Справа № 809/1453/15
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2018-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" квітня 2018 р. справа № 809/1453/15

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Біньковської Н.В.,

за участю: секретаря судового засідання Хоми О.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Долинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС України в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №, №, №, №, № від 18.03.2015 року -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Долинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС України в Івано-Франківській області про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень: № від 18.03.2015, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 1713579, 95 грн., з яких 1370863,95 грн. за основним платежем та 342716 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями; № НОМЕР_1 від 18.03.2015, яким позивачу визначено штрафні (фінансові) санкції (штрафи) по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати у розмірі 510 грн.; № від 18.03.2015, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 1929347,50 грн., з яких 1543478 грн. за основним платежем та 385869,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями; № НОМЕР_2, яким позивачу визначено штрафні (фінансові) санкції (штрафи) по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 510 грн. та № НОМЕР_3 від 18.03.2015 року, яким позивачу визначено суму штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування у розмірі 11352 грн.

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 14.06.2017 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.02.2016 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.07.2016 року у справі №809/1453/15 (№876/4594/16) скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до Івано-Франківського окружного адміністративного суду (а.с.273-277 т.5).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийнятті з порушенням положень п.86.9 ст.86 ПК України, тобто поза межами десятиденного строку. Визначені податковими повідомленнями-рішеннями № та №000189170 суми грошових зобовязань є відмінними від сум, зазначених у судовому рішенні, прийнятому за результатами розгляду кримінального провадження. Висновки відповідача про порушення позивачем вимог податкового законодавства здійснено без дослідження первинної документації, яка була вилучена у позивача до початку перевірки в межах кримінального провадження №0000096 від 25.04.2013 року.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві. Додатково пояснили, що проводячи перевірку та приймаючи податкові повідомлення-рішення від 18.03.2015 відповідач не врахував, що за місцем здійснення підприємницької діяльності позивача, підприємницьку діяльність здійснювали інші особи, при цьому продавці ОСОБА_4 і ОСОБА_5, згідно свідчень яких позивачу нараховані грошові зобовязання з податку на доходи фізичних осіб та податку на додану вартість, працювали у підприємця ОСОБА_6, готівкові кошти не належали позивачу. При нарахуванні штрафних санкцій не враховано, що книга обліку доходів і витрат була наявною, однак вилучена, звіти форми ДФ-1 є в матеріалах справи. Вважають, що висновки податкового органу зроблено на підставі припущень. Просили позов задовольнити.

Представник відповідача, в судовому засіданні стосовно задоволення позову заперечив з підстав, наведених у запереченні (а.с.231 т.1). Зазначив, що відповідачем правомірно прийнято стосовно позивача податкові повідомлення-рішення від 18.03.2015. Пояснив, що при проведенні перевірки використовувались документи, надані слідчим органом, в тому числі і первинні документи, виписки з банківських рахунків, також досліджувались податкова звітність, дані інформаційних баз. Висновки про отримання позивачем виручки у виді готівкових коштів в сумі 7958823,44 грн., яку він не відобразив у податковому обліку, зроблена на підставі наданих слідчим органом документів, зокрема свідчень продавців ОСОБА_4, ОСОБА_5, звітів про надходження виручки. Просив у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представників відповідача, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 як субєкт підприємницької діяльності зареєстрований 11.05.2001 року, взятий на податковий облік Долинською ОДПІ 25.12.1997, здійснював підприємницьку діяльність на загальній системі оподаткування. Основними видами підприємницької діяльності було визначено інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах, надавання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого майна.

Постановою старшого слідчого слідчого відділу з ОВС слідчого управління фінансових розлідувань ГУ Міндоходів в Івано-Франківській області від 11.09.2013 у кримінальному провадженні №0000096 призначено документальну позапланову перевірку з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства при проведенні фінансово-господарської діяльності приватним підприємцем ОСОБА_1 (а.с.22 т.7).

