Справа № 803/1307/17
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2018-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

24 квітня 2018 року

справа №803/1307/17

адміністративне провадження №К/9901/927/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.,

суддів: Гончарової І .А., Олендера І.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2017 року (суддя Ковальчук В.Д.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2017 року (судді - Сапіга В.П., Запотічний І.І., Довга О.І.) у справі № 803/1307/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач у справі) звернулася до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області (далі - податковий орган, відповідач у справі, скаржник у справі), в якому просила визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача у справі від 16 червня 2017 року №48848-03, №48847-03, №48846-03, №48845-03, №48843-03, №48842-03, №48841-03, №48839-03.

Позов мотивований протиправністю оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, оскільки вони прийняті з урахуванням Положення про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в Піщанській сільській раді, що є додатком до рішення Піщанської сільської ради від 13 вересня 2016 року №11/2. Зазначене рішення прийнято пізніше 15 липня року, за який було встановлено розмір податку на нерухоме майно, що є порушенням принципу стабільності податкового законодавства.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2017 року, адміністративний позов задоволено, визнано протиправним та скасовано податкові повідомлення-рішення відповідача у справі від 16 червня 2017 року №48848-03, №48847-03, №48846-03, №48845-03, №48843-03, №48842-03, №48841-03, №48839-03.

Задовольняючи адміністративний позов суди попередніх інстанцій виходили з того, що внесені зміни рішенням Піщанської сільської ради від 13 вересня 2016 року №11/2 Про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельного податку, яким встановлено ставку податку для об'єктів нежитлової іншої нерухомості, що перебувають у власності фізичних осіб в розмірі 1,5 % розміру мінімальної заробітної не можуть застосовуватись у 2016 році.

У поданій касаційній скарзі податковий орган із посиланням на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права просив скасувати рішення судів попередніх інстанцій та прийняте нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що несвоєчасність прийняття сільською радою рішення про встановлення відповідних місцевих податків, що є обов'язковими згідно з нормами Податкового кодексу України, не впливає на можливість їх справляння, оскільки у випадку неприйняття сільською радою рішення про встановлення відповідних місцевих податків, що є обов'язковими, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок.

Відзив на касаційну скаргу у справі не надходив, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Касаційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження відповідно до статті 345 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування в них норм матеріального та процесуального права, вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній на момент ухвалення судових рішень) судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 16 червня 2017 року податковим органом прийняті податкові повідомлення-рішення №48839-03, №48841-03, №48842-03, №48843-03, №48845-03, №48846-03, №48847-03, №48848-03, якими визначені позивачу суми податкових зобов'язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об'єктів нежитлової нерухомості за 2016 рік.

При цьому, оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями від 16 червня 2017 року визначені позивачу наступні суми податкових зобов'язань: №48839-03 на суму 3048,83 гривень, №48841-03 - 2509,34 гривень, №48842-03 - 51635,73 гривень, №48843-03 - 8817,82 гривень, №48845-03 - 1372,49 гривень, №48846-03 - 520,88 гривень, №48847-03 - 799,93 гривень, №48848-03 - 18462,44 гривень.

Піщанською сільською радою Шацького району Волинської області 13 вересня 2016 року прийнято рішення №11/2 Про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельного податку, додатком до якого є Положення про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в Піщанській сільській раді, а саме пунктом 5 цього Положення встановлено ставку для об'єктів нежитлової іншої нерухомості, що перебувають у власності фізичних осіб в розмірі 1,5 % розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Станом на 01 січня 2016 року розмір мінімальної заробітної плати становив 1378 гривень, тобто ставка податку становить 20,67 гривень (1,5%) за 1 квадратний метр бази оподаткування.

На підставі наведених показників відповідачем у справі обрахована сума податку на нерухоме майно позивача.

Шацьким відділенням Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області 16 серпня 2017 року позивачу на його звернення надано відповідь за №484, в якій зазначається, що нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що перебуває у власності позивача у справі здійснено відповідно до рішення Піщанської сільської ради від 13 вересня 2016 року №11/2 за ставками податку, визначеними пунктом 5 Положення про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в Піщанській сільській раді.

З 01 січня 2015 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 №71-VIII, згідно з яким, зокрема, статтю 266 Податкового кодексу України викладено в іншій редакції та введено новий вид податку - податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Згідно із підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Згідно з підпунктами 266.3.1, 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

За приписами підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 вказаного Кодексу (в редакції чинній на 1 січня 2015 року) ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради в залежності від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 2 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування.

Як передбачено підпунктом 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 266 Податкового кодексу України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

З 01 січня 2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 24 грудня 2015 року №909-VІІІ, згідно з яким підпункт 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, станом на 2016 рік) викладено у такій редакції: ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує три відсотки розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Пунктом 12.3 статті 12 Податкового кодексу України визначені повноваження сільських, селищних, міських рад та рад об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, щодо встановлення місцевих податків та зборів.

Підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України встановлено, що рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Таким чином, законодавець встановив чіткий строк до якого органами місцевого самоврядування необхідно прийняти рішення про встановлення місцевих податків та зборів. Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що рішення Піщанської сільської ради прийнято поза межами цього строку.

В той же час пунктом 4 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» установлено, що в 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України та Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Отже, у 2016 році зупинено дію підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України, а, відповідно, відсутні обмеження для органів місцевого самоврядування щодо строків прийняття рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Окрім того, підпунктом 12.3.5 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України визначено, що у разі якщо сільська, селищна, міська рада або рада об'єднаних територіальних громад, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів, що є обов'язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок.

Таким чином, Податковим кодексом України встановлений обов'язок громадянина сплатити податок за 2016 рік незалежно від наявності рішення органу місцевого самоврядування про встановлення відповідних податків і зборів.

Відповідно до частин першої, третьої статті 351 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Верховний Суд зазначає, що у цій справі судами попередніх інстанцій допущено неправильне застосування норм матеріального права, надана помилкова правова оцінка обставинам, які повно встановлені під час судового розгляду у суді першої та апеляційної інстанцій.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області задовольнити в повному обсязі.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2017 рокуу справі № 803/1307/17 скасувати.

Прийняти нову постанову.

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 16 червня 2017 року №48848-03, №48847-03, №48846-03, №48845-03, №48843-03, №48842-03, №48841-03, №48839-03 в повному обсязі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф.Ханова

Судді: І.А.Гончарова

І.Я.Олендер