Справа № 826/6823/16
Суддя: Васильченко І.П.
Дата ухвалення: 2018-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

14 березня 2018 року 10:46 № 826/6823/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Васильченко І.П., суддів: Вєкуа Н.Г., Федорчука А.Б., при секретарі судового засідання Ксендзові А.С. розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Соні Україна»
до третя особа:Державної податкової інспекції у Подільському районі ГУ ДФС у м.Києві, Державної фіскальної служби України Офіс великих платників ДФС
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 21.06.2016 р. № , № ,

за участю сторін:

від позивача: Курдакова Л.О., Іваненко М.А., Кравець О.С., Корнієнко І.В.;

від відповідача 1: Мудренко Д.Ю.;

від відповідача 2: Шевченко І.Д.;

від третьої особи: не з'явився,

На підставі ч. 1 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 14 березня 2018 року проголошено скорочене (вступна та резолютивна частини) судове рішення. Виготовлення рішення у повному обсязі відкладено, про що повідомлено осіб, які брали участь у розгляді справи, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 243 названого Кодексу. Під час проголошення скороченого (вступної та резолютивної частин) судового рішення сторонам роз'яснено зміст судового рішення, порядок і строк його оскарження, а також порядок отримання повного тексту рішення.

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Соні Україна» звернулось до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Подільському районі ГУ ДФС у м.Києві, Державної фіскальної служби України, третя особа: Офіс великих платників ДФС, в якому просить, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, скасувати податкові повідомлення-рішення № , № від 21.06.2016 р., прийняті Державною податковою інспекцією у Подільському районі ГУ ДФС у м.Києві за наслідками складеного акту про результати планової виїзної перевірки ТОВ «Соні Україна» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2012 р. по 31.12.2014 р., валютного законодавства та іншого законодавства за період з 01.10.2012 р. по 31.12.2014 р. та, які були винесені на підставі рішення Державної фіскальної служби України № 7022/6/99-99-10-01-01-25 від 01.04.2016 р.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, яка полягає у тому, що відповідачами неповно та поверхово проведено аналіз первинних та бухгалтерських документів позивача, що призвело до їх невірного тлумачення та помилкових висновків стосовно відсутності реального здійснення господарських операцій.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити. Вважають, що всі операції позивача з його контрагентами щодо надання послуг є реальними, такими, що відповідають дійсному економічному змісту.

Представник відповідача 1 проти позовних вимог заперечував та просив суд відмовити в їх задоволенні, оскільки перевіркою встановлено, що надані позивачем до перевірки первинні документи не підтверджують здійснення господарської операції з отримання послуг. Відсутня економічна доцільність послуг по забезпеченню та постійній підтримці в робочому стані авторизованого доступу до захищеного мережевого ресурсу, де зберігається Програмне забезпечення САП/БВ, використання корпоративного мережевого сервісу, де зберігається платформа САП, при придбанні у «Інформейшен Системз юроп, підрозділ «Соні Лімітед» (Англія)».

Представник відповідача 2 проти позовних вимог заперечував, вважає, що акти надання послуг та фінансові звіти не є належними документами в силу закону, що підтверджують факт надання послуг. Окрім того, зазначив, що господарські операції позивача не мають економічної доцільності.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, докази чого містяться в матеріалах справи. Про причини неявки в судове засідання не повідомив. Письмових пояснень по суті заявлених позовних вимог не надав.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м.Києві проведено планову виїзну перевірку ТОВ «Соні Україна» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2012 р. по 31.12.2014 р., валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2012 р. по 31.12.2014 р.

Перевіркою встановлено наступні порушення ТОВ «Соні Україна»:

1 пп. 14.1.27 та пп. 14.1.36 п. 14 ст. 14, п. 185.1 ст. 185, пп. 14.1.202 п. 14.1 ст. 14, п. 198.3 ст. 198, п. 198.6 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму всього 3 409 173,00 грн., в тому числі: за серпень 2013 р. в сумі 1 006 402,00 грн., за грудень 2013 р. 288 394,00 грн., за січень 2014 р. в сумі 770 892,00 грн., за лютий 2014 р. в сумі 161 414,00 грн., за вересень 2014 р. в сумі 885 550,00 грн., за листопад 2014 р. в сумі 296 521,00 грн.

2 пп. 14.1.27 та пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14, п. 138.2, п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139, пп. 138.10.3 п. 138.10 ст. 138 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 1 582 200,00 грн., в тому числі за 2013 рік в сумі 1 582 200,00 грн.

3. пп. 14.1.27 та пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14, п. 138.2, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139, пп. 138.10.3 р. 138.10 ст. 138 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено від'ємне значення оподаткування податком на прибуток на загальну суму 8 704 184,00 грн., в тому числі за 2014 рік в сумі 8 704 184,00 грн.

За результатами перевірки складено акт від 26.10.2015 р. № 4698/26-56-22-04-09 та винесено податкові повідомлення-рішення:

- від 12.11.2015 р. № 00458204, яким позивачу зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування усіх видів діяльності податком на прибуток у розмірі 8 704 184,00 грн.;

- від 12.11.2015 р. № , яким позивачу занижено податок на прибуток на загальну суму 2 373 300,00 грн., в тому числі за основним платежем в розмірі 1 582 200,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 791 100,00 грн.