В період з 16.09.2013 по 24.09.2013, на підставі підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78, пункту 82.2 статті 82 Податкового кодексу України, відповідно до направлень від 16.09.2013 № 90, № 91, № 92, № 93, наказу від 16.09.2013 № 138 та згідно постанови слідчого відділу ДПС в Івано-Франківській області від 11.09.2013, посадовими особами Долинської ОДПІ проведена позапланова виїзна документальна перевірка фінансово-господарської діяльності субєкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2010 по 31.12.2012, за результатами якої складено акт від 01.10.2013 № 793/172/НОМЕР_4 та зроблено висновок про порушення позивачем вимог: - пункту 177.2 статті 177 Податкового кодексу України, що призвело до заниження суми валового доходу, в результаті чого збільшено до сплати податок на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на суму 1370863,95 грн.; - пункту 44.1 статті 44, пункту 177.10 статті 177 Податкового кодексу України внаслідок не ведення книги обліку доходів і витрат; - пункту 4.1 статті 4, підпункту 7.3.1 пункту 7.3 статті 7 Закону України Про податок на додану вартість, пункту 185.1 статті 185, пункту 188.1 статті 188, пункту 187.1 статті 187, пункту 198.6 статті 198, пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого донараховано податок на додану вартість в період, що перевірявся, всього у сумі 1543478 грн.; - пункту 176.2 (б) статті 176 Податкового кодексу України внаслідок подання не в повному обсязі податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків; - абзацу 4 пункту 1 статті 8 Закону України Про патентування деяких видів підприємницької діяльності, пункту 125.1 статті 125 Податкового кодексу України в наслідок діяльності, без отримання відповідних торгових патентів, що тягне за собою сплату штрафу у подвійному розмірі збору за весь період здійснення такої діяльності, але не менше подвійного його розміру за один місяць; - пункту 1 статті 17 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг (а.с. 142-147, 25-114 т.1, 111-200 т.6).

Ухвалою Долинського районного суду від 13.02.2015 ОСОБА_1, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.212 КК України, звільнено від кримінальної відповідальності у звязку із закінченням строків давності. Ухвала суду набрала законної сили (а.с.20, 140 т.1).

Після отримання 04.03.2015 цієї ухвали, на підставі зазначеного вище акту перевірки від 01.10.2013 № 793/172/НОМЕР_4, відповідачем 18.03.2015 винесені податкові повідомлення-рішення: № НОМЕР_5, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання по податку на додану вартість у загальному розмірі 1929347,50 грн., з яких 1543478 грн. за основним платежем та 358869,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами); № НОМЕР_6, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у загальному розмірі 1713579,95 грн., з яких 1370863,95 грн. за основним платежем та 342716 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами); № НОМЕР_2, яким позивачу визначено штрафні (фінансові) санкції (штрафи) по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 510 грн.; № НОМЕР_1, яким позивачу визначено штрафні (фінансові) санкції (штрафи) по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати у розмірі 510 грн.; № НОМЕР_3, яким позивачу визначено суму штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування у розмірі 11352 грн., а також № НОМЕР_7, яке позивачем не оскаржується (а.с.139, 13-17 т.1).

Судом встановлено, що в частині оскарження податкового повідомлення-рішення № від 18.03.2015 та податкового повідомлення рішення № НОМЕР_5 від 18.03.2015 підставами для визначення позивачу сум грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, стали висновки контролюючого органу про те, що ОСОБА_1, перебуваючи на загальній системі оподаткування, з двох пунктів продажу з липня 2010 року по грудень 2012 року отримав виручку в сумі 7958823,44 грн., яку не відобразив у податковому обліку, а також завищив витрати на оплату праці та нарахування на заробітну плату на загальну суму 66611,20 грн., у звязку з чим встановлено заниження чистого доходу на суму 8025434,46 (за 2010 рік 1354659,29 грн., за 2011 рік 1811500,91 грн., за 2012 рік 4859274,16 грн.) і, як наслідок, донараховано податок з доходів фізичних осіб в сумі 1370863,95 грн. (за 2010 рік 203198,89 грн., за 2011 рік 323724,00 грн., за 2012 рік 843941,04 грн.). Підставами для визначення позивачу сум грошового зобовязання з податку на додану вартість стали висновки контролюючого органу про те, що ОСОБА_1, отримавши виручку в сумі 7958823,44 грн., її не задекларував та не включив у рядок 1 декларацій з податку на додану вартість за період з 01.09.2010 по 31.12.2012, внаслідок чого занизив податкові зобовязання на загальну суму 1244001,00 грн., а також, включивши до складу податкового кредиту податок на додану вартість без первинних документів (податкових накладних), завищив податковий кредит на загальну суму 751970,00 грн., у звязку з чим встановлено заниження нарахованого позивачем податку на додану вартість в сумі 1543478 грн.

Відповідно до статті 13 чинного на час виникнення спірних правовідносин Декрету КМУ від 26.12.1992 року Про прибутковий податок з громадян оподаткуванню підлягають доходи громадян, одержані протягом календарного року від здійснення підприємницької діяльності без створення юридичної особи.

Оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) i документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. Якщо ці витрати не можуть бути підтверджені документально, то вони враховуються податковими органами при проведенні остаточних розрахунків за нормами, визначеними Головною державною податковою інспекцією України за погодженням з Міністерством економіки України та Державним комітетом України по сприянню малим підприємствам та підприємництву.

До 01.01.2011 року порядок оподаткування податком з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності регламентувався нормами Закону України Про податок з доходів фізичних осіб, а з 01.01.2011 року нормами Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 14.1.56 п. 14.1 ст. 14 ПК України (тут і надалі, чинного на час виникнення спірних правовідносин) доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Згідно з п. 164.1 ст. 164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу.

Відповідно до п. 14.1.178 п. 14.1 ст. 14 ПК України податок на додану вартість - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.

Згідно з п. 180.1 ст. 180 ПК України для цілей оподаткування платником податку є: 1) будь-яка особа, що провадить або планує провадити господарську діяльність і реєструється за своїм добровільним рішенням як платник податку у порядку, визначеному статтею 183 цього розділу; 2) будь-яка особа, що зареєстрована або підлягає реєстрації як платник податку.

Відповідно до п. 14.1.139 п. 14.1 ст. 14 ПК України особою для цілей розділу V цього Кодексу, є зокрема, фізична особа - підприємець, яка є платником податків і зборів, встановлених цим Кодексом, крім єдиного податку.

Згідно з п. 185.1 ст. 185 ПК України об'єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Постачання товарів, відповідно до п. 14.1.191 п. 14.1 ст. 14 ПК України, - будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.

Згідно п. 188.1 ст. 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.

Відповідно до п.187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Як слідує із змісту акта перевірки від 01.10.2013 № 793/172/НОМЕР_4 та встановлено в судовому засіданні, до зазначених вище висновків про порушення позивачем пункту 177.2 статті 177 Податкового кодексу України, пункту 4.1 статті 4, підпункту 7.3.1 пункту 7.3 статті 7 Закону України Про податок на додану вартість, пункту 185.1 статті 185, пункту 188.1 статті 188, пункту 187.1 статті 187, пункту 198.6 статті 198, пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, контролюючий орган прийшов за результатами вивчення матеріалів, наданих слідчим органом, в тому числі, даних, наведених у постанові про призначення документальної перевірки від 11.09.2013, протоколів допиту ОСОБА_4, ОСОБА_5, протоколів огляду предметів, документів, вилучених у ОСОБА_1, зокрема, зошитів із зазначенням в них даних по щоденному запасу виручки, книг обліку придбання товарів, видаткових накладних, рахунків, накладних, актів здачі-прийняття робіт, договорів, товаро-транспортних накладних, податкових накладних (а.с.120.6, 24-25 т.7).

Встановлені відповідачем порушення позивачем вимог податкового законодавства щодо сплати податку на доходи фізичних осіб та податку на додану вартість були предметом розгляду в рамках кримінального провадження №0000096 стосовно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 212 КК України.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що акт перевірки від 01.10.2013 № 793/172/НОМЕР_4, як один із доказів у вказаному кримінальному провадженні №0000096 по обвинуваченню ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.212 КК України, був предметом дослідження судово-економічної експертизи, призначеної в межах цього кримінального провадження (а.с.199 т.1), за висновками якої, донарахування підприємцю ОСОБА_1 податку на додану вартість в сумі 1543478 грн., встановлені згідно цього акту, документально підтверджується в сумі 1285773,36 грн., а донарахування податку з доходів фізичних осіб в сумі 1370863,95 грн. документально підтверджується в сумі 1116908,08 грн., а також предметом дослідження додаткової судово-економічної експертизи.

Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 13.02.2015 року, яка набрала законної сили, ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.212 КК України звільнено у звязку з закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження закрито в звязку з таким звільненням, тобто з нереабілітуючих підстав. При цьому суд вважав вину позивача у вчиненні інкримінованих діянь доведеною.

За таких обставин докази, зібрані в ході кримінального провадження (показання свідків, дані вилучення письмових матеріалів, висновки експертиз), суд визнає належними та допустимими доказами в даній адміністративній справі.

За змістом зазначеного вище судового рішення ОСОБА_1 обвинувачувався в тому, що діючи з метою ухилення від сплати податків у великих розмірах, упродовж жовтня-грудня 2010 року та 2011-2012 років, зі склад-магазину, що знаходився в м.Долина на вул Шептицького, 73, та належав ОСОБА_1, останній реалізував будівельних матеріалів та інших товарів за готівкові кошти на загальну суму 5741006,18 гривень, у тому числі 956834,36 гривень податку на додану вартість, які приховав від оподаткування шляхом невідображення доходу у бухгалтерському обліку та податковій звітності. Діючи з аналогічною метою, ОСОБА_1 протягом жовтня-грудня 2010 року та 2011-2012 років, з належного йому склад-магазину, що розташовувався в м.Долина на вул.Обліски, 36, реалізував за готівкові кошти будівельні матеріали та інші товари на загальну суму 1973634 гривень, у тому числі 328939,00 гривень податку на додану вартість, які також не відобразив у бухгалтерському обліку та податковій звітності. Всього за вказаний період ОСОБА_1 від реалізації за готівку товарів отримав 7714640,18 гривень доходу, у тому числі 1285773,36 гривень податку на додану вартість. У такий спосіб ОСОБА_1, діючи з метою ухилення від сплати податків у великих розмірах та в порушення вимог п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України, внаслідок приховування від оподаткування впродовж жовтня-грудня 2010 року та 2011-2012 років 6428866,82 гривень доходу, отриманого від реалізації товарів за готівку, ухилився від сплати 1116908,08 гривень податку на доходи фізичних осіб, у тому числі 72244,25 гривень за ІV квартал 2010 року, 341976,09 гривень за 2011 рік та 702687,74 гривень за 2012 рік. Крім цього, з урахуванням залишку відємного значення з податку на додану вартість попередніх періодів, що склав 452465,00 гривень, ОСОБА_1 ухилився від сплати 833308,36 гривень податку на додану вартість.

Згідно пункту 86.9 статті 86 Податкового кодексу України (чинного на час проведення перевірки та прийняття спірних податкових повідомлень-рішень) у разі, якщо грошове зобов'язання розраховується органом державної податкової служби за результатами перевірки, проведеної з обставин, визначених підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, щодо кримінального провадження, у якому розслідується кримінальне правопорушення стосовно посадової особи (посадових осіб) платника податків (юридичної особи) або фізичної особи - підприємця, що перевіряється, предметом якого є податки та/або збори, податкове повідомлення-рішення за результатами такої перевірки приймається таким податковим органом протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання цим податковим органом відповідного судового рішення (обвинувальний вирок, ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами), що набрало законної сили. Матеріали такої перевірки разом з висновками органу державної податкової служби передаються органу, що призначив перевірку.

Пунктом 58.4 статті 58 Податкового кодексу України передбачено, що у разі, коли судом за результатами розгляду кримінального провадження про кримінальне правопорушення, предметом якого є податки, збори, винесено обвинувальний вирок, що набрав законної сили, або винесено рішення про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами, відповідний контролюючий орган зобов'язаний визначити податкові зобов'язання платника податків за податками та зборами, несплата податкових зобов'язань за якими встановлена судовим рішенням, та прийняти податкове повідомлення-рішення про нарахування платнику таких податкових зобов'язань і застосування стосовно нього штрафних (фінансових) санкцій у розмірах, визначених цим Кодексом. Складання та надсилання платнику податків податкового повідомлення-рішення за податковими зобов'язаннями платника податків за податками та зборами, несплата податкових зобов'язань за якими встановлена судовим рішенням, забороняється до набрання законної сили судовим рішенням у кримінальному провадженні або винесення ухвали про закриття такого кримінального провадження за нереабілітуючими підставами. Абзац другий цього пункту не застосовується, коли податкове повідомлення-рішення надіслане (вручене) до повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Таким чином, приймаючи податкові повідомлення-рішення згідно матеріалів перевірки, проведеної у відповідності до кримінально-процесуального закону, контролюючий орган зобовязаний при визначенні податкових зобовязань враховувати обставини, встановлені судовим рішенням, прийнятим за наслідками розгляду кримінального провадження. Однак, вказані норми відповідачем не дотримано.

