Справа № 804/2880/18
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2018-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

49089 м. Дніпро, вул. Академіка Янгеля, 4, (веб адреса сторінки на офіційному веб порталі судової влади України в мережі Інтернет - http://adm.dp.court.gov.ua)

20 квітня 2018 року Справа №804/2880/18

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Жукова Є.О., дослідивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області про стягнення витрат, повязаних з утриманням ОСОБА_2 у ОСОБА_1 державному університеті внутрішніх справ в сумі 74 855,67 грн., -

ВСТАНОВИВ:

19.04.2018 року до ОСОБА_1 окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області про стягнення витрат, повязаних з утриманням ОСОБА_2 у ОСОБА_1 державному університеті внутрішніх справ в сумі 74 855,67 грн.

Згідно зі ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви зясовує, чи є передбачені нормами Кодексу адміністративного судочинства України підстави для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі.

Згідно пп.1 п.1 ст.170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

При цьому, вирішуючи питання чи належить розглядати даний адміністративний спір за правилами адміністративного судочинства, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Суд зазначає, що предметом спору у даній справі є спір про відшкодування вартості навчання ОСОБА_2 ОСОБА_1 державному університеті внутрішніх справ в сумі 74 855,67 грн.

Так, відповідно до постанови ОСОБА_3 Верховного Суду у справі №461/5577/15-ц (провадження №14-18цс18) касаційну скаргу Львівського державного університету внутрішніх справ на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 02 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 23 жовтня 2015 року задоволено. Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 02 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 23 жовтня 2015 року скасовано. Справу за позовом Львівського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_3 про відшкодування витрат, повязаних з утриманням в вищому навчальному закладі передати на розгляд до суду першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

При цьому, суд враховує висновок ОСОБА_3 Верховного Суду (у справі №461/5577/15-ц (провадження №14-18цс18)), в якому зазначено, що за правилами цивільного судочинства розглядаються спори щодо договорів та інших правочинів, укладених відповідно до норм ЦК України, інших актів цивільного законодавства, оскільки вони відрізняються від адміністративних договорів, спори щодо яких розглядаються адміністративними судами, тим, що згідно зі ст. 3 КАС України адміністративний договір - це дво- або багатостороння угода, зміст якої становлять права та обов'язки сторін, що випливають із владних управлінських функцій суб'єкта владних повноважень, який є однією зі сторін угоди. Для таких спорів характерна наявність відносин влади і підпорядкування, а для правочинів, укладених згідно із цивільним законодавством за участю суб'єкта владних повноважень, відносини ґрунтуються на юридичній рівності, вільному волевиявленні та майновій самостійності. Враховуючи викладене, позов про відшкодування витрат на навчання відповідача у вищому навчальному закладі внутрішніх справ України підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.2 ст. ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. ст. 6, 13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, а також кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі "Zand v. Austria" від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з "…" питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів "…". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, вирішує спір, що підлягає розгляду судом іншої юрисдикції.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За викладених вище обставин, та зважаючи на правовий висновок ОСОБА_3 Верховного Суду (у справі №461/5577/15-ц (провадження №14-18цс18)), суд дійшов висновку, що вимоги позивача щодо стягнення витрат, повязаних з утриманням ОСОБА_2 у ОСОБА_1 державному університеті внутрішніх справ в сумі 74 855,67 грн., не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, суд відмовляє у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області про стягнення витрат, повязаних з утриманням ОСОБА_2 у ОСОБА_1 державному університеті внутрішніх справ в сумі 74 855,67 грн.

При цьому, суд розяснює позивачу про право на звернення з даним позовом до відповідного місцевого загального суду в порядку, передбаченому чинним цивільно-процесуальним законодавством.

Керуючись п.1 ч.1 ст.170 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області про стягнення витрат, повязаних з утриманням ОСОБА_2 у ОСОБА_1 державному університеті внутрішніх справ в сумі 74 855,67 грн.

Розяснити позивачу про право звернення із зазначеним позовом до відповідного місцевого суду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили згідно ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та відповідно до ч. 4 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.О. Жукова