16-57/515-437 про усунення виявлених порушень в строк до 22 грудня 2017 року. У вказаний строк позивач усунув порушення, які викладені в приписі, однак, ще 07 грудня 2017 року Управлінням Держпраці у Тернопільській області винесено постанови №ТЕ 189/1/19-16-57/515 від 07.12.2017 р., №ТЕ 189/2/19-16-57/515 від 07.12.2017 р., №ТЕ 189/19-16-57/515 про накладення штрафу.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2018 року позов задоволено повністю. Постанови заступника начальника Управління Держпраці у Тернопільській області №ТЕ 189/1/19-16-57/515 від 07.12.2017 р., №ТЕ 189/2/19-16-57/515 від 07.12.2017р., №ТЕ 189/19-16-57/515 про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами на товариство з обмеженою відповідальністю «Тернопільський папір» - визнано протиправними та скасовано. Стягнуто на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопільський папір» понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2048 гривень за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Тернопільській області.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій вказує на те, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, оскільки за результатами проведеного заходу державного контролю позивача (інспекційного відвідування) було складено Акт від 20.11.2017р. №19-16-57/515, у якому зафіксовані порушення законодавства про працю. Так встановлено порушення вимог ч. 3 статті 24, статті 29, частин 1 та 2 статті 115, ст. 102-1 Кодексу законів про працю України та ч. 1 статті 24 Закону України «Про оплату праці». Примірник акта перевірки від 20.11.2017р. отриманий та підписаний директором товариства. Пояснення та заперечення не додавались. Відповідно до пункту 29 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 р. №295 заходи до притягнення об'єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень (тобто відповіді на припис) у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування. Оскільки порушення строків виплати заробітної плати не можуть бути усунені, то суб'єкт господарювання може лише забезпечити дотримання строків виплати заробітної плати в подальшому. Листами від 23.11.2017р. №2311-1 та від 06.12.2017р. №0612-1 товариством надано відповіді на припис. Управлінням взято до уваги відповідь на припис наданий листом від 23.11.2017р. №2311-1 лише в частині усунення недоліку, що стосувались порушення норм ст. 29 КЗпП України. Крім цього, апелянт зазначає, що судом першої інстанції досліджувались питання підставності проведення інспекційного відвідування, а саме отримання згоди на проведення інспекційного відвідування, хоча позивачем даний факт в позовній заяві та в ході судового засідання не оскаржувався. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні позову відмовити повністю.

Позивачем поданий відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що подана апеляційна скарга, на думку позивача, не підлягає задоволенню, оскільки мотиви та підстави, зазначені в даній скарзі щодо скасування постанови Тернопільського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2018 року по справі №819/2194/17 є безпідставними та необґрунтованими, а натомість рішення суду ухвалено у відповідності до вимог чинного законодавства України, враховуючи всі фактичні обставини справи, в межах наданих суду повноважень, та вірно застосовано судом як норми процесуального так і матеріального права, в повному обсязі з'ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, доведено та всебічно обґрунтовано їх в своїй постанові, надано належну оцінку всім доказам, ґрунтуючись на повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представники позивача проти апеляційної скарги заперечили з підстав наведених у відзиві на апеляційну скаргу. Просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідач в судове засідання не прибув, представив на адресу суду заяву про розгляд справи у відсутності представника відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що на підставі наказу Управління від 13.11.2017р. №603, направлення від 13.11.2017 р. №4.1/057/410 у період з 17 листопада по 20 листопада 2017 року було проведено позаплановий захід державного контролю (інспекційне відвідування) стану дотримання вимог законодавства про працю у TOB «Тернопільський папір» (далі - Товариство).

За результатами проведеного заходу державного контролю (інспекційного відвідування) складено Акт перевірки від 20.11.2017р. №19-16-57/515 (далі - Акт перевірки), у якому зафіксовані наступні порушення законодавства про працю:

1.Наказом директора ТОВ «Тернопільський папір» від 09.03.2017 №0903-2, затверджені Правила внутрішнього трудового розпорядку, однак в порушення вимог статті 29 Кодексу законів про працю України, під час проведення інспекційного відвідування товариством не надано документів, які б підтверджували ознайомлення всіх працівників товариства з вищевказаними правилами;

2.Згідно протоколу (рішення) зборів засновників Товариства №1/2017 від 27.02.2017, призначено директором Товариства ОСОБА_3 з моменту державної реєстрації Товариства. Згідно наказу від 07.03.2017 №01-к, ОСОБА_3 приступила до виконання функціональних обов'язків директора за сумісництвом з 07.03.2017, однак в порушення вимог частини 3 статті 24 Кодексу законів про працю України, повідомлення про прийняття працівника на роботу не надіслано до відповідного органу ДФС. Крім того, в порушення вимог ч.3 ст. 24 Кодексу законів про працю України договори на виконання робіт (послуг) №0211-1 від 02.11.2017, укладений з ОСОБА_4 та №1011-1 від 10.11.2017, укладений з ОСОБА_5, містять ознаки трудових договорів, оскільки характер виконуваних робіт відповідає трудовій функції «пакувальник» і «сортувальник паперового виробництва», які передбачені штатним розписом Товариства, виконавці підпорядковуються внутрішньому трудовому розпорядку, їм проведено вступні інструктажі на робочому місці;

3.В порушення вимог частини 1 та 2 статті 115 Кодексу законів про працю України та частини 1 статті 24 Закону України «Про оплату праці» виплату заробітної плати працівникам товариства за жовтень 2017 року здійснено з порушенням встановлених строків її виплати, а саме 09.11.2017;

4.Згідно розрахунково-платіжних відомостей за період з березня по жовтень 2017 року, заробітна плата директору Товариства ОСОБА_3 не нараховувалась і не виплачувалась, що є порушенням вимог статті 102-1 частини 1 статті 115 Кодексу законів про працю України та частини 1 статті 24 Закону України «Про оплату праці».

21 листопада 2017 року відповідачем винесено Припис №19-16-57/515-437 від 21.11.2017 (далі - Припис), в якому викладені зазначені вище порушення та приписано Товариству у строк до 24 листопада 2018 року письмово інформувати Управління Держпраці у Тернопільській області про виконання вимог пункту 1 Припису, та до 22 грудня 2017 року письмово інформувати про виконання вимог пунктів 2-4 Припису.

В подальшому, у зв'язку із зазначеними порушеннями 07 грудня 2017 року відповідачем винесено постанови №ТЕ 189/1/19-16-57/515, №ТЕ 189/2/19-16-57/515 та №ТЕ 189/19-16-57/515 про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами на Товариство з обмеженою відповідальністю «Тернопільський папір».

Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень не доведено правомірності оскаржуваних рішень.

Апеляційний суд частково погоджується з висновками суду першої інстанції, з урахуванням наступних доводів та мотивів.

Щодо невиплати заробітної плати у визначені законодавством строки.

Як слідує з постанови про накладення штрафу №ТЕ 189/1/19-16-57/515 товариством порушено вимоги частини 1 та 2 статті 115 Кодексу законів про працю України та частини 1 статті 24 Закону України «Про оплату праці».

Частинами 1 та 2 статті 115 Кодексу законів про працю передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до ч.1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до частини шостої цієї ж статті, своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Згідно із ст. 15 вказаного Закону, оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов'язань щодо оплати праці.

З матеріалів справи слідує, що виплату заробітної плати працівникам товариства за жовтень 2017 року здійснено з порушенням встановлених строків її виплати, а саме 09.11.2017 року, згідно розрахунково-платіжної відомості №НЗП-000020 за жовтень 2017 року та відомості на виплату грошей №ВЗП - 000024 від 09.11.2017 року.

Листом №2311-1 від 23.11.2017 позивачем надано Управлінню Держпраці пояснення та підтверджуючі документи щодо усунення порушень припису в цій частині.

Таким чином, наведене вище свідчить про відсутність підстав для скасування постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ТЕ 189/1/19-16-57/515 від 07.12.2017р.

Що стосується не нарахування та не виплати заробітної плати директору Товариства, апеляційний суд також вважає помилковими висновки суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 102-1 КЗпП України, встановлено, що працівники, які працюють за сумісництвом, одержують заробітну плату за фактично виконану роботу. Умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ, організацій визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно протоколу (рішення) зборів засновників Товариства №1/2017 від 27.02.2017року, директором Товариства призначено ОСОБА_3 з моменту державної реєстрації Товариства.

Відповідно до наказу Товариства №01-к від 07.03.2017року, ОСОБА_3 приступила до виконання функціональних обов'язків директора за сумісництвом з 07.03.2017р.

Апеляційний суд вважає вірними доводи апелянта про те, що Статутом Товариства не передбачено виконання обов'язків Директора Товариства засновником на безоплатній основі. Штатні розписи Товариства, введені в дію з 09.03.2017 року, передбачають посаду «директор» з посадовим окладом 3400 грн.

Крім цього, згідно розрахунково-платіжних відомостей за період з березня по жовтень 2017 року, заробітна плата директору Товариства ОСОБА_3 не нараховувалась і не виплачувалась, що є порушенням вимог статті 102-1 частини першої статті 115 Кодексу законів про працю України та частини першої статті 24 Закону України «Про оплату праці», хоча директором упродовж вищевказаного періоду приймалися рішення та видавалися накази з питань діяльності Товариства, а саме з питань прийняття працівників на роботу, звільнення з роботи, надання відпусток, затвердження штатних розписів Товариства, ведення обліку використання робочого часу працівниками, виплати заробітної плати, перебування у відрядженнях тощо.

Виконання пункту 4 припису №19-16-57/515-437 від 21.11.2017р. в цій частині у строк до 06.12.2017р. та надання про підтверджуючих документів, не є обставиною, яка свідчить про відсутність вказаного порушення трудового законодавства, оскільки нарахування та виплату заробітної плати директору товариства за період роботи з березня по жовтень 2017 року проведено лише 05.12.2017 року, що є порушенням трудового законодавства України, таке уже відбулось та було встановлене актом перевірки.

Таким чином, наведене вище свідчить про відсутність підстав для скасування постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ТЕ 189/2/19-16-57/515 від 07.12.2017р.

Що стосується постанови №ТЕ 189/19-16-57/515, щодо порушення ч.3 статті 24 Кодексу законів про працю України, а саме: договори на виконання робіт (послуг) №0211-1 від 02.11.2017 та №1011-1 від 10.11.2017 містять ознаки трудових договорів, то апеляційний суд в цій частині погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.

У вищезазначеній постанові (та акті перевірки) посадові особи Держпраці зазначають, що під час інспекційного відвідування Товариства, з поміж інших працівників, виявлено двох працівників: ОСОБА_5 та ОСОБА_4, які виконували роботи по сортуванню та пакуванню паперу санітарно-гігієнічного призначення.

В вищезазначеній постанові, посадові особи Держпраці посилаються на пояснення вищевказаних осіб від 17.11.2017р., згідно яких вказані особи пояснили, що працюють пакувальниками - фасувальниками у TOB «Тернопільський папір» з 14.11.2017, та що подали заяви про прийняття на роботу від 14.11.2017 року, трудові книжки та медичні висновки, а також вказали розмір обіцяної їм заробітної плати та графік своєї роботи.

При цьому, посадові особи Держпраці в даній постанові посилаються на те, що договори № 0211-1 від 02.11.2017, укладеного з ОСОБА_4, та №1011-1 від 10.11.2017, укладеного з ОСОБА_6, розцінюють дані договори як трудові договори, оскільки характер виконуваних робіт відповідає трудовій функції «пакувальник» та «сортувальник паперового виробництва», які передбачені штатним розписом товариства, виконавці підпорядковуються внутрішньому трудовому розпорядку, їм проведено вступні інструктажі на робочому місці.

Відповідно до чинного законодавства України виконання робіт, надання послуг фізичною особою може здійснюватися як на підставі трудового, так і цивільно-правового договору. Основною відмінністю трудових договорів від цивільно-правового договору є те, що перші регламентуються Кодексом законів про працю, а інші - Цивільним кодексом України

Відповідно до частини першої статті 21 Кодексу законні про працю України, трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов'язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

Тобто трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. Предметом трудових договорів є результат праці, який підлягає вимірюванню у конкретних фізичних величинах, а не процес роботи.