- від 12.11.2015 р. № , яким позивачу занижено суму податку на додану вартість за платежем: податок на додану вартість по вітчизняних товарах на загальну суму 5 113 716,00 грн., в тому числі за основним платежем в розмірі 3 409 173,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 1 704 587,00 грн.

За результатами адміністративного оскарження, Головним управлінням ДФС у м.Києві прийнято рішення від 22.01.2016 р. № 1145/10/2615-10-06-35, яким:

- залишено без змін податкове повідомлення-рішення від 12.11.2015 р. № ,

- залишено без змін податкове повідомлення-рішення від 12.11.2015 р. № по податку на прибуток в частині основного зобов'язання в сумі 1 582 200,00 грн., збільшено вказане податкове повідомлення-рішення в частині основного платежу в розмірі 42 090,00 грн. та скасовано в частині штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 385 027,00 грн.;

- залишено без змін податкове повідомлення-рішення від 12.11.2015 р. № по ПДВ в частині основного платежу в сумі 3 409 173,00 грн., збільшено вказане податкове повідомлення-рішення в частині основного платежу в розмірі 41 443,00 грн. та скасовано в частині штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 841 933,00 грн., а первинну скаргу ТОВ «Соні України» від 23.11.2015 р. б/н (вх. від 24.11.2015 р. № 34655/10) задоволено частково.

На підставі рішення про результати розгляду первинної скарги ГУ ДФС у м.Києві від 22.01.2016 р. № 1145/10/26-15-10-05-35 ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м.Києві винесено податкові повідомлення-рішення:

- від 01.02.2016 р. № 000003, яким позивачу занижено податок на прибуток приватних підприємств на загальну суму 2 300 363,00 грн.;

- від 01.02.2016 р. № 000004, яким позивачу занижено суму податку на додану вартість на загальну суму 4 313 270,00 грн., в тому числі за основним платежем в розмірі 3 450 616,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 862 654,00 грн.

За результатами повторного адміністративного оскарження, Державною фіскальною службою України прийнято рішення від 01.04.2016 р. № 7022/6/99-99-10-01-01-25, яким ДФС України скасовано податкові повідомлення-рішення від 12.11.2015 р. № , № , № , від 01.02.2016 р. № 000003, № 000004 в частині зменшення витрат та податкового кредиту з ПДВ по взаємовідносинам із ТОВ «Про Маркетинг» і, у відповідній частині штрафні санкції, та в зазначеній частині, рішення, прийняте за результатом розгляду первинної скарги, а в іншій частині зазначені податкові-повідомлення-рішення та рішення, прийняте за результатами розгляду первинної скарги залишено без змін, а скаргу - задоволено частково.

На підставі рішення ДФС України від 01.04.2016 р. № 7022/6/99-99-10-01-01-25 ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м.Києві винесено податкові повідомлення-рішення:

- від 21.06.2016 р. № , яким позивачу зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 4 384 496,00 грн.;

- від 21.06.2016 р. № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 1 099 794,00 грн., в тому числі за основним платежем в розмірі 879 835,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 219 959,00 грн.

Позивач, не погоджуючись із прийнятими рішеннями, звернувся до суду із позовом за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Підпунктом 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Відповідно до п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України, витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із:

витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті:

інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;

крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Пунктом 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України зазначається, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді.

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку не враховуються при визначенні оподаткованого прибутку.

Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Отже, наведені правові норми дозволяють платнику податку формувати податковий кредит у зв'язку з реальним придбанням товарів (робіт, послуг) та на підставі відповідних розрахункових, платіжних та інших документів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Виходячи із системного аналізу вищенаведених правових норм для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно з п. 198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно п. 5 «Порядку заповнення податкової накладної» затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 01.11.2011 N 1379, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 листопада 2011 р. за N 1333/20071 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), сплачена (нарахована) сума податку на додану вартість у податковій накладній повинна відповідати сумі податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг продавця у реєстрі виданих та отриманих податкових накладних.

Виходячи з вищенаведеного, відображенню в бухгалтерському обліку та податковій звітності підлягає лише та господарська операція, яка фактично відбулась, при наявності первинного документу, що підтверджує таку господарську операцію.

Згідно з абзацом 11 статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до абзацу другого пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за номером 168/704, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Як свідчать матеріали справи, ТОВ «Соні Україна» включено до складу витрат на збут послуги з дослідження та аналізу продажів продукції шляхом надання аналітичних звітів, виконані ТОВ «Маркетинг» на суму 12646688,00 грн., в тому числі: за 2013 рік - 8327000,00 грн., за 2014 рік-4319688,00 грн.

На думку відповідача 1, у наданих до перевірки актах виконаних робіт та звітах про виконання не вказано, у чому саме полягали виконані роботи, які послуги отримано з урахуванням модулів та функцій, робіт, їх зв'язок з господарською діяльністю, встановлено відсутність економічної доцільності наданих послуг. Також вищевказані акти не є підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій, а саме: оприбуткування послуг та відображення їх на бухгалтерському рахунку 94, а також придбані роботи, послуги не пов'язані з господарською діяльністю та не призвели до отримання прибутку підприємством. Відношення до господарської діяльності наведених послуг не доведено.

