Справа № 826/20784/14
Суддя: Шелест С.Б.
Дата ухвалення: 2018-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуюча суддя: Шелест С.Б.

Судді: Губська Л.В., Федотов І.В.

Секретар судового засідання: Хаврат О.О.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.11.17р. у справі №826/20784/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіаційна хендлінгова компанія «Авіахендлінг» до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень

у с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 14.11.14р. № та №.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.02.15р., яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 01.04.15р., адміністративний позов задоволено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13.07.16р. постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.02.15р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 01.04.15р. скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Підставою для скасування рішень судів попередніх інстанції слугував висновок суду касаційної інстанції про те, що судами неповно з'ясовано обставини справи, а саме: вирішуючи спір, суди обмежились лише дослідженням документів з ТОВ «Трейд Лайн М», ТОВ «ТРАНСЛЕМ», не звернувши уваги на те, що в матеріалах справи відсутні документи з приводу господарських операцій Позивача з ТОВ «В.Г.М.», з якими Товариство також мало господарські відносини у перевіряємому періоді; не надали правову оцінку доводам контролюючого органу про неможливість контрагентів Позивача здійснювати господарську діяльність в силу відсутності основних фондів, технічного персоналу, виробничих активів та інших умов; поза увагою судів попередніх інстанцій лишились і доводи Відповідача про те, що акти про виконання робіт ТОВ «Трейд Лайн М», ТОВ «ТРАНСЛЕМ» не відповідають формі, що визначена положеннями чинного законодавства, як і не перевірили того, чи поставка товарів (робіт, послуг) контрагентами (ТОВ «Трейд Лайн М», ТОВ «ТРАНСЛЕМ») пов'язана з господарською діяльністю Товариства.

Окрім того, суд касаційної інстанції вказав і на те, що підставою збільшення розміру грошового зобов'язання з податку на прибуток на підставі податкового повідомлення-рішення від 14.11.14р. № були висновки Відповідача про протиправне віднесення Товариством витрат по введенню в технічну експлуатацію наземного аеропортного обладнання та суму амортизації спеціального обладнання, отриманого від нерезидента (Бейліз), до складу витрат у повному обсязі, а не у розмірі, визначеному пунктом 161.2 статті 161 Податкового кодексу України, втім суди не надали жодної оцінки таким висновкам, як і не перевірили чи фактично були допущені порушення Позивачем норм податкового законодавства в цій частині.

Поряд з цим, суд касаційної інстанції погодився з висновками судів попередніх інстанції про правомірне включення Позивачем до складу витрат та податкового кредиту сум за наслідками придбання сувенірної продукції та періодичних видань.

За результатами нового розгляду справи, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.11.17р. адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаною постановою, Відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить суд скасувати постанову з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що господарські відносини Позивача з його контрагентами ТОВ «Трейд Лайн М», ТОВ «ТРАНСЛЕМ» та ТОВ «В.Г.М.» не були спрямовані на реальне настання правових наслідків; Позивачем безпідставно було віднесено до податкового кредиту суми ПДВ за наслідками придбання сувенірної продукції та періодичних видань; Товариством завищено амортизаційні відрахування, які віднесені до складу адміністративних витрат; Товариством завищено суму податкового кредиту внаслідок віднесення до складу податкового кредиту сум ПДВ за господарськими відносинами з ТОВ «В.Г.М.», оскільки встановлено розбіжності між сумою податкового кредиту з ПДВ, задекларованого Товариством та податковими зобов'язаннями з ПДВ, задекларованими контрагентом.

Учасники справи в судове засідання не прибули, хоча належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, у зв'язку з чим та відповідно до частини 2 ст.313, п.2 ч.1 ст.311 КАС апеляційним судом розглянуто справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу Відповідача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як свідчать обставини справи та установлено судом першої інстанції, ДПІ у Солом'янському районі ГУ Міндоходів у м. Києві проведено планову виїзну документальну перевірку Позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.02.12р. по 31.12.13р., валютного та іншого законодавства за період з 01.02.12р. по 31.12.13р., за результатами якої складено акт від 31.07.14р. №3520/26-58-22-01-17/30108723.

