Справа № 826/392/16
Суддя: Кузьмишина О.М.
Дата ухвалення: 2018-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/392/16 Суддя (судді) першої інстанції: Маруліна Л.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Кузьмишиної О.М.,

Суддів: Глущенко Я.Б.

Пилипенко О.Є.,

за участю секретаря судового засідання Пушенко О.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДФС на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 грудня 2017 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Побужський феронікелевий комбінат» до Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби-Центральний офіс з обслуговування великих платників про скасування податкового повідомлення-рішення №000444010 від 27.10.2015 року, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Побужський феронікелевий комбінат» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центральний офіс з обслуговування великих платників, в якій просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Міжрегіонального головного управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників за № від 27 жовтня 2015 року у частині збільшення Товариству з обмеженою відповідальністю «Побужський феронікелевий комбінат» суми грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів, у розмірі 1 017 535 грн. та застосування штрафної (фінансової) санкції (штрафу) у розмірі 254 384 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 грудня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаною рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить суд скасувати рішення з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як свідчать обставини справи та встановлено судом першої інстанції, Міжрегіональним головним управлінням Державної фіскальної служби - Центральний офіс з обслуговування великих платників проведено документальну планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Побужський феронікелевий комбінат» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2014.

За наслідками перевірки МГУ ДФС -ЦО з обслуговування великих платників складено акт від 28.09.2015 № 953/28-10-40-10/31076956, відповідно до якого встановлено порушення, в частині оскарженій позивачем, зазначено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Побужський феронікелевий комбінат» завищено витрати на суму 1 667 970 гри. з придбання у «Muskwell Import LLP» кам'яного вугілля на загальну суму 11 119 802,70 грн. що дорівнює 100%, а 15% з даної суми становить 1 667 970 грн., за рахунок включення до витрат вартості придбаного товару в обсязі 100% при тому, що оплату за товари здійснено на користь постачальника - нерезидента, що має офшорний статус, в результаті чого підприємством порушено пункт 161.2 статті 161 Податкового Кодексу України № 2755- VІ від 02.12.2010 року зі змінами та доповненнями.

Та в іншій частині, з якою не погоджується позивач, зазначено, порушення п. 138.2 та пп.138.12.1 п. 138.12 ст. 138. абзацу 1 пп.139.1.9 п. 1.39.1 ст. 139. пп. 153.1.3 п. 153.1 ст. 153 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI із змінами та доповненнями, у зв'язку з тим, що ТОВ «Побужський феронікелевий комбінат» включило до складу витрат суму від'ємних курсових різниць, яка більше даних первинних документів та відомостей бухгалтерського обліку, тобто витрати не підтверджено первинними документами, чим завищено витрати всього на суму 3 985 000 грн., в тому числі, у 2014 році на суму 3 985 000 грн.

На підставі договорів, банківських виписок, актів виконаних робіт, вантажно-митних декларацій, авансових звітів, журналів-ордерів та відомостей по рахунках 714 «Дохід від операційної курсової різниці», 744 «Дохід від неопераційної курсової різниці». 945 «Витрати від операційної курсової різниці», 974 «Втрати від неопераційної курсової різниці», наданих підприємством до перевірки, перевіркою встановлено, що у 2014 році від'ємна курсова різниця склала 433 291 849 грн.

Як зазначив відповідач в Акті перевірки, Товариством з обмеженою відповідальністю «Побужський феронікелевий комбінат» включено в рядок 06.4.12 «Від'ємне значення курсових різниць згідно з пунктом 153.1 статті 153 розділу III Податкового кодексу України» додатка ІВ «Інші витрати звичайної діяльності та інші операційні витрати» та, відповідно, в рядок 06.4 «Інші витрати звичайної діяльності та інші операційні витрати» від'ємну курсову різницю в сумі 437 276 849 грн., тобто на 3 985 000 гри. більше (437 276 849 - 433 291 849), а саме, згідно журналів-ордерів та відомостей перевіркою встановлено, що загальний фінансовий результат від курсових різниць становить 433 291 849,00 грн.

На підставі акту перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення - рішення № від 27.10.2015 року, яким встановлено порушення з боку платника податків вимог пункту 138.2 п.п.138.12.1 п.138.12 ст. 138 абзацу 1 п.п.139.1.9 п.139.1 ст. 139. пп.153.1.3 п.153.1 ст.153, п. 161.2 ст. 161 ПК України, у зв'язку з чим позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів у розмірі 1 021 007,00 грн. за основним платежем та 255 252,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Позивач, вважаючи податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що прийняте з порушенням вимог податкового законодавства, звернувся з відповідним позовом до суду.