Перевіркою також встановлено, що у періоді, що перевірявся, підприємством придбавалася значна кількість типових, однотипних послуг по забезпеченню та постійній підтримці у робочому стані Програмного забезпечення SAP ТОВ «Соні Україна», а саме: відповідно до договору від 01.02.2011 № 149/Л-11 з ООО «АСАП Консалтинг» (Російська федерація), імпортовано послуги по доопрацюванню програмного забезпечення SAP загальною вартістю 12508 доларів США, що еквівалентно 103047,11 грн., а також відповідно до контракту від 25.08.2008 № 1-10/08С9 з ТОВ «Софт Рейтинг консалт» придбано інформаційно-консультаційні послуги по супроводженню функціональності SAP-системи, всього на суму 2 819 135,52 грн., в тому числі по періодах: 2012 р. - 297905,00 грн., 2013 р. - 1110732,00 грн., 2014 р. -1410498,00 грн.

Натомість, як зазначає відповідач 1, у звітах та наданих позивачем актах виконаних робіт не зазначено в чому саме полягали виконані роботи.

Судом встановлено, що між ТОВ «Соні Україна» (сторона 1) та Інформейшн Системз Юроп, підрозділ «Соні Європа Лімітед» (сторона 2) укладено договір про надання права користування програмним забезпеченням, продаж програмного забезпечення та надання послуг № 01/072012 від 01.07.2012 р. Предметом договору є послуги з обслуговування, що включають в себе: забезпечення та постійну підтримку у робочому стані авторизованого доступу до захищеного мережевого ресурсу, де зберігається програмне забезпечення SAP; консультації по електронній пошті щодо Спеціальних модифікацій та Програмного забезпечення SAP, виправлення помилок, які можуть бути допущені під час роботи з цими програмами; архівне та резервне копіювання баз даних Програмного забезпечення SAP.

На виконання умов договору ТОВ «Інформейшн Системз Юроп, підрозділ «Соні Європа Лімітед » виписано акти виконаних робіт на загальну суму 4384496,00 грн.

За визначенням вказаного договору «Програмне забезпечення SAP» - програмне забезпечення, призначене для інформаційного супроводу господарської діяльності, майнові права інтелектуальної власності на яке належать компанії SAP Aktiengesellschaft та/або пов'язаними з нею юридичним особам.

«Спеціальні модифікації» - модифікації та налаштування Програмного забезпечення SAP, які не змінюють вихідного коду («sourse code») Програмного забезпечення SAP і, які призначені для більш ефективного використання Програмного забезпечення SAP стороною 1.

«Послуги» - Послуги в сфері інформаційних технологій, які надаються стороною 2 стороні 1 і спрямовані на забезпечення використання Програмного забезпечення SAP та Спеціальних модифікацій стороною 1.

«Право користування Програмним забезпеченням SAP» - невиключне право на встановлення, запуск, відображення, використання, обмежене копіювання та інші види взаємодії з Програмним забезпеченням SAP для цілей виключно задоволених власних потреб сторони 1 як кінцевого користувача («end use») та, з урахуванням обмежень, встановлених цим договором.

Відповідно до п. 3.1 договору право користування Програмним забезпеченням SAP, яке отримує сторона 1, надає останній лише право користування Програмним забезпеченням SAP для власних виробничих, внутрішньогосподарських, адміністративних й інших потреб сторони 1. Всі інші права відносно Програмного забезпечення SAP стороні 1 не передаються.

Сторона 1 на підставі цього договору має право надавати право на користування Програмним забезпеченням SAP своїм дочірнім компаніям на території України. Сторона 1 не має права надавати право на користування Програмним забезпеченням SAP іншим особам, а також обтяжувати його будь-яким способом (п. 3.4 цього договору).

Згідно із п. 5.2 договору сторона 2 та сторона 1 щоквартально складають акт приймання-передачі послуг, в якому фіксують види та обсяги послуг, що були фактично надані протягом відповідного кварталу та суму, яка підлягає сплаті стороною 1.

Сторона 2 зобов'язана належним чином надати стороні 1 право користування Програмним забезпеченням SAP, передати майнові права інтелектуальної власності на спеціальні модифікації та надати послуги відповідно до умов цього договору (п. 6.1 договору).

Відповідно до Додатку № 1 до вищевказаного договору від 01.07.2012 р., Програмне забезпечення SAP включає в себе наступні модулі та функції: SAP Фінансові показники, SAP контроль, SAP збут та розповсюдження, SAP Управління матеріальними ресурсами, SAP Логістика, SAP Покращене планування та оптимізація, SAP Робоче місце, SAP Склад бізнес-інформації, SAP закупівлі В2В, В2ВР Requisite Catalog Engine, SAP Управління корпоративними фінансами.

Відповідно до додатку № 2 від 01.07.2012 р. спеціальними модифікаціями є: прогнозування, планування закупівель та операційної діяльності, а саме: маркетингове прогнозування (групування асортименту товарів, прогноз кількісних характеристик SEM/SEM quantity forecasting (закріплення збуту за користувачем, закріплення РН4 за користувачем, закріплення матеріалів за користувачем, внесення змін до прогнозу кількісних характеристик, прогнози SEM у режимі онлайн, короткострокові прогнози SEM), стратегія розподілу (розподіл), «заморожений» прогноз, модель щотижневого прогнозування (зміна прогнозу попиту, зміна поставок у прогнозованому періоді), прогнозування щомісячного прогнозування (зміна прогнозу попиту, зміна поставок у прогнозованому періоді), а також управління основними даними, планування та розміщення замовлень на придбання, планування та розміщення замовлень на придбання (непотокове), управління/отримання замовлень на придбання, управління/отримання замовлень на придбання, закупівля зразків/демоверсій, РОР/ стендів (у місцевих постачальників та у «Соні»/постачальників, які не пов'язані з «Соні»/постачальників, які зареєстровані за межами ЄС), загальний контроль та позаштатні ситуації, основні дані, стандартне замовлення, внутрішні замовлення, продажі співробітникам, позики, повернення, виставлення рахунків, виконання замовлень, ціноутворення, знижки, продаж у кредит, зберігання на складі та розповсюдження.