Перевіркою встановлені порушення Позивачем вимог:

пункту 138.4 статті 138, підпунктів 139.1.1, 131.1.9 пункту 139.1 статті 139, пункту 144.1 статті 144, підпункту 145.1.5 пункту 145.1 статті 145, пункту 161.2 статті 161 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 1 133 242 грн., в т.ч.: за 4 квартал 2012 року у сумі 93 765 грн., за 2013 рік у сумі 1 039 477 грн.;

пунктів 198.3, 198.6 статті198, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу, в результаті чого занижено податок на додану вартість у сумі 1 036 740 грн., в т.ч. по періодах: листопад 2012 року - 50 300 грн., грудень 2012 року - 39 000 грн., січень 2013 року - 55 233 грн., березень 2013 року - 100 924 грн., квітень 2013 року - 84 658 грн., травень 2013 року - 60 167 грн., червень 2013 року - 116 033 грн., липень 2013 року - 88 133 грн., серпень 2013 року - 65 733 грн., вересень 2013 року - 93 633 грн., жовтень 2013 року - 106 742 грн., листопад 2013 року - 64 917 грн., грудень 2013 року - 111 267 грн.

Такий висновок контролюючого органу ґрунтується на тому, що Товариство:

- безпідставно відобразило в податковому обліку наслідки списання собівартості реалізованих робіт і послуг сувенірну продукцію та періодичні видання, оскільки придбання сувенірної продукції та періодичних видань не призвело до отримання доходу;

- протиправно віднесло витрати по введенню в технічну експлуатацію наземного аеропортного обладнання та суму амортизації спеціального обладнання, отриманого від нерезидента (Бейліз) до даних податкового обліку у повному обсязі, а не у розмірі, визначеному пункту 161.2 статті 161 Податкового кодексу України

- без дотримання вимог податкового законодавства віднесло до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість та зменшило оподатковуваний дохід на суму витрат за господарськими операціями з контрагентами ТОВ «ТРАНСЛЕМ», ТОВ «Трейд Лайн М», ТОВ «В.Г.М.», оскільки такі операції, на думку Інспекції, не були реальними.

На підставі акту перевірки та встановлених порушень, контролюючим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 21.08.2014р.:

№, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на суму 1 699 863 грн., в т.ч. за основним платежем - 1 133 242грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 566 621 грн.;

№, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму - 1 555 110 грн., в т.ч. за основним платежем у сумі 1 036 740 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 518 370 грн.

За результатами адміністративного оскарження вказаних податкових повідомлень - рішень, рішенням ГУ Міндоходів у м. Києві про результати розгляду первинної скарги від 03.11.14р. №11260/10/26-15-10-06-15 скасовано податкове повідомлення-рішення від 21.08.14р. № в частині застосування штрафних санкцій з податку на прибуток у розмірі 283 310,50 грн. та податкове повідомлення - рішення від 21.08.14р. № в частині застосування санкцій з податку на додану вартість у розмірі 259 185 грн.

На підставі акту від 31.07.14р. №3520/26-58-22-01-17/30108723 та рішення Головного управління Міндоходів у м. Києві про результати розгляду первинної скарги від 03.11.14р. №11260/10/26-15-10-06-15 контролюючим органом прийнято податкові повідомлення -рішення від 14.11.14р.:

№, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на суму 1 416 553 грн., в т.ч. за основним платежем - 1 133 242 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 283 311 грн.;

№, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 1 295 925 грн., в т.ч. за основним платежем - 1 036 740 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 259 185 грн.

Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями - рішеннями, Позивач звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджується реальне здійснення господарської операції з придбання товару, робіт (послуг) в межах звичайної господарської діяльності суб'єктів господарювання, оплата вартості товару, робіт (послуг), правомірність формування даних податкового обліку на підставі первинних та інших документів бухгалтерського та податкового обліку, які відповідають вимогам закону; Позивачем правомірно включено до складу витрат та податкового кредиту суми за наслідками придбання сувенірної продукції та періодичних видань.

При цьому, суд першої інстанції погодився з висновком контролюючого органу про завищення Позивачем адміністративних витрат у 2013 році, втім за відсутності можливості виокремити грошове зобов'язання у цій частині, суд дійшов висновку про скасування рішення в цілому.

Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Статтею 1 Закону України від 16.07.99 N 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (надалі - Закон N 996-XIV) визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, податкові накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону N 996-XIV господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Так, відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з, зокрема, придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України, не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ч. 2 ст. 9 Закону N 996-XIV).

Отже, наведені правові норми дозволяють платнику податку формувати податковий кредит та витрати у зв'язку з реальним придбанням товарів (робіт, послуг) та на підставі відповідних розрахункових, платіжних та інших документів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

У даному випадку, обставини справи та зібрані у ній докази у їх сукупності свідчать про те, що господарські операції Позивача з його контрагентами мали товарний (реальний) характер, вчинені в межах та з метою господарської діяльності суб'єктів господарювання.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи витягу з ЄДРПОУ, основними видами діяльності Позивача за КВЕД, зокрема, є: допоміжне обслуговування авіаційного транспорту (а.с.192, том ІІ).

Згідно Статуту ТОВ «Авіаційна хендлінгова компанія «Авіахендлінг», розділу 3: основною метою діяльності товариства є здійснення виробничої, торговельної і комерційної діяльності та надання послуг фізичним та юридичним особам у відповідності з діючим законодавством України. Основними видами діяльності товариства є забезпечення обслуговування пасажирів, багажу, пошти і вантажів в аеропорту, в тому числі реєстрація та оформлення пасажирів, їх посадка та висадка, оформлення перевізної документації обробка багажу, пошти і вантажів, їх навантаження (розвантаження) на борт ) з борту) ПС з метою їх перевезення за заявленим, забезпечення перевезення незабезпечених та спеціальних вантажів, захист здоров'я пасажирів.

Позивач має сертифікат відповідності №IEV-CKO-124-05, виданий 03.10.12р. Державною авіаційною службою України, яким засвідчено, що підприємство відповідає вимогам діючого нормативних документів України, які регламентують діяльність цивільної авіації, і має право на діяльність в заявленій сфері. Місцезнаходження: Міжнародний аеропорт «Київ» (Жуляни) (03036, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 90-а); вид діяльності: забезпечення обслуговування пасажирів, багажу, транспортування, завантаження/розвантаження з/на борт ПС багажу.

Так, між Позивачем та ТОВ «Транслем» були укладені договори підряду на ремонтно-будівельні роботи:

від 09.12.13р. №124, за умовами якого підрядник зобов'язується в установлені договором терміни провести ремонтно-будівельні роботи в наступних приміщеннях за адресою: м. Київ, проспект Повітрофлотський, 81, аеропорт Київ «Жуляни», а Замовник зобов'язується прийняти виконані роботи та сплатити ціну погоджену сторонами. Поліпшення, які виконує Підрядник в приміщенні зазначеному Замовником у вигляді оздоблення і тому зазначені послуги іменуються «Об'єкти договору» чи «Об'єкт». По завершенню робіт Підрядник здає, а замовник приймає по акту виконану роботу. За роботу виконану субпідрядниками та іншими контрагентами Підрядчика, Підрядчик відповідає як за власну роботу;

від 10.12.13р. №127, за умовами якого підрядник зобов'язується в установлені договором терміни провести ремонтно-будівельні роботи в наступних приміщеннях за адресою: м. Київ, проспект Повітрофлотський, 81, аеропорт Київ «Жуляни», ВІП - центр, а Замовник зобов'язується прийняти виконані роботи та сплатити договором ціну. Поліпшення ж виконує Підрядник в приміщенні зазначеному Замовником у вигляді оздоблення і тому зазначені послуги іменуються «Об'єкти договору» чи «Об'єкт». По завершенню робіт підрядник здає, а Замовник приймає по акту виконану роботу. За роботу виконану підрядниками та іншими контрагентами Підрядчика, Підрядчик відповідає як за свою власну роботу.

На підтвердження виконання умов вказаних договорів Позивачем надано: до договору від 09.12.13р. №124: акт від 30.12.13р. №1 об'єкт УАТЦ 2-й поверх: загально-будівельні роботи (ремонт стін шпаклівка, демонтаж вікна, установка дверей, влаштування підлоги, перегородок, підвісної стелі всього в сумі 100 698,30 грн. у т.ч. ПДВ в сумі 16 783,05 грн.; акт від 30.12.13р. №2 об'єкт УАТЦ 2-й поверх: внутрішні роботи по оздобленню санвузла (роботи по демонтажу, роботи по ґрунтовці, монтаж ГКЛ, облаштування перегородок з утепленням, установка дверного блока, вікон, батареї, дешевої кабіни) всього в сумі 84 838 15 грн. у т.ч. ПДВ в сумі 14 139,69 грн.; акт від 30.12.13р. №3 об'єкт УАТЦ 2-й поверх: загально будівельні роботи (ремонт стін шпаклевка, фарбування) всього в сумі 4 463,55 грн. у т.ч. ПДВ в сумі 743,93грн.; до договору від 10.12.13р. №127: акт надання послуг від 16.12.13р. №7544 виконавцем виконано ремонтні роботи згідно додатка №1 до договору всього в сумі 33 403,20 грн. у т.ч. ПДВ у сумі 5 567,20 грн.; акт надання послуг від 17.12.13р. №8032 виконавцем виконано ремонтні роботи згідно додатка №3 до договору всього в сумі 47 242,00 грн. у т.ч. ПДВ у сумі 7 873,67грн.

Колегія суддів зазначає, що первинні документи відповідають вимогам статті 9 Закону N 996-XIV та розкривають зміст та обсяг господарської операції з придбання обумовлених договорами робіт (містять найменування робіт, одиницю виміру та ