Справа № 750/10575/17
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2018-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Губської О.А.

суддів: Парінова А.Б., Беспалова О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 січня 2018 року (дата виготовлення повного тексту рішення невідома) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України, третя особа - Публічне акціонерне товариство виробничо-торгова фірма "Сіверянка" про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В

Позивач звернулася до суду з позовом до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України, третя особа - Публічне акціонерне товариство виробничо-торгова фірма "Сіверянка", в якому просила:

- зобов'язати Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України зарахувати ОСОБА_2 до стажу роботи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах періоди її роботи з 22.07.1985 по 31.07.1992 та з 23.12.1993 по 23.12.1998;

- зобов'язати Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України призначити ОСОБА_2 з 16.08.2017 пенсію на пільгових умовах за списком № 2 згідно п. «б» ст.. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 січня 2018 року позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України щодо відмови ОСОБА_2 зарахувати періоди роботи з 22.07.1985 по 31.07.1992 до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Зобов'язано Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України зарахувати ОСОБА_2 період роботи з 22.07.1985 по 31.07.1992 до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

На вказане судове рішення, в частині відмови в задоволенні позовних вимог, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій скаржник ставить питання про скасування вказаного рішення в цій частині та ухвалення нового судового рішення про задоволення позову в повному обсязі. В обґрунтування своїх доводів апелянт посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

До Київського апеляційного адміністративного суду 26.03.2018 від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому він зазначає, що судом першої інстанції винесено обґрунтоване рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин по справі та з врахуванням норм чинного законодавства та просить суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 січня 2018 року - без змін.

У відповідності до ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 січня 2018 року в частині задоволення позовних вимог не є предметом апеляційного оскарження, судова колегія вважає за необхідне здійснювати перевірку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив наступні обставини, які учасниками процесу не оскаржуються.

Згідно наказу №46-ок від 22.07.1985 ОСОБА_2 з 22.07.1985 зарахована швачкою 4-го розряду швейної ділянки зі шкідливими умовами праці до Чернігівської фабрики гумо-технічних виробів. Наказом №189 від 28 липня 1988 року у зв'язку з введенням нових тарифних умов оплати праці 01 вересня 1988 року позивачу підтверджено 4 розряд швачки. 18 березня 1992 року Чернігівську фабрику гумо-технічних виробів перейменовано в Чернігівську швейну фабрику «Сіверянка». Згідно з наказом №133 від 28 липня 1992 року з 01 серпня 1992 року позивач є швачкою 4 розряду того ж цеху з нормальними умовами праці. У період з 23 грудня 1993 року по 23 грудня 1998 року позивач працювала в орендному підприємстві «Сіверянка» (28 грудня 1993 року реорганізовано в АТЗТ ВТФ «Сіверянка») на посаді швачки 4 розряду.

Відповідно до довідки ПАТ «ВТФ «Сіверянка» від 15 серпня 2017 року № 62 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній ОСОБА_2 працювала повний робочий 22.07.1985 року по 31 грудня 1991 року та виконувала роботи безпосередньо у виробництві засобів хімічного захисту за професією швачка 4 розряду, що передбачена Списком №2 розділ 11 підрозділ 1 пункт 4 постанови Ради Міністрів України СРСР від 22 серпня 1956 року №1173.

16.08.2017 позивач звернулась до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по списку № 2 у відповідності до положень п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»

Пенсійний орган відмовив позивачу у призначенні такої пенсії, про що повідомив листом від 09.10.2017 № 26620/06.

Вважаючи вказану відмову протиправною, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги ОСОБА_2 щодо зарахування періоду роботи позивача з 23 грудня 1993 року по 23 грудня 1998 року до пільгового стажу задоволенню не підлягають, з огляду на непідтвердження шкідливих умов праці у орендному підприємстві «Сіверянка» (28 грудня 1993 року реорганізовано в АТЗТ ВТФ «Сіверянка») при роботі на посаді швачки за результатами проведення атестації робочих місць за вказаний період.

Надаючи правову оцінку висновкам суду першої інстанції, доводам апеляційної скарги, виходячи з наявних у справі матеріалів, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Порядок застосування списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах затверджено наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18.11.2005 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за № 1451/11731 (далі за текстом - Порядок №383).

Відповідно до п. 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 1 вересня 1992 року № 41 (далі за текстом - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку проведення атестації та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничою середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку проведення атестації відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Комплексний аналіз норм Закону України "Про пенсійне забезпечення" та Порядку проведення атестації дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту "б" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу. У свою чергу, відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалася Верховним Судом України у постановах від 10 вересня 2013 року №21-183а13, 25 листопада 2014 року №21-519а14, 17 березня 2015 року №21-585а14, від 2 червня 2015 року №21-572а14 та від 17 листопада 2015 року у справі №2-а/679/187/2014.

Матеріалами справи підтверджується, що 23.12.1993 на підприємстві було проведено атестацію робочих місць, зокрема наказом від 23.12.1993 №168 затверджено перелік робочих місць, виробництв, професій та посад, робітникам яких підтверджується право на пільгове пенсійне забезпечення, у зв'язку із чим посада позивача з цього часу віднесена до посад зі шкідливими умовами праці.

Згідно з листом Державної експертизи умов праці Головного управління праці та соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації від 05.06.2001 року №306/13 умови праці, які дають право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 для професій, приведених у наказі №168, підтверджено на термін до 23.12.1998.

Отже, період роботи позивача з 23.12.1993 по 23.12.1998 також підлягає включенню до пільгового стажу позивача.

Аналогічна правова позиція міститься в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 21.04.2017 по справі №К/800/13085/17.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що наявні в матеріалах справи документи в повній мірі підтверджують факт роботи позивача у спірні періоди на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, на думку колегії суддів, наявні підстави для зарахування до пільгового періоду роботи позивача період її роботи з 23.12.1993 по 23.12.1998, що дає позивачу право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2 відповідно до п. «б» ст.. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Суд попередньої інстанції залишив наведене поза увагою та прийняв рішення із порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного її вирішення.

Доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, а тому апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись статтями 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС, Київський апеляційний адміністративний суд,

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 січня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України, третя особа - Публічне акціонерне товариство виробничо-торгова фірма "Сіверянка" про зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 січня 2018 року - скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання неправомірними дій Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України щодо відмови ОСОБА_2 зарахувати періоди роботи з 23.12.1993 по 23.12.1998 до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; зобов'язання Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України зарахувати ОСОБА_2 період роботи з 23.12.1993 по 23.12.1998 до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; зобов'язання Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України призначити ОСОБА_2 з 16.08.2017 пенсію на пільгових умовах за списком № 2 згідно п. «б» ст.. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_2 в цій частині задовольнити.

Визнати неправомірними дії Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України щодо відмови ОСОБА_2 зарахувати періоди роботи з 23.12.1993 по 23.12.1998 до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов'язати Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України зарахувати ОСОБА_2 період роботи з 23.12.1993 по 23.12.1998 до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов'язати Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України призначити ОСОБА_2 з 16.08.2017 пенсію на пільгових умовах за списком № 2 згідно п. «б» ст.. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

В іншій частині рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 січня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддяО.А. Губська

СуддяА.Б. Парінов

СуддяО.О. Беспалов

Повне судове рішення складено 26 квітня 2018 року.