Справа № 316/2112/17
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2018-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

22 березня 2018 року Справа № 316/2112/17 Провадження №ЗП/808/25/18 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 71502)

до Енергодарського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (вул. Українська, буд. 4-А, м. Енергодар, Запорізька область, 71503)

про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

22 січня 2018 року до Запорізького окружного адміністративного суду з Енергодарського міського суду Запорізької області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач або ОСОБА_1С.) до Енергодарського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач або Енергодарське ОУПФУ в Запорізькій області), в якому позивач (з урахуванням уточнень від 12.02.2018) просить суд:

визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в перерахуванні позивачу пенсії за віком, з урахуванням положень п. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

зобовязати відповідача перерахувати позивачу пенсію за віком відповідно до ст. 27, 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 06.07.2017 з урахуванням положень п. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», збільшивши пенсію за кожний повний рік страхового стажу понад 20 років;

стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме: 1500,00 грн. витрат на правову допомогу.

Ухвалою суду від 23 січня 2018 року адміністративний позов залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. Позивач усунув недоліки позову.

Ухвалою суду від 22 лютого 2018 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №316/2112/17, провадження №ЗП/808/25/18.

Позовна заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 є громадянином, евакуйованим із зони відчуження у 1986 році, та з травня 1992 року перебуває на обліку в Енергодарському ОУПФУ в Запорізькій області як отримувач пенсії за віком. 06.12.2017 позивач звернувся із заявою до відповідача про перерахунок пенсії з моменту призначення, відповідно до п. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», збільшивши пенсію за кожний повний рік страхового стажу понад 20 років на 1% заробітку. Енергодарське ОУПФУ в Запорізькій області відмовило у проведенні перерахунку, з чим позивач не погодився і звернулась до суду з даним позовом.

Відповідач позов не визнав, надав відзив (від 23.03.2018 вх. №9659), в якому зазначає, що вимоги позивача про проведення перерахунку пенсії є безпідставними, оскільки позивач не надав до Пенсійного фонду заяви про обчислення пенсії за ч.2 ст.27 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», його пенсія обчислена на загальних підставах за ч.1 ст.27 вказаного Закону. Зазначає, що оскільки позивачу пенсію призначено за ч.1, а не ч.2 ст.27 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», у позивача відсутнє право на застосування ч.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Враховуючи приписи п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянином, евакуйованим у 1986 році із зони відчуження (Категорія 2), що підтверджується посвідченням від 27.10.1992 серії Б №014137.

З травня 1992 року перебуває на обліку в Енергодарському ОУПФУ в Запорізькій області та отримує пенсію за віком, призначену із зниженням загальновстановленого пенсійного віку, що передбачено ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-XII (далі-Закон №796-XII), як особа, евакуйована з 10-ти кілометрової зони відчуження у 1986 році.

З 01.04.2004, після набрання чинності Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі-Закон №1058-IV), пенсію позивачу обчислено на підставі ч. 1 ст. 27 Закону №1058-IV.

06.12.2017 ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії з моменту призначення, відповідно до п.2 ст.56 Закону №796-XII, за умови стажу роботи не менш як 20 років для чоловіків, із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75% заробітку.

Листом від 20.12.2017 №642/К-1 Енергодарське ОУПФУ в Запорізькій області відмовило в задоволенні зазначеної заяви з посиланням на те, що відповідно до чинного законодавства України виплата пенсії позивачу проводиться відповідно до норм Закону №1058 та розрахована відповідно до статей 27, 28 вказаного Закону. Крім того, зазначає, що оскільки позивач не надавав заяви про обчислення пенсії на умовах ч. 2 ст. 27 Закону №1058, пенсія обчислена на загальних підставах за ч. 1 ст. 27 Закону №1058, а тому положення п. 2 ст. 56 Закону №796-XII в даному випадку застосуванню не підлягають.

Вважаючи такі дії відповідача неправомірними, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Розглядаючи справу по суті, суд керується наступними мотивами.

Законом №796-XII визначено основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, умов проживання і трудової діяльності, соціального захисту потерпілого населення.

Статтею 49 Закону №796-ХІІ передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до частини другої статті 27 Закону №1058-IV за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

Тобто, вищевказаною нормою особам надано право обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, які встановлені загальним Законом №1058-IV або спеціальним Законом №796-ХІІ.

Статтею 53 Закону №796-ХІІ (у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) встановлено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, зокрема, евакуйованим із зони відчуження у 1986 році на 10 років.

Пунктом 2 статті 56 Закону №796-ХІІ передбачено, що право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку, у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (зміни внесено згідно із Законом від 03.10.2017 №2148-VIII).

Отже, виходячи з наведених законодавчих приписів, для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, порядок обчислення стажу роботи має пільговий характер та визначений в частині другій Закону №796-ХІІ.

Порядок перерахунку пенсій Законом №796-ХІІ не встановлений, водночас, ознакам, передбаченим вказаною нормою, відповідає абзац 2 частини першої статті 28 Закону №1058, зі змісту якого випливає, що за кожний повний рік страхового стажу понад установлений законом мінімальний трудовий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком, остання збільшується на 1 % визначеної законом її розрахункової величини.