Враховуючи зазначене вище, суд приходить висновку, що відповідачем протиправно визначено позивачу грошові зобовязання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на суму 317444,85 грн., з яких 253955,87 грн. (1370863,95-1116908,08) за основним платежем та 63488,98 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями, а також грошові зобовязання з податку на додану вартість на суму 887712,05 грн., з яких 710169,64 грн. (108,36) за основним платежем та 177542,41 грн. за штрафними санкціями.

Стосовно тверджень позивача про те, що проводячи перевірку та приймаючи податкові повідомлення-рішення № від 18.03.2015 та № НОМЕР_5 від 18.03.2015 відповідач не врахував, що за місцем здійснення підприємницької діяльності позивача, підприємницьку діяльність здійснювали інші особи, продавці ОСОБА_4 і ОСОБА_5, які обліковували готівкові кошти, працювали у підприємця ОСОБА_6, а тому готівкові кошти не належали позивачу, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 здійснював господарську діяльність у складських приміщеннях, які знаходились в м.Долина по вул.Шептицького, 54, вул.Шептицького, 73 та вул.Обліски, 36.

На орендованих частинах складських приміщень в обговорюваний період також здійснювали господарську діяльність дружина, діти та зять позивача: по вул. Шептицького, 54 та вул. Шетицького, 73 ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10; по вул.Обліски, 36 - ОСОБА_7, ОСОБА_8

20.09.2013 року, 31.07.2013 року, 31.07.2013 року, 22.07.2013 року та 22.07.2013 року відповідачем на підставі підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, згідно направлень, наказів, на підставі постанови слідчого про призначення документальної позапланової перевірки від 21.05.2013 року, проведено позапланові виїзні документальні перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2010 по 31.12.2012 ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, відповідно (а.с.202-260 т.6, 1-14 т.7).

Як слідує із змісту вказаних актів перевірки, суттєвих порушень податкового законодавства, повязаних з оподаткуванням та обліком готівкових коштів встановлено не було.

Зокрема, за результатами перевірки фінансово-господарської діяльності ОСОБА_6 встановлено заниження чистого доходу на суму 181,93 грн. за 2012 рік, в результаті чого донараховано податок з доходів фізичних осіб в сумі 27,29 грн., а також порушення п.44.1 ст.44 п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України (не ведення книги обліку і витрат), п.176.2(б) ст.176 Податкового кодексу України (подання не в повному обсязі податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків) та п.п.2 п.291.4 ст.291, п.292.16 ст.292 Податкового Кодексу України (перевищення граничного обсягу виручки в 4 кв.2012 року) в результаті чого збільшено до сплати єдиний податок на суму 48272,59 грн. за 2012 рік.

Також, судом встановлено, що продавці ОСОБА_4 і ОСОБА_5 в період, охоплений перевіркою, перебували у трудових відносинах із ОСОБА_1, що підтверджується актами перевірок позивача та ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, податковими розрахунками сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них доходу (форма №1 ДФ), поданих позивачем відповідачу за 4 квартал 2010, 2011-2012 роки, довідкою Долинського районного центру зайнятості від 26.07.2017 №1451-05/21-17, згідно якої ОСОБА_5 перебувала в трудових відносинах з ФОП ОСОБА_6 станом на 30.04.2013 року, тобто після 2012 року, трудовим договором між позивачем та ОСОБА_4 від 01.07.2010 (а.с.111, 212, 40-60 т.6, 240 т.7, 110 т.2).

З врахуванням наведених доказів, суд не приймає до уваги надані позивачем суду письмові пояснення ОСОБА_6 (а.с. 91 т.8).

Крім цього, суд звертає увагу, що кримінальне провадження №0000096 по підозрі ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.212 КК України закрито з нереабілітуючих підстав за клопотанням захисників ОСОБА_1, яке ОСОБА_1 підтримав повністю. Згідно змісту письмового клопотання про звільнення ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності на підставі п.1 ч.1 ст.49 КК України, ОСОБА_1М розяснено право заперечувати проти закриття кримінального провадження, із цим клопотанням ОСОБА_1 погодився та вказав, що наслідки закриття йому відомі. Ухвала суду про закриття кримінального провадження набрала законної сили (а.с.140 т1, 47 т.7).