Задовольняючи вказаний адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено доказовою базою своїх висновків викладених у акті перевірки, а твердження про контрагента-нерезидента, що має офшорний статус, не відповідає дійсності, розрахунки курсових різниць є невірними, що доведено первинними документами позивача та висновком незалежного аудитора.

З вказаним висновком суду першої інстанції не можна не погодитися, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п.161.2.-161.3 ст. 161 Податкового кодексу України (в редакції виникнення спірних правовідносин) у разі укладення договорів, які передбачають здійснення оплати товарів (робіт, послуг) на користь нерезидентів, що мають офшорний статус, чи при здійсненні розрахунків через таких нерезидентів або через їх банківські рахунки, незалежно від того, чи здійснюється така оплата (в грошовій або іншій формі) безпосередньо або через інших резидентів або нерезидентів, витрати платників податку на оплату вартості таких товарів (робіт, послуг) включаються до складу їх витрат у сумі, що становить 85 відсотків вартості цих товарів (робіт, послуг).

Під терміном «нерезиденти, що мають офшорний статус» розуміються нерезиденти, розташовані на території офшорних зон, за винятком нерезидентів, розташованих на території офшорних зон, які надали платнику податку виписку із правоустановчих документів, легалізовану відповідною консульською установою України, що свідчить про звичайний (неофшорний) статус такого нерезидента. При існуванні договорів, визначених абзацом першим цього пункту, платник податку має послатися на наявність зазначеної виписки у поясненні до податкової декларації.

В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення позивачем п.161.2 ст.161 Податкового кодексу України (в редакції виникнення спірних правовідносин), що відбулося заниження податку на прибуток позивачем на загальну суму 300 235 грн.

Апелянт обґрунтовує свою позицію про завищення витрат за 2014 рік на суму 1 667 970 грн., з огляду на віднесення позивачем до складу витрат за 2014 рік 100% витрат за наслідками господарської операції з нерезидентом «Muskwell Import LLP», посилаючись на те, що контрагент товариства є «нерезидентом, що має офшорний статус».

З наведеного колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Побужський феронікелевий комбінат» (Покупець) та «Muskwell Import LLP» (Продавець) укладено Договір № 713/14 від 05.09.2014, відповідно до умов якого Продавець зобов'язується передати (поставляти) покупцю вугільну продукцію, а Покупець зобов'язується приймати зазначене вугілля та оплачувати його вартість на умовах, передбачених цим договором, специфікаціями та іншими документами, які є невід'ємною його частиною. Період поставки вересень-грудень 2014 року (а.с.168-180, т. 1).

Відповідно до Специфікації № 1 до Договору та Специфікації № 2, Продавець зобов'язується продати та поставити Покупцю на сумарну кількість 20 000 метричних тон вугілля Д марки «ДОМСШ» виробництва ТОВ Виробничо-торгівельної компанії «Уголь», Росія (надалі - вугільна продукція), та загальною сумарною вартістю двох Специфікацій на суму 1 660 000,00 доларів США (а.с.181-182;183-184, т. 1).

Згідно Специфікації № 3 Продавець зобов'язується продати та поставити 5 000 метричних тон вугільної продукції на загальну вартість товару 415 000,00 доларів США (а.с. 187-186, т.1).

В Додатковій угоді № 1 до Специфікації № 2 від 17.09.2014 сторони змінили строки поставки з вересня на жовтень 2014 року (а.с. 87, т.1). Додатковою угодою № 2 змінено п. 2.3 Договору, яким додано ТОВ «Промугольсервис» Россия», як ще одного виробника вугільної продукції, яку Продавець зобов'язується поставити та продати, а Покупець отримати та оплатити (а.с. 188, т.1).

Додатковою угодою № 4 сторони обумовили вступ в силу Договору та його дійсність до 31.12.2015 року (а.с. 189, т.1).

Відповідачем в акті перевірки було встановлено порушення п.161.2 ст. 61 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток позивачем на загальну суму 300 235,00 грн., в тому числі за 2014 рік на суму 300 235,00 грн., за рахунок включення до складу витрат вартість придбаного товару в обсязі 100 відсотків.

Також, в акті перевірки викладено висновок про завищення витрат за 2014 рік на суму 1 667 970,00 грн. з розрахунку: загальна сума придбаної вугільної продукції на суму 11 119 802,70 грн. що дорівнює 100 %, а 15% з даної суми становить 1 667 970 грн., з огляду на віднесення позивачем до складу витрат за 2014 рік 100% витрат за наслідками господарської операції з нерезидентом «Muskwell Import LLP», посилаючись при цьому на те що контрагент Позивача є нерезидентом, що має офшорний статус.

Для перевірки позивач надав первинні документи, зокрема наступні митні декларації, згідно яких оформлено ввезення на митну територію України кам'яного вугілля, а саме:

- МД № 001290 на суму 428802,90 дол. США або 5 555 235,05 грн., яку відповідно до штемпеля 02.10.2014 прийнято до реєстрації митним органом (а.с.191-193, т. 1).

- МД № 001323 на суму 424229,60 дол. США або 5 489 741,44 грн., яку відповідно до штемпеля 06.10.2014 прийнято до реєстрації митним органом (а.с.205-207, т.1).

- МД № 001372 на суму 5776,80 дол. США або 74 826,21 грн., яку відповідно до штемпеля 14.10.2014 прийнято до реєстрації митним органом (а.с.221-222, т. 1).

Отже, позивачем придбано у нерезидента кам'яну продукцію на загальну суму 11 119 802,70 грн., що підтверджується зазначеними митними деклараціями.

Для підтвердження дійсності проведення господарських операцій надано інвойси, сертифікати якості, накладні, податкові накладні, картки рахунків (а.с.190, 194-204,208-220, 223,224-228, т. 1).

В акті перевірки відповідач посилався на те, що контрагент позивача є нерезидентом, що має офшорний статус.

Згідно Договору, місце знаходження, місце реєстрації «Muskwell Import LLP» Англія, в податкових накладних, інвойсах - Великобританія.

Таку, згідно додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України «Про перелік офшорних зон» від 23 лютого 2011 року №143-р, держава Великобританія не входить до переліку офшорних зон.

В матеріалах справи міститься Конвенція про усунення подвійного оподаткування - обмін інформацією щодо податків та зборів, уникнення подвійної відповідальності резидентів та нерезидентів Великобританії, які зареєстровані, як ТОВ, в якій дається чітке розмежування резидентів та нерезидентів та пояснення щодо оподаткування та звільнення від податків та, на яку в своєму висновку посилався контролюючий орган. В документі йдеться про загальні поняття та принципи, які встановленні щодо оподаткування в Великобританії. Конкретних даних та доказів наведених в висновку, суду не надано (а.с.22-24, 25-26, т.2).

Приймаючи до уваги, що нерезидент «Muskwell Import LLP» зареєстрований у Великій Британії, що згідно додатку до розпорядження КМУ «Про перелік офшорних зон» від 23.02.2011 року №43-р, не входить до переліку офшорних зон та відповідно не має офшорного статусу. Відповідно позивачем правомірно віднесено до складу витрат вартість товару придбаного у «Muskwell Import LLP» у 2014 році в сумі 1 667 970 грн., що становить 100% вартості придбаного товару у відповідності до норм законодавства, що діяли в період відповідних правовідносин.

Також, апелянт посилається на порушення позивачем п.138.2 та пп.138.12.1 п.138.12 ст.138, абзацу 1 пп.139.1.9 п.139.1 ст.139, пп.153.1.3 п.153.1 ст.153 Податкового кодексу України (в редакції виникнення спірних правовідносин) та включення на думку апелянта позивачем до складу витрат суми від'ємних курсових різниць, яка більше даних первинних документів та відомостей бухгалтерського обліку та не підтвердження витрат первинними документами, та завищення витрат на суму 3 985 000 грн., в тому числі, у 2014 року на суму 3 985 000 грн.

Так, згідно п.138.2 та пп.138.12.1 п.138.12 ст.138 Податкового кодексу України (в редакції виникнення спірних правовідносин) до складу інших витрат, у тому числі, включаються: витрати, визначені відповідно до статей 144-148, 150, 153, 155-161 цього Кодексу, які не включені до собівартості реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг згідно із цією статтею; інші витрати господарської діяльності, до яких цим розділом прямо не встановлено обмежень щодо віднесення до складу витрат.

У відповідності до абзацу 1 пп. 139.1.9 п. 139.1 ст.139 Податкового кодексу України (в редакції виникнення спірних правовідносин) не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Доходи, отримані/нараховані платником податку в іноземній валюті у зв'язку з продажем товарів, виконанням робіт, наданням послуг, у частині їхньої вартості, що не була сплачена в попередніх звітних податкових періодах, перераховуються в національну валюту за офіційним курсом національної валюти до іноземної валюти, що діяв на дату визнання таких доходів згідно з цим розділом, а в частині раніше отриманої оплати за курсом, що діяв на дату її отримання.