Згідно додатку № 3 від 01.07.2012 р. до цього ж договору, послуги, що надаються включають в себе:

- забезпечення та постійну підтримку в робочому стані авторизованого доступу сторони 1 до захищеного мережевого-ресурсу, де зберігається Програмне забезпечення SAP;

- консультації сторони 1 по електронній пошті щодо спеціальних модифікацій, визначених додатком № 2 до договору та Програмного забезпечення SAP, визначеного додатком № 1 до договору;

- виявлення виявлених помилок в роботі спеціальних модифікацій, визначених додатком № 2 до договору та Програмного забезпечення SAP, визначеного Додатком №1 до договору;

- архівне та резервне копіювання баз даних Програмного забезпечення SAP.

Додатком № 4 від 01.07.2012 р. визначено графік платежів.

Додатковими угодами № 1 від 01.08.2014 р. та № 2 від 01.09.2014 р. внесено зміни до договору від 01.07.2012 р. №01/07212 в частині умов надання послуг.

Актами приймання-передачі послуг (а.с. 146-147, 149, 151, 153, 155, 157, 159, 161, т. 1) підтверджено надання послуг на спеціальні модифікації до договору та підписано звіти про виконання (а.с. 148, 150, 152, 154, 156, 158, 160 т. 1), надано реєстр реєстрацій користувачів (а.с. 162-163 т. 1), реєстр виконаних завдань (а.с. 164-196 т. 1).

З метою виконання договору № 01/072012 від 01.07.2012 р., зокрема, для вирішення питань щодо внесення змін в програмне забезпечення з метою адаптації його до локальних потреб Компанією «Інформейшн Системз Юроп» було рекомендовано залучення інших контрагентів.

У зв'язку із цим, позивачем було укладено договори з ТОВ «Асап Консалтинг» та ТОВ «Софт Рейтинг консалт»:

- з ТОВ «Асап Консалтинг» (договір № 149/К-11 від 01.02.2011 р. із Додатковими угодами) щодо написання програмних кодів, необхідних при імплементації в Програму доповнень або змін, що виникають у зв'язку із змінами, зокрема, в податковому законодавстві, тобто послуги ТОВ «Асап Консалтинг» полягають в адаптації програмного забезпечення до потреб українського законодавства шляхом внесення змін до коду програми з застосуванням спеціальної мови програмування. ТОВ «Асап Консалтинг» має відповідний рівень доступу для внесення таких змін;

- з ТОВ «Софт Рейтинг консалт» (контракт № 1-10/08СS від 28.08.2008 р. із Додатковими угодами) щодо розроблення технічних завдань, необхідних ТОВ «Асап Консалтинг» при написанні програмних кодів і адаптації інтерфейсу програми під вимоги позивача. Враховуючи відсутність спеціальних знань у співробітників позивача у цій сфері, ідеї позивача щодо модернізації процесу функціонування програмного забезпечення потрібно було оформити у такому вигляді, щоб вони могли бути реалізовані у максимальній відповідності до реальних потреб. Окрім того, ТОВ «Софт Рейтинг консалт» здійснює адаптацію програмного забезпечення до потреб українського законодавства на оперативному рівні без втручання у код програми. ТОВ «Софт Рейтинг консалт» не наділено рівнем доступу для внесення змін у код програми.

На підтвердження виконання вищевказаних договорів позивачем надано суду акти виконаних робіт та звіти про роботу (а.с. 54-167 т.2 (контракт № 1-10/08СS від 28.08.2008 р.) та а.с. 193-221 т.2 (договір № 149/К-11 від 01.02.2011 р.)).

Таким чином, аналіз вищенаведених договорів свідчить про те, що їх предмети є різними, а послуги, що надавалися кожним із контрагентів, є необхідними для позивача для здійснення його господарської діяльності.

Листом від 26.04.2016 р. Директор філіалу «Інформейшн Сістемс Юроп» було надано підтвердження того, що програмна платформа SAP, на базі Соні Європа і Соні Україна запустили процес обробки своїх замовлень з продажу, закупівлі, логістики та процесів фінансового контролю, розміщується на серверах, розташованих в Сполучених Штатах. Поточна встановлена версія цього програмного забезпечення SAP ЕСС6. Програмна платформа також включає в себе модуль SAP Busines Intelligence для ведення звітності, модуль управління відносинами з постачальниками для здійснення закупівель без інвентаризації, а також Sterling Intergrator для обміну даними із третіми особами. Функції Інформейшн Сістемс компанії Соні полягають у внутрішній підтримці рішень SAP, включаючи всі модифікацій стандартного коду SAP. Соні підписала глобальну ліцензійну угоду на використання програмного забезпечення з САП СЕ, німецькою багатонаціональною корпорацією з розробки програмного забезпечення. З компанією САП СЕ підписуються щорічні контракти на обслуговування, що надають компанії Соні права на оновлення програмного забезпечення при випуску нових версій і отримання доступу до підтримки програмного забезпечення SAP цілодобово, 365 днів на рік. Ліцензування програмного забезпечення та щорічні контракти на обслуговування управляються Глобал Ай Сі Соні, заснованою в Сінгапурі.