Відповідно до ст. 626 ЦКУ, договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Найпоширенішими серед цивільно-правові договори є договори: на виконання робіт (договори підряду); на надання послуг.

Трудовий і цивільно-правовий договір мають різні предмети регулювання Так, за трудовим договором працівник зобов'язаний виконувати не якусь індивідуально визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посад відповідної кваліфікації. Причому після закінчення виконання якого-небудь визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Працівник зобов'язаний виконувати будь-яке завдання роботодавця, що належить до його трудової функції за професією, спеціальністю, посадою і кваліфікацією, обумовленою у трудовому договорі.

Предметом цивільно - правових відносин є сам результат праці. Тому цивільно-правові договори застосовуються, як правило, для виконання разової конкретної роботи, що спрямована на одержання результатів праці, і у разі досягнення цієї мети договір вважається виконаним і дія його припиняється.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що трудовий договір це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов'язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт. Предметом трудових договорів є результат праці, який підлягає вимірюванню у конкретних фізичних величинах, а не процес роботи.

З матеріалів справи слідує, що 10 листопада 2017 року між Товариством (Замовник) та гр. ОСОБА_5 (Виконавець) був укладений договір на виконання робіт (послуг) № 1011-1. Відповідно до п. 1.1. Договору Замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобов'язання виконувати для Замовника сортування та пакування рулончиків паперу санітарно-гігієнічного призначення в кількості 20 000 (двадцять тисяч) штук. Пунктом 1.2. передбачено, що Виконавець виконує роботи власними силами, на власний ризик. Пунктом 3.1. даного Договору, передбачено, що вартість робіт визначається сторонами в Актах виконаних робіт, які є невід'ємною частиною Договору. В даному пункті сторонами прописано оплату послуг, а саме: 80 (вісімдесят) грн. за 1000 (одну тисячу) штук. Крім цього п. 3.2. Договору визначено, що оплата виконуваних робіт проводиться на протязі 30-ти днів після підписання сторонами Акту виконаних робіт. Пункт 4.1. Договору - до 20 числа місяця наступного за звітним сторони погоджують та підписують Акт виконаних робіт за фактично виконаний об'єм робіт. Пункт 4.2. Погоджений сторонами та підписаний Акт виконаних робіт є остаточним документом для проведення розрахунків із Виконавцем.

24 листопада 2017 року між сторонами підписано Акт прийому наданих послуг до цивільно- правового договору №1011-1, відповідно до якого Виконавцем були надані, а Замовником прийняті послуги (роботи), а саме: сортування та пакування рулончиків паперу санітарно- гігієнічного призначення в кількості 7140 (сім тисяч сто сорок) штук в період з 10.11.2017 по 20.11.2017р. Також даним Актом сторонами погоджена винагорода Виконавця, яка склала: 571,20 грн.

Відповідно до видаткового касового ордера №25 від 28 листопада 2017 p., ОСОБА_6 виплачена винагороду згідно акту виконаних робіт в сумі 459 грн. 81 коп. та утримано і сплачено податків з винагороди на суму 111 грн. 39 коп.

17.11.2017 р. на ім'я директора Товариства отримано заяву ОСОБА_6, в якій остання просить прийняти її на роботу в TOB «Тернопільський папір» на посаду укладальник - пакувальник з 21.11.2017р. з посадовим окладом згідно штатного розпису. Товариством 17.11.2017 року ОСОБА_6 надано направлення на обов'язковий попередній медичний огляд.

20.11.2017 Товариством видано наказ №31-к про прийняття на роботу ОСОБА_6 з 21.11.2017 з посадовим окладом відповідно до штатного розпису.