Витрати, здійснені (нараховані) платником податку в іноземній валюті у зв'язку з придбанням у звітному податковому періоді товарів, робіт, послуг, у встановленому порядку включаються до витрат такого звітного податкового періоду шляхом перерахування в національну валюту тієї частини їх вартості, що не була раніше оплачена, за офіційним курсом національної валюти до іноземної валюти, що діяв на дату визнання таких витрат згідно з цим розділом, а в частині раніше проведеної оплати - за таким курсом, що діяв на дату здійснення оплати.

Визначення курсових різниць від перерахунку операцій, виражених в іноземній валюті, заборгованості та іноземної валюти здійснюється відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку.

Згідно п. 153.1 пп.153.1.1.- 153.1.3 ст. 153 Податкового кодексу України (в редакції виникнення спірних правовідносин) прибуток (позитивне значення курсових різниць) ураховується у складі доходів платника податку, а збиток (від'ємне значення курсових різниць) ураховується у складі витрат платника податку.

Так, під час податкової перевірки відповідачу було надані первинні документи:

договори з іноземними контрагентами,

інвойси,

банківські виписки,

заявки на продаж (купівлю) валюти,

акти виконаних робіт з іноземними контрагентами,

вантажно-митні декларації,

авансові звіти;

документи по перерахунку заборгованості та іноземної валюти

журнали-ордери

відомості по рахунках: 302 «Каса в іноземній валюті», 312 «Поточні рахунки в іноземній валюті», 362 «Розрахунки з іноземними покупцями», 372 «Розрахунки з підзвітними особами», 502 «Довгострокові кредити банків в іноземній валюті», 506 «Інші довгострокові в іноземній валюті», 602 «Короткострокові кредити банків в іноземній валюті», 632 «Розрахунки з іноземними постачальниками», 684 «Розрахунки за нарахованими відсотками».

Позивачем для перевірки надано зведені результати операцій та перерахунків іноземних валют, відображених в бухгалтерському та податковому обліку у аналізах рахунків і журналах-ордерах та відомостях по рахункам 714 «Дохід від операційної курсової різниці», 744 «Дохід від неопераційної курсової різниці», 945 «Витрати від операційної курсової різниці», 974 «Втрати від неопераційної курсової різниці» (а.с.36-94 т.2).

Позивачем включено в рядок 06.4.12 «Від'ємне значення курсових різниць згідно з пунктом 153.1 статті 153 розділу III ПКУ» додатка ІВ «Інші витрати звичайної діяльності та інші операційні витрати» та, відповідно, в рядок 06.4 «Інші витрати звичайної діяльності та інші операційні витрати» від'ємну курсову різницю в сумі 437 276 849 грн.

Апелянтом на підставі даних первинних документів встановлено загальний фінансовий результат від курсових різниць (ряд. 06.4.12 додатка ІВ Декларації) = всього позитивна курсова різниця- 318 227 346 - всього від'ємна курсова різниця 751 519 195.(318227346- 751519195 =433 291 849 грн. (а.с.29-30 т.1).

Згідно розрахунку відповідача у 2014 року від'ємна курсова різниця склала 433 291 849 грн.

Різниця між фактичними даними і розрахунком відповідача (437276849- 433291849=3985000) становить суму 3 985 000. 00 грн., яка і стала підставою для збільшення позивачу суми грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств створених за участю іноземних інвесторів у розмірі та застосування щодо позивача штрафних санкцій у відповідній частині оскаржуваного повідомлення-рішення.

Співставлення даних з таблиці по курсовим різницям, які відображені у акті перевірки, з даними курсових різниць позивача вбачається, що зазначенні відповідачем суми не відповідають первинним документам позивача у III кв. 2014 року.

Доходи від позитивної операційної курсової різниці по рахунку 714 «Дохід від операційної курсової різниці» за III кв. 2014 року - не співпадають по рахунку 362 «Розрахунки з іноземними покупцями» на суму 3 985 000 грн. Дані первинних документів позивача по рахунку 362 за цей квартал становлять 57 722 115 грн., дані відповідача по акту перевірки - 61 707 115 грн.

Розрахунку того, за рахунок яких правовідносин з контрагентами складається дана різниця з сумою, що вказана позивачем, відповідачем до суду не надано.

Так, з матеріалів справи вбачається, що первинні документи позивача та додаток №1 до звіту незалежного аудитора містять перелік господарських операцій, що відбувалися у III кв. 2014 року та відповідні суми з урахуванням курсових різниць. Кінцева сума співпадає з сумою позивача та становить 57 722 115 грн.

Таким чином, колегія суддів погоджується з позицією позивача щодо неправомірності прийнятого податкового повідомлення-рішення та приходить до висновку про його скасування.

Вищевикладеним спростовуються доводи апеляційної скарги.

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.М. Кузьмишина

Судді: Я.Б.Глущенко

О.Є.Пилипенко