Додаток SAP був розміщений в м.Бейсінгстоук, Сполучене Королівство аж до квітня 2014 року, коли в рамках глобального проекту з консолідації рішень SAP компанії Соні було виконано масштабне оновлення, а дані програми були перенесені на глобальну платформу SAP корпорації Соні в США. Додаток та дані відновлюються на щоденній основі, а об'єкт віддаленого аварійного відновлення знаходиться в тому місці, де безперервно відображаються транзакційні дані, які відбиваються на сайті аварійного відновлення, так що дані не будуть втрачені в разі серйозного збою на основному сайті. Ця конфігурація резервного копіювання та аварійного відновлення була прийнята в той час, як SAP вперше була реалізована в Соні ще в 1998 році.

Процеси і процедури підтримки інформаційної системи відповідають вимогам Закону Сарбейнза Окслі, оскільки Соні є компанією, офіційно зареєстрованою на біржі США. Незалежний аудит цих процесів управління здійснюється щороку компанією PriceWaterhouseCoopers (PwC).

Соні Україна має право використовувати цю програмну платформу в рамках глобального контракту корпорації Соні з SAP, а інформаційні системи Європи відшкодовують витрати Соні Україна на хостинг, а також підтримку прикладних послуг, що надаються. За період з 01 липня 2012 року по 31 березня 2016 року надання сервісної підтримки проходило в рамках угоди № 01/07212. Новий контракт і договір про підтримку вступає в силу з 1 квітня 2016 року.

З пояснень позивача вбачається, що фактично питання про виправлення помилок здійснюється наступним чином: особа, в якої виникла помилка звертається із запитом до компанії або іншої авторизованої Компанією особи, яка передає профільному спеціалісту. Далі спеціаліст в сфері програмування і роботи із Програмою здійснює необхідні налаштування/маніпуляції і, або надає рекомендації працівнику позивача в частині можливого усунення помилки самим працівником або здійснює таке усунення за допомогою доступу до Програми або Спеціальних модифікацій.

Отже, помилка не тільки фіксується, а й існує відповідна інформація про її виправлення, що міститься, в т.ч. в електронній пошті співробітника і Компанії або її авторизованих осіб.

В квітні 2014 року Компанія оновила платформу програми (з SAP - PRC до SAP PRP). Перехід на нову платформу, тестування, Спеціальних Модифікацій, перенесення залишків виконувалися Компанією, а також Компанією забезпечувався доступ до архівної бази, в якій збережені дані по операціях до 01.04.2014 р.

Окрім того, позивач неодноразово звертався із запитами щодо цінової експертизи договору про надання права користування програмним забезпеченням, продажу програмного забезпечення та надання послуг № 01/072012 від 01.07.2012 р. до Державного інформаційно-аналітичного центру моніторингу зовнішніх товарних ринків, відповідно до яких було зроблено наступні експертні висновки:

- експертний висновок від 21.11.2013 р. № 1/12107 щодо цінової експертизи послуг за договором за період від 01.07.2012 по 30.06.2013;

- експертний висновок від 27.05.2014 № 1/4870 щодо цінової експертизи послуг за договором за період від 01.07.2013 по 31.12.2013;

- експертний висновок від 05.12.2014 № 1/11725 щодо цінової експертизи послуг за договором за період від 01.01.2014 по 30.09.2014;

- експертний висновок від 06.03.2015 р.№ 1/2367 щодо цінової експертизи послуг за договором за період від 01.10.2014 по 31.12.2014.

Відповідно до вищезазначених висновків, вартість послуг наданих ТОВ «Соні Україна» за договором за період в якому здійснювалася перевірка відповідає тарифам компанії «Інформейшн Систем Юроп», а, отже, відповідає кон'юнктурі ринку.

Відповідно до листа Міністерства зовнішніх економічних зв?язків і торгівлі України від 07.10.1996 р. № 25-28/215 експертні висновки, підготовлені Держзовнішінформ мають чинність офіційних експертиз стосовно умов виконання імпортно-експортних контрактів, рівнів цін за цими контрактами, а також інших аспектів ЗЕД та повинні прийматися до уваги митними органами при ціновому контролі.

Аналіз наданих позивачем документів, зокрема, реєстрів, свідчить про наявність інформації про зміст наданих послуг, а саме: код помилки, прізвище та ім'я особи, в якої така помилка виникла, опис помилки, статус роботи над помилкою, виконавця робіт по усуненню помилки, прізвища та ім'я виконавця, дати тощо.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що в актах виконаних робіт та звітах зазначено перелік послуг, який надавався виконавцями. Вказані послуги узгоджуються із послугами, визначеними в додатках №№ 1, 2, 3 до договору № 01/072012 від 01.07.2012 р., а тому у суду відсутні підстави вважати про відсутність взаємозв'язку між вказаним договором та виконаними роботами (наданими) послугами.