Таким чином, зазначені вище твердження позивача є необґрунтованими та спростовуються наявними у справі доказами.

Стосовно посилань позивача як на підставу скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень на недотримання відповідачем визначених пунктом 86.9 статті 86 Податкового кодексу України строків прийняття рішення, суд звертає увагу, що у відповідності до вказаної норми податкове повідомлення-рішення приймається контролюючим органом протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання відповідного судового рішення (обвинувального вироку, ухвали про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами), що набрало законної сили. Судом встановлено, що ухвала Долинського районного суду від 13.02.2015 року отримана відповідачем 04.03.2015, оскаржувані рішення прийняті 18.03.2015, тобто протягом 10 робочих днів. Отже, відповідачем не допущено порушень пункту 86.9 статті 86 Податкового кодексу України.

Щодо наявності неточностей та розбіжностей у примірнику акту перевірки від 01.10.2013 року №793/172/НОМЕР_4, наявного у позивача, та примірника цього ж акту, наявного у відповідача, на які вказує позивач як на підставу скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, суд зазначає, що дослідженням вказаних актів встановлено неточності у написанні адрес, відмінків, виду системи оподаткування, розбіжність у пунктах 1 та 3 висновків акту перевірки стосовно суми заниженого валового доходу і суми донарахованого податку на додану вартість (15443478 грн., 1543478 грн., відповідно). Представники відповідача в судовому засіданні пояснили, що такі помилки є механічними і відбулись внаслідок описки. Отже, неточності і розбіжність є несуттєвими і не вплинули на висновки відповідача, зазначені в обговорюваному акті перевірки стосовно порушень позивачем податкового законодавства, а тому не є підставою для скасування оскаржуваних податкових-повідомлень рішень.

В частині оскарження податкового повідомлення-рішення № від 18.03.2015, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 510 грн., суд зазначає наступне.

У відповідності до висновків, викладених в акті перевірки контролюючого органу, позивачем порушено вимоги п.44.1 ст.44, п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України щодо не ведення книги обліку доходів і витрат за період, що підлягав до перевірки.

Згідно п. 44.1. ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

За правилами п.177.10. ст.177 Податкового кодексу України фізичні особи - підприємці зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Форма книги обліку і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Станом на час здійснення перевірки форма та Порядок ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, був затверджений наказом Міністерства доходів і зборів України № 1025 від 24.12.2010 року.

Згідно пункту 1 цього Порядку фізичні особи підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, та фізичні особи, які проводять незалежну професійну діяльність зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат, у якій щоденно на підставі первинних документів здійснюються записи про операції, що відбулись у звітному (податковому) періоді.

Прошнурована з пронумерованими сторінками Книга безоплатно реєструється в органі державної податкової служби за основним місцем обліку самозайнятої особи. У разі необхідності реєстрації нової Книги протягом звітного року записи в ній продовжуються наростаючим підсумком, а попередня книга залишається у самозайнятої особи (пункт 2 та підпункт 3.3. пункту 2 Порядку). Заведення нової Книги у кожному новому році Порядком не передбачено.

В судовому засіданні встановлено, що книга обліку доходів і витрат станом на час проведення обговорюваної перевірки за період з 01.10.2010 по 31.12.2012 була відсутньою, однак, як вбачається з акту перевірки №2616/171/НОМЕР_4 від 16.12.2011 року про результати проведення планової виїзної перевірки за період з 01.07.2008 року по 31.12.2010 року, перевіряючими особами при проведенні перевірки використано подану позивачем книгу обліку доходів і витрат, про що зазначено в акті перевірки від 16.12.2011 року (а.с.69 т.2).

Позивач пояснює відсутність книги обліку і витрат вилученням її в ході обшуку.

Представник відповідача суду пояснила, що з окремим запитом для зясування питання вилучення книги обліку доходів і витрат до слідчого органу відповідач в ході перевірки не звертався. Даних про відсутність реєстрації таких книг у контролюючого органу відповідач суду не надав.

З врахуванням наведеного, відповідачем не підтверджено належними і допустимими доказами факту порушення позивачем вимог п.44.1 ст.44, п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України.

