Справа № 826/16633/17
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2018-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Твердохліб В.А.;

за участю секретаря: Горяіновій Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду апеляційну скаргу Державної служби геології та надр України на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 березня 2018 року (прийнята в порядку письмового провадження, м. Київ, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за адміністративним позовом Державної служби геології та надр України до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про скасування постанови від 06 листопада 2017 року про накладення штрафу у розмірі 5 100, 00 гривень у виконавчому провадженні №54543140,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудня 2017 року, Державна служба геології та надр України (далі по тексту - позивач, Держгеонадра) звернулась до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якому просила скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Думанської А.Л. від 06 листопада 2017 року про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн. у виконавчому провадженні №54543140.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 01 грудня 2017 року за вх. №20435/02/04-17 на адресу останнього надійшла постанова про накладення штрафу у виконавчому провадженні №54543140 з примусового виконання виконавчого листа Окружного адміністративного суду міста Києва №826/13536/16 від 07 серпня 2017 року про зобов'язання Державної служби геології та надр України вчинити дії.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 березня 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просять скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою позов задоволити.

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно п.2 ч.1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

З огляду на викладене та у зв'язку із неприбуттям учасників справи у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, а також враховуючи те, що справу можливо вирішити на підставі наявних у ній доказів, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що 07 серпня 2017 року Окружним адміністративним судом міста Києва видано виконавчий лист №826/13536/16 про зобов'язання Державної служби геології та надр України видати наказ про продовження на 4 роки, тобто до 06 грудня 2020 року, строку дії Спеціального дозволу на користування надрами № 4104 на геологічне вивчення, в т.ч. дослідно-промислову розробку руд поліметаловмісних, затвердження запасів ДКЗ України за промисловими категоріями ділянки «Гаврищук», наданого Товариству з обмеженою відповідальністю «МАРМАРОШ» 23 лютого 2012 року, та зобов'язання Державної служби геології та надр України внести зміни до Програми робіт (додаток № 2 до Угоди про умови користування надрами з метою геологічного вивчення, в тому числі дослідно-промислову розробку родовищ корисних копалин, яка є невід'ємною частиною наданого товариству з обмеженою відповідальністю «МАРМАРОШ» Спеціального дозволу на користування надрами № 4104 від 23 лютого 2012 року) у відповідності до документів, наданих Державній службі геології та надр України Товариством з обмеженою відповідальністю «МАРМАРОШ» листом від 03 лютого 2016 року № 030216-1. Боржником за вказаним виконавчим листом зазначено Державну служби геології та надр України (далі по тексту - виконавчий лист №826/13536/16).

10 серпня 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «МАРМАРОШ» звернулось до Відділу з примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України із заявою про прийняття вказаного вище виконавчого листа до примусового виконання.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Думанської А.Л. від 29 серпня 2017 року відкрито виконавче провадження №54543140 з примусового виконання виконавчого листа №826/13536/16, якою зобов'язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів та стягнуто з останнього виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 12 800,00 гривень (пункти 2, 3 постанови).

Копія постанови про відкриття виконавчого провадження від 29 серпня 2017 року направлена на адресу Державної служби геології та надр України у порядку, встановленому діючим законодавством України.

У зв'язку з відсутністю станом на 06 листопада 2017 року у головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Думанської А.Л. відомостей щодо виконання боржником судового рішення №826/13536/16, останньою, в рамках виконавчого провадження №54543140, винесено постанову від 06 листопада 2017 року про накладення на Державну службу геології та надр України штрафу у розмірі 5100,00 гривень.

Копію вказаної постанови Державна служба геології та надр України отримала 01 грудня 2017 року, про що свідчить відповідний штамп вхідної кореспонденції.

Надаючи правову цінку обставинам та матеріалам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про виконавче провадження».

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (тут і далі редакція, чинна на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У відповідності до пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 5 цієї ж статті передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

У відповідності до частини 6 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Згідно з приписами частини 2 статті 63 Закону, у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Статтею 75 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Колегія суддів звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні будь - які відомості станом на 06 листопада 2017 року щодо добровільного виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 листопада 2016 року, на підставі якої судом було видано виконавчий лист № 826/13536/16 та відкрито виконавче провадження № 54543140.

Крім того, колегія суддів зазначає, що у відповідності до частини 2 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діяла до 15 грудня 2017 року) постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Та звертає увагу на копію виконавчого листа № 826/13536/16 який знаходиться в матеріалах справи та вказує, що постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 листопада 2016 року у справі № 826/13536/16, на підставі якої судом видано виконавчий лист, набрала законної сили 21 березня 2017 року.

Окрім зазначеного вище, колегія суддів звертає увагу на те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, що вказана вище постанова Окружного адміністративного суду міста Києва станом на 29 серпня 2017 року, тобто на момент відкриття виконавчого провадження №54543140, або на момент винесення державним виконавцем постанови про накладення штрафу від 06 листопада 2017 року, була оскаржена Державною службою геології та надр України у судовому порядку.

На підстав вище зазначеного, колегія уддів приходить до висновку, що оскільки Державною службою геології та надр України, в порушення пункту 2 постанови про відкриття виконавчого провадження від 29 серпня 2017 року, не виконано судове рішення у добровільному порядку протягом 10 робочих днів, головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Думанська А.Л. при винесенні постанови про накладення штрафу від 06 листопада 2017 року в рамках примусового виконання виконавчого листа №826/13536/16/15, діяла в межах наданих їй повноважень, в порядок та спосіб, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Окрім зазначеного вище колегія судів вказує на те, що обґрунтовуючи свої позовні вимоги щодо скасування постанови державного виконавця про накладення штрафу від 06 листопада 2017 року, позивач фактично оскаржує постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 листопада 2016 року у справі № 826/13536/16, на підставі якої було видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність правових підстав для скасування постанови про накладення штрафу від 06 листопада 2017 року, прийняту в рамках виконавчого провадження №54543140.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для їх розподілу, у зв'язку з відмовою у задоволенні позовних вимог.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мір досліджено обставини справи на підставі яких суд прийшов до правильного висновку про відсутність правових підстав для їх розподілу, у зв'язку з відмовою у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 205, 241, 242, 243, 251, 271, 272, 287, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної служби геології та надр України - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 березня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак,

В.А. Твердохліб