Як вбачається з акту перевірки, висновки відповідача щодо порушення позивачем приписів податкового законодавства зроблені з огляду, зокрема, на непідтвердженість господарських операцій із ТОВ «Про Маркетинг».

Так, в акті перевірки від 01.04.2016 р. № 7022/6/99-99-10-01-01-25 та рішеннях ГУ ДФС у м.Києві 22.01.2016 р. № 1145/10/26-15-10-05-35 та ДФС України від 01.04.2016 р. № 7022/6/99-99-10-01-01-25 йдеться про те, що ТОВ «Соні Україна» включено до складу витрат на збут послуги з ТОВ «Про Маркетинг».

Відповідно до договору від 02.01.2013 № 02/0113-03, укладеного ТОВ «Соні Україна» (замовник) з ТОВ «Про Маркетинг» (виконавець), виконавець бере на себе обов'язки по наданню послуг згідно із заявками замовника.

У договорі визначено, що метою надання послуг є збільшення продажу продукції компанії замовника. Предметом вказаного договору є надання послуг по дослідженню та аналізу продажу продукції замовника шляхом надання аналітичних звітів ,у томі числі:

- контроль професійного розміщення товару враховуючи організацію потоку покупців в торговому залі;

- контроль і здійснення наявного оптимального запасу продукції у торговому залі на складі торгової точки;

- контроль оформлення торгової точки з метою залучення покупців;

- контроль підтримання продажу та консультування клієнтів компанії замовника.

У додатку № 2 до договору від 02.01.2013 р. № 02/0113-03, укладеного з ТОВ «Соні Україна» з ТОВ «Про Маркетінг» зазначено, що виконавець надає звіти у форматі MS Excel та фотозвіти у форматі PowerPoint, а саме: аналітичний фотозвіт про дослідження та аналіз продукції «Соні» та її конкурентів в роздрібних мережах на території України у наступних містах: м.Київ, м.Харків, м.Львів, м. Донецьк, м. Дніпропетровськ, м. Сімферополь, м. Одеса.

На виконання умов договору та додаткової угоди, ТОВ «Про Маркетінг» надано послуги відповідно до актів наданих послуг за 2013 рік, 2014 рік на загальну суму 12646688,00 грн.

До перевірки надано:

- заявки, які оформлені помісячно до договору від 02.01.2013 № 02/0113-03 на надання послуг, в яких зазначено вид послуг: послуги по дослідженню і аналізу продажу продукції замовника шляхом надання аналітичних звітів та наводиться перелік міст, в яких проводяться дослідження;

- кошториси, які оформлені помісячно, в яких визначено вартість консультацій спеціалістів, витрати на оплату праці спеціалістів, які приймають участь у наданні послуг та вартість організації логістики та зберігання інформаційних матеріалів по технічним характеристикам продукції Соні;

- в електронному вигляді надано звіти у форматі MS Excel та фото звіти у форматі PowerPoint в яких вказана наступна інформація:

- - аналітичний фото звіт про дослідження та аналіз продукції Соні та її конкурентів у роздрібних мережах на території України по наступним містам: м.Київ, м. Харків, м.Львів, м. Донецьк, м. Дніпропетровськ, м. Сімферополь, м. Одеса, в яких вказана наступна інформація: адреси місць розташування торгових точок роздрібної мережі магазинів «Фокстрот», «Ельдорадо», «Комфі», «Технополіс» по наступним містам: м.Київ, м. Харків, м. Львів, м. Донецьк, м. Дніпропетровськ, м. Сімферополь, м. Одеса; назва товару та до якого бренду відноситься; висновки щодо якості проведення торгівельної діяльності, зауваження щодо недоліків; статистична інформація щодо кількості проданого товару марки «Соні» по номенклатурним назвам у мережах магазинів «Фокстрот», «Ельдорадо», «Комфі», «Технополіс»; щодо того як якісно ведеться торгівельна діяльність, кількість проданого товару марки «Соні» по номенклатурним назвам у мережі магазинів «Фокстрот», «Ельдорадо», «Комфі», «Технополіс».

Перевіркою встановлено, що ТОВ «Соні Україна» (постачальник) укладено договори поставки товарів з покупцями (дилерами), предметом яких є: реалізація продуктів (споживчих) електронних продуктів під товарним знаком «Соні» на умовах платності.

В акті перевірки зазначено, що в актах надання послуг, наданих ТОВ «Про Маркетинг» з дослідження та аналізу продажів продукції не вказано у чому саме полягали виконані роботи, надані послуги, у звітах наведено лише статистичну цифрову інформацію без наведених висновків та аналізу у зв'язку із чим відсутня можливість довести як сам факт виконання робіт, їх економічну доцільність, зв'язок із господарською діяльністю ТОВ «Соні Україна» та отримання прибутку підприємства.

В той же, час як зазначено в акті перевірки надання послуг по договору із ТОВ «Про Маркетинг» підтверджується заявками, кошторисами, електронними аналітичними звітами, електронними фото-звітами, висновкам (про якість проведення торгівельної діяльності, зауваження щодо недоліків, статистичну інформацію про кількість продажів) тощо. В кожному з перелічених документів вказана мета та суть послуг.

Разом з тим, з пояснень позивача вбачається, що за рахунок електронних звітів скаржник може планувати свою діяльність (імпорт, збут, складські операції тощо), як в певному регіоні так і на всій території України. Таке планування зі слів позивача призводить до збільшення продажів, і відповідно до збільшення прибутку скаржника.

Викликана в судове засідання свідок ОСОБА_14, інспектор-ревізор, яка проводила перевірку позивача показала, що робила висновки, викладені в акті перевірки від 01.04.2016 р. № 7022/6/99-99-10-01-01-25 на підставі наданих позивачем документів. Вважає, що оскільки сторонами в акті прийняття-передачі робіт не вказано детального опису послуг, які надавалися позивачем відповідно вказані документи не можна вважати такими, що підтверджують реальність господарських операцій останнього з його контрагентами.

Однак, суд не може погодитися із такими висновками відповідача 1, оскільки послуги, які надаються з метою аналізу ринку збуту з метою збільшення економічної вигоди (прибутку) замовника не мають матеріального змісту, а тому не можуть бути чітко визначені, а, отже, не можуть бути поставлені під сумнів лише за відсутності детального їх переліку в актах виконаних робіт (наданих послуг) за наявності інших документів, що підтверджують їх виконання (надання).

Чинне податкове законодавство не встановлює конкретного переліку первинних документів, складенням яких мають опосередковуватись ті чи інші господарські операції та не висуває вимоги щодо ступеня деталізації змісту та порядку надання послуг як умови для врахування витрат на їх придбання у податковому обліку платника.

За своїм економіко-юридичним змістом послуга являє собою діяльність, результати якої не мають матеріального виразу, а реалізуються та споживаються у процесі їх здійснення.

Виходячи із специфіки послуги як предмета господарської операції, акт приймання-передачі послуг, в даному випадку, є достатнім та належним доказом, що підтверджує факт виконання такої господарської операції. У даному випадку перелік послуг, визначений у додатках до договорів, а тому дублювання цього переліку в актах для встановлення змісту господарської операції не вимагається.

Отже, в даній справі судом встановлено, що господарські операції здійсненні на підставі оформлених належним чином первинних документів.

При вирішенні податкових спорів презюмується добросовісність платника податку і, відповідно, обґрунтованість отриманої ним податкової вигоди (тобто, зменшення податкового зобов'язання).

Однак, податковий орган може довести, що отримана платником податку податкова вигода є необґрунтованою. Так, податкова вигода може бути необґрунтованою, зокрема, якщо господарські операції між позивачем та його контрагентом не були реальними, а оформлялися лише документально.

Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо.

При цьому, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас, наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.

Також, податкова вигода може визнаватись необґрунтованою зокрема, якщо для цілей оподаткування враховані операції не у відповідності з їх дійсною економічною метою чи враховані операції не обумовлені розумними економічними чи іншими причинами (метою ділового характеру). Слід зазначити, що діловою метою діяльності платника податку може бути отримання економічного ефекту, однак, податкова вигода не є самостійною діловою метою.

Мета отримання доходу як кваліфікуюча ознака господарської діяльності кореспондує з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності. Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податку (які є формою здійснення господарської діяльності), то розумна економічна причина має бути наявною в кожній господарській операції. Лише в такому разі та чи інша операція може вважатися вчиненою в межах господарської діяльності платника податків. І лише за таких умов платник податків має право на врахування у податковому обліку наслідків відповідних господарських операцій. Таким чином, лише господарські операції, здійснені за наявності розумних економічних причин (ділової мети) є такими, що вчинені в межах господарської діяльності.

Крім того, слід зазначити, що підприємницька діяльність здійснюються суб'єктом господарювання на власний ризик, а відтак, у господарських правовідносинах учасники господарського обороту повинні проявляти розумну обачливість.

Суд акцентує увагу на тому, що необхідність застосування підходу належної податкової обачності безпосередньо випливає з рішення Європейського суду з прав людини «Булвес АД проти Болгарії», де зазначено, що платник ПДВ не має нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальником, якщо він не знав про такі зловживання і не міг про них знати. Таким чином, «обачний» платник податку може принаймні, але не тільки надати докази перевірки свого контрагента на предмет податкової «добросовісності» за доступними базами даних, як і навести докази на підтвердження обґрунтованості вибору контрагента тощо.

Відтак, з урахуванням наведеного, для встановлення правильності відображення у податковому обліку господарських операцій позивача з його контрагентами судам слід: з'ясувати реальність задекларованих господарських операцій; встановити наявність ділової мети у розглядуваних операціях; підтвердити або спростувати добросовісність позивача, з урахуванням вищевказаної позиції Європейського Суду з прав людини; оцінити дотримання учасниками господарської операції норм податкового законодавства щодо змісту та наслідків для податкового обліку відповідної операції.

Водночас, суд враховує, що наслідки у податковому обліку платника податків створюють не самі по собі правочини, а вчинювані таким платником господарські операції, тобто дії або події, які викликають зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства (стаття 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»). Зміст господарської операції може встановлюватися з урахуванням змісту цивільно-правових чи господарсько-правових зобов'язань сторін, але не вичерпується останнім, оскільки господарська операція може мати місце навіть за відсутності цивільно-правових чи господарсько-правових відносин між платниками податків.

З метою податкового обліку господарські операції можуть оформлюватися будь-якими первинними документами, зміст яких відповідає вимогам податкового законодавства, та складення яких відповідає законодавчо установленим вимогам щодо оформлення такої операції або звичаєвій практиці.

Разом з цим, нереальність господарських операцій з придбання платником податку товару (робіт, послуг) має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відтак, правильність відображення в податковому обліку господарських операцій відповідно до їх реального змісту повинна здійснюватися виключно на підставі норм податкового законодавства. Якщо ж певна господарська операція не відбулася чи відбулася не за тим її змістом, який відображений в укладених платником податку договорах, то це є підставою для застосування відповідних наслідків у податковому обліку.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що висновки відповідачів не підкріплені належними доказами та не спростовують реальність господарських операцій позивача з його контрагентами.

Відповідно до визначення частини першої статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Підпункт 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначає господарську діяльність як - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Слід також зазначити, що обов'язок підтвердити правомірність та обґрунтованість витрат (у тому числі і по сплаті ПДВ) первинними документами покладається на платника, позаяк саме він виступає суб'єктом, що використовує включену постачальником до ціни товару суму ПДВ при обчисленні суми податку, яка підлягає перерахуванню до бюджету, а також зменшує об'єкт оподаткування податку на прибуток за фактом понесення витрат.

Відповідно, витрати на придбання активів, здійснені без мети їх використання у господарській діяльності або придбання таких активів поза межами господарської діяльності платника податків не дають право на відповідні врахування цих витрат у податковому обліку. Це однаковою мірою стосується як витрат із податку на прибуток, так і сум податкового кредиту з ПДВ.

Як встановлено судом всі витрати здійснені позивачем в межах господарської діяльності платника податків.

Згідно з підпунктом 14.136 Податкового кодексу України підприємництво - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу.

Економічний ефект від господарських операцій мав бути досягнутий шляхом надання послуг з підтримки програмного забезпечення, яке використовує у своїй господарській діяльності, і, яке є важливою складовою бізнес-процесів останнього.

Мета отримання доходу як кваліфікуюча ознака господарської діяльності кореспондує з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) підчас здійснення господарської діяльності. Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податку (які є формою здійснення господарської діяльності), то розумна економічна причина має бути наявною в кожній господарській операції. Лише в такому разі та чи інша операція може вважатися вчиненою в межах господарської діяльності платника податків. І лише за таких умов платник податків має право на врахування у податковому обліку наслідків відповідних господарських операцій. Таким чином, лише господарські операції, здійснені за наявності розумних економічних причин (ділової мети) є такими, що вчинені в межах господарської діяльності.

Розглядувана позиція випливає зі змісту підпункту 14.1.231 Податкового кодексу України, відповідно до якого розумна економічна причина (ділова мета) - розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Сутність доктрини ділової мети полягає в тому, що передбачені податковим законодавством податкові вигоди поширюються лише на операції, які мають розумну економічну причину.

При вирішенні податкових спорів презюмується добросовісність платника податку, і, відповідно, обґрунтованість отриманої ним податкової вигоди (тобто зменшення податкового зобов'язання).

Однак податковий орган може довести, що отримана платником податку податкова вигода є необґрунтованою. Так, податкова вигода може бути необґрунтованою, зокрема, якщо для цілей оподаткування враховані операції не у відповідності з їх дійсною економічною метою чи враховані операції не обумовлені розумними економічними чи іншими причинами (метою ділового характеру). При цьому діловою метою діяльності платника податку може бути отримання економічного ефекту, однак податкова вигода не є самостійною діловою метою.

В ході розгляду справи судом встановлено, що господарські операції позивача обумовлені розумними економічними причинами та здійснені з метою отримання матеріальної вигоди.

Враховуючи вищенаведене та перевіривши всі фактичні обставини справи, суд не знаходить порушень чинного законодавства щодо оформлення первинних документів у фінансово - господарських взаємовідносинах між позивачем та його контрагентами, а тому приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення від 21.06.2016 р. № , яким позивачу зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 4 384 496,00 грн. та податкове повідомлення-рішення від 21.06.2016 р. № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 1 099 794,00 грн., в тому числі за основним платежем в розмірі 879 835,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 219 959,00 грн. є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Відповідно до п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України визначено, у разі, якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу сплачує штрафні санкції.

Оскільки, суд визнав неправомірним нарахування позивачу сум з податку на додану, то нарахування штрафних санкцій є також неправомірним.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч. 2 цієї статті).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 названого Кодексу у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінюючи наявні в справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів позивача. Разом з тим, відповідачі як суб'єкти владних повноважень в ході судового розгляду не довели обґрунтованість своїх висновків, дій і правомірності прийнятих на їх підставі рішень.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати підлягають відшкодуванню повністю за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень.

Керуючись ст. ст. 72-77, 139, 242- 243, 245-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Соні Україна» (вул. Іллінська, буд. 8, м.Київ, 04070, ) задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м.Києві від 21.06.2016 р. № .

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м.Києві від 21.06.2016 р. № .

Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Соні Україна» (вул. Іллінська, буд. 8, м.Київ, 04070, ) судові витрати в сумі 82 264,35 гривень за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України (Львівська площа, буд. 8, м.Київ, 04655, ).

Рішення суду відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.П. Васильченко

Судді: Н.Г. Вєкуа

А.Б. Федорчук

Повний текст постанови складено та підписано 18.04.2018 р.