З огляду на зазначене, суд вважає доводи відповідача щодо порушення позивачем зазначених норм податкового законодавства в частині не ведення позивачем книги обліку доходів і витрат за період, що підлягав до перевірки, необґрунтованими.

Таким чином, штрафні санкції нараховано протиправно, а податкове повідомлення рішення № від 18.03.2015 підлягає скасуванню.

В частині оскарження податкового повідомлення-рішення № від 18.03.2015, яким визначено грошове зобовязання за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 510 грн., суд зазначає наступне.

У відповідності до висновків, викладених в акті перевірки контролюючого органу, позивачем порушено вимоги п.176.2 (б) ст.176 Податкового кодексу України - подання не в повному обсязі податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків.

Відповідно п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів зобовязані, зокрема, (б) подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, якщо інше не визначено нормами цього Кодексу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до органу державної податкової служби за місцем свого розташування.

Так, згідно акту перевірки, податковий орган при проведенні перевірки утримання та перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб відповідно до Закону України Про податок з доходів фізичних осіб та Податкового Кодексу України прийшов до висновку, що ОСОБА_11 не подавав податкових розрахунків форми 1 ДФ про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платників податків фізичних осіб-підприємців за період з 01.01.2010 року по 31.12.2012 року.

Представник відповідача не змогла чітко пояснити суду в чому полягало зазначене порушення, зокрема, по яких виплатах та по яких саме фізичним особам-підприємцям ОСОБА_1 не подано податкових розрахунків форми 1 ДФ про суми нарахованих (сплачених) доходів. Суть вказаного порушення не описана і в акті перевірки.

При цьому суд звертає увагу, що суду не надано беззаперечних доказів того, що внесені ОСОБА_1 на банківський рахунок №7400 в АТ «УкрСиббанк» кошти, які значаться як власні кошти, це необліковані готівкові кошти від здійснення господарської діяльності.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладено на відповідача.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що є протиправним та підлягає скасуванню податкове повідомлення-рішення Долинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС України в Івано-Франківській області № від 18.03.2015 року.

В частині оскарження податкового повідомлення-рішення № від 18.03.2015 року, яким визначено грошове зобовязання за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 11 352 грн. за порушення законодавства про патентування, норм обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій, суд зазначає наступне.

Підставою для визначення позивачу сум штрафних санкцій стали висновки контролюючого органу про те, що в порушення ст.1, п.6 ст.3 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності», п.п.267.1.1. п.267.1 ст.267 Податкового кодексу України, ОСОБА_1 за період з 01.07.2010 по 31.12.2013 року здійснювалась реалізація товарно-матеріальних цінностей юридичним та фізичним особам за готівкові кошти, які не перебувають з ним у трудових відносинах.

Відповідно до частин 1, 2 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності», чинного до 01.01.2011 року, об'єктом правового регулювання згідно з цим Законом є торговельна діяльність за готівкові кошти, а також з використанням інших форм розрахунків та кредитних карток на території України, діяльність з обміну готівкових валютних цінностей (включаючи операції з готівковими платіжними засобами, вираженими в іноземній валюті, та з кредитними картками), а також діяльність з надання послуг у сфері грального бізнесу та побутових послуг. Суб'єктами правовідносин, які підлягають регулюванню за цим Законом, є юридичні особи та суб'єкти підприємницької діяльності, що не мають статусу юридичної особи, - резиденти і нерезиденти, а також їх відокремлені підрозділи (філії, відділення, представництва тощо), які займаються підприємницькою діяльністю, передбаченою частиною першою цієї статті.

Частина 3 цього Закону визначає види торговельної діяльності та діяльності з надання побутових послуг на які не поширюється дія зазначеного Закону.

Згідно частини 1 статті 267 Податкового кодексу України, в редакції станом на час проведення перевірки, платниками збору є суб'єкти господарювання (юридичні особи та фізичні особи - підприємці), їх відокремлені підрозділи, які отримують в установленому цією статтею порядку торгові патенти та провадять такі види підприємницької діяльності: а) торговельна діяльність у пунктах продажу товарів; б) діяльність з надання платних побутових послуг за переліком, визначеним Кабінетом Міністрів України; в) торгівля валютними цінностями у пунктах обміну іноземної валюти; г) діяльність у сфері розваг (крім проведення державних грошових лотерей).