02 листопада 2017 року між Товариством (Замовник) та гр. ОСОБА_4 (Виконавець) був укладений договір на виконання робіт (послуг) №0211-1. Відповідно до п. 1.1. Договору Замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобов'язання виконувати для Замовника сортування та пакування рулончиків паперу санітарно-гігієнічного призначення в кількості 40 000 (сорок тисяч) штук. Пунктом 1.2. передбачено, що Виконавець виконує роботи власними силами, на власний ризик. Пунктом 3.1. даного Договору передбачено, що вартість робіт визначається сторонами в Актах виконаних робіт, які є невід'ємною частиною Договору. В даному пункті сторонами прописано оплату послуг, а саме: 80 (вісімдесят) грн. за 1000 штук. Крім цього п. 3.2. Договору визначено що оплата виконуваних робіт проводиться на протязі 30-ти днів після підписання сторонами Акту виконаних робіт. Пункт 4.1. Договору - до 20 числа місяця наступного за звітним сторони погоджують та підписують Акт виконаних робіт за фактично виконаний об'єм робіт. Пункт 4.2. Погоджений сторонами та підписаний Акт виконаних робіт є остаточним документом для проведення розрахунків із Виконавцем.

24 листопада 2017 року між сторонами підписано Акт прийому наданих послуг до цивільно- правового договору №0211-1, відповідно до якого Виконавцем були надані, а Замовником прийняті послуги (роботи), а саме: сортування та пакування рулончиків паперу санітарно- гігієнічного призначення в кількості 8220 (вісім тисяч двісті двадцять) штук в період з 02.11.2017 по 20.11.2017р. Також даним Актом сторонами погоджена винагорода Виконавця, яка склала : 657,60 грн.

Відповідно до видаткового касового ордера №24 від 28 листопада 2017 p., ОСОБА_4 виплачена винагороду згідно акту виконаних робіт в сумі 529 грн. 37 коп. та утримано і сплачено податків на суму 128 грн. 23 коп.

17 листопада 2017 р. на ім'я директора Товариства отримано заяву ОСОБА_4, в якій остання просить прийняти її на роботу в TOB «Тернопільський папір» на посаду укладальник - пакувальник з 21.11.2017р. з посадовим окладом згідно штатного розпису. Товариством 08.11.2017 року ОСОБА_4 надано направлення на обов'язковий попередній медичний огляд.

20 листопада 2017 р. Товариством видано наказ №27-к про прийняття на роботу ОСОБА_4 з 21.11.2017р. на посаду «укладальник-пакувальник» з посадовим окладом відповідно до штатного розпису.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 року №413 «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу», 20.11.2017 року Товариством направлено повідомлення до територіального органу ДФС про прийняття працівника на роботу, серед яких були ОСОБА_6 та ОСОБА_4

Таким чином, договори на виконання робіт (послуг) №1011-1 від 10.11.2017р. та №0211-1 від 02.11.2017р., не містять ознаки трудового договору і на них не поширюється дія норм трудового законодавства.

З урахуванням наведеного вище, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ТЕ 189/19-16-57/515 від 07.12.2017 є протиправною та підлягає скасуванню.

Вказані вище обставини є безсумнівною підставою для скасування постанови суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправними та скасування Постанови заступника начальника Управління Держпраці у Тернопільській області №ТЕ 189/1/19-16-57/515 від 07.12.2017 р., №ТЕ 189/2/19-16-57/515 від 07.12.2017р. про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами та прийняття в цій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні позову з наведених вище підстав.

Таким чином висновки суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог не відповідають обставинам справи, що є підставою для скасування судового рішення в частині, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 317 КАС України.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвали нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню в частині задоволення позовних вимог та апеляційним судом в цій частині приймається нове рішення про відмову у задоволення позову з наведених вище підстав.

Керуючись статтями 243, 250, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління Держпраці у Тернопільській області - задовольнити частково.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2018 року у справі №819/2194/17 - скасувати в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправними та скасування Постанови заступника начальника Управління Держпраці у Тернопільській області №ТЕ 189/1/19-16-57/515 від 07.12.2017 р., №ТЕ 189/2/19-16-57/515 від 07.12.2017р. про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами та в цій частині ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволені позову.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення, у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді Н. В. Бруновська
В. С. Затолочний
Повний текст постанови складено 27.04.2018р.