Для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ця розрахункова величина має пільговий характер і визначена в частині другій статті 56 Закону №796-ХІІ як сума заробітку за кожний рік роботи понад установлений цим пунктом стаж роботи. Згідно з цим Законом вона дорівнює мінімальному розміру пенсії за віком, який згідно з абзацом 1 частини другої статті 28 Закону №1058 встановлений у розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Таким чином, особам, яким призначена пенсія на умовах, визначених положеннями Закону №796-ХІІ, перерахунок пенсії має здійснюватися за кожний повний рік стажу роботи понад установлений для них мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії (15 років - для жінок і 20 років - для чоловіків) шляхом збільшення пенсії на 1 % заробітку за рік.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20.09.2016 у справі №21-1255а16.

Щодо заперечень відповідача про відсутність заяви від позивача про обчислення пенсії за ч.2 ст.27 Закону №1058, суд зазначає наступне.

Відповідач, посилаючись на відсутність заяви, не зазначає, яким саме нормативним актом передбачена відповідна форма заяви. В редакції ч.2 ст.27 Закону №1058 зазначено «за бажанням застрахованої особи», тобто своє бажання щодо визначення розміру пенсії застрахована особа може виявити шляхом написання заяви у довільній формі.

Таким чином, заява від 01.12.2017 і є бажанням позивача щодо перерахунку пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону №1058, з урахуванням положень п.2 ст.56 Закону №796-ХІІ.

Крім того, на думку відповідача, якщо пенсіонер не виявив бажання розраховувати пенсію на умовах частини другої статті 27 Закону №1058, то він взагалі позбавлений права на перерахунок пенсії на вище зазначених умовах.

Судом встановлено, що позивач звернувся до Енергодарського ОУПФУ в Запорізькій області 06.12.2017, тобто після внесення змін до частини другої статті 56 Закону №796-ХІІ, згідно якої перерахунок проводиться у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону №1058, однак, це не спростовує вищевикладені висновки суду, а саме, що для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, порядок перерахунку має пільговий характер, який визначений в частині другій ст.56 Закону №796-ХІІ.

Зміни у частині 2 ст.56 Закону №796-ХІІ не звузили права пенсіонерів, які раніше не подавали відповідну заяву, а лише підтвердили вже існуючу умову для перерахунку, а саме бажання пенсіонера, про що вже зазначалося у частини другій статті 27 Закону №1058. Будь-яких обмежень щодо подання такої заяви, або позбавлення права пенсіонера на подачу такої заяви, якщо вона не подавалася до моменту внесення змін до ст.56 Закону №796-ХІІ у вище наведених нормах не встановлено. Тому відмова відповідача є протиправною та такою, що прийнята з формальних підстав, без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Щодо позовної вимоги про перерахунок пенсії за віком з 06.07.2017 суд зазначає, що доказів звернення позивача із заявою саме цією датою суду надано не було, протиправними дії відповідача щодо відмови не визнавалися, тому датою звернення позивача із заявою до відповідача є 06.12.2017.

Вирішуючи питання щодо дати, з якої необхідно здійснити перерахунок пенсії, суд виходить з того, що частиною четвертою статті 45 Закону №1058-IV встановлено, що перерахунок пенсії провадиться з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15-го числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15-го числа.

Оскільки позивач звернувся до відповідача з заявою 06.12.2017, перерахунок призначеної йому пенсії за віком необхідно здійснити з 01.12.2017.

Отже, з огляду на наведені законодавчі приписи, суд дійшов висновку про те, що позивач має право на збільшення пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад установлений стаж.

Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в сумі 1 500, 00 грн. задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

В матеріалах справи містяться документи про понесенні позивачем витрати на правову допомогу у вищевказаному розмірі.

В обґрунтування понесених витрат до матеріалів справи позивачем надано копію договору про надання юридичних послуг від 22.12.2017 №643; розрахунок витрат на правову допомогу (складання адміністративного позову 1500 грн.), копію квитанції від 22.12.2017.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

До витрат, повязаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За приписами ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З наданого до матеріалів справи розрахунку витрат на правову допомогу ОСОБА_1 вбачається, що правова допомога полягала лише у складанні адміністративного позову, при цьому адміністративний позов від 19.12.2017 підписаний безпосередньо позивачем, а не його представником, що не підтверджує співмірність витрат на оплату послуг адвоката, як того вимагає п.5 ст.134 КАС України.

Окремо суд зазначає про те, що розрахунок витрат проведено на підставі Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», який втратив чинність 15.12.2017 на підставі Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 , тобто на момент складання позову вже не діяв.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Позивач звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, на підставі п.10 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI. Оскільки позивачем судовий збір не сплачувався, необхідності в вирішенні питання щодо розподілу судових витрат немає.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, 71502; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Енергодарського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (вул. Українська, буд. 4-А, м. Енергодар, Запорізька область, 71503; ) про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Енергодарського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (вул. Українська, буд. 4-А, м. Енергодар, Запорізька область, 71503; ) щодо відмови в перерахунку ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, 71502; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) пенсії за віком, з урахуванням положень п. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

3. Зобовязати Енергодарське обєднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (вул. Українська, буд. 4-А, м. Енергодар, Запорізька область, 71503; ) перерахувати ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, 71502; ідентифікаційний номер НОМЕР_1; 25.11.1942 р.н.) пенсію за віком відповідно до ст. 27, 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 01.12.2017, з урахуванням положень п. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», збільшивши пенсію за кожний повний рік страхового стажу понад 20 років.

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлено 22.03.2018.

Суддя Ю.П. Бойченко