Штрафні санкції відповідачем визначено позивачу згідно абз.4 п.1 ст.8 Закону України Про патентування деяких видів підприємницької діяльності , відповідно до якого за здійснення операцій, передбачених цим Законом, без одержання відповідних торгових патентів або з порушенням порядку використання торгового патенту, передбачено сплату штрафу у подвійному розмірі вартості торгового патенту за повний термін діяльності із зазначеним порушенням, а також пункту 125.1 статті 125 Податкового кодексу України, за яким суб'єкти господарювання, що проводять торговельну діяльність, здійснюють торгівлю готівковими валютними цінностями, діяльність у сфері розваг та надають платні послуги, зокрема, за здійснення діяльності, передбаченої статтею 267 цього Кодексу, без отримання відповідних торгових патентів або з порушенням порядку використання торгового патенту, передбаченого підпунктами 267.6.4 - 267.6,6 пункту 267.6 статті 267 цього Кодексу (крім діяльності у сфері розваг), сплачують штраф у подвійному розмірі збору за весь період здійснення такої діяльності, але не менше подвійного його розміру за один місяць.

Суд зазначає, що ОСОБА_6 України Про патентування деяких видів підприємницької діяльності втратив чинність 01.01.2011 року, статтю 125 Податкового кодексу України виключено на підставі Закону № 71-VIII від 28.12.2014, статтю 267 цього Кодексу згідно Закону № 71-VIII від 28.12.2014 викладено в новій редакції «Транспортний податок».

Таким чином, на час прийняття податкового повідомлення-рішення № від 18.03.2015 року чинним законодавством не передбачалась відповідальність за порушення порядку отримання та використання торгового патенту.

Згідно статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави вважати, що контролюючим органом протиправно винесено податкове повідомлення-рішення № від 18.03.2015 року про застосування до позивача штрафних санкцій за здійснення діяльності без отримання відповідних торгових патентів, оскільки зазначені норми втратили чинність з 1 січня 2015 року згідно із Законом № 71-VIII від 28.12.2014 і не діяли на дату прийняття відповідачем оскаржуваних рішень.

За таких обставин, податкове повідомлення-рішення № від 18.03.2015 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Підсумовуючи зазначене вище, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, а саме визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Долинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС України в Івано-Франківській області № від 18.03.2015 року в частині збільшення суми грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 317 444,85 грн., з яких 253955,87 грн. за основним платежем та 63488,98 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями, податкового повідомлення-рішення Долинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС України в Івано-Франківській області № від 18.03.2015 року в частині збільшення суми грошового зобовязання з податку на додану вартість в сумі 887712,05 грн., з яких 710169,64 грн. за основним платежем та 177542,41 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями, податкового повідомлення-рішення Долинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС України в Івано-Франківській області № від 18.03.2015 року, податкового повідомлення-рішення Долинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС України в Івано-Франківській області № від 18.03.2015 року, податкового повідомлення-рішення Долинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС України в Івано-Франківській області № від 18.03.2015 року.

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Факт сплати позивачем судового збору підтверджується квитанцією за №0.0.369226885.1 від 03.04.2015 (а.с.2). На користь позивача належить стягнути 162,24 грн. сплаченого судового збору.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Долинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС України в Івано-Франківській області № від 18.03.2015 року в частині збільшення суми грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 317 444,85 грн., з яких 253 955,87 грн. за основним платежем та 63 488,98 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Долинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС України в Івано-Франківській області № від 18.03.2015 року в частині збільшення суми грошового зобовязання з податку на додану вартість в сумі 887 712,05 грн., з яких 710 169,64 грн. за основним платежем та 177 542,41 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Долинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС України в Івано-Франківській області № від 18.03.2015 року.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Долинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС України в Івано-Франківській області № від 18.03.2015 року.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Долинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС України в Івано-Франківській області № від 18.03.2015 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Долинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС України в Івано-Франківській області (, вул. Грушевського 16, м. Долина, Івано-Франківська область, 77500) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4, вул. Кобринської 6, с. Оболоня, Долинський район, Івано-Франківська область, 77550) сплачений судовий збір в розмірі 162,24 грн. (сто шістдесят дві гривні 24 копійки).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 255, 295, 297, підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду апеляційної інстанції через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя /підпис/ ОСОБА_12

Рішення складене в повному обсязі 23.04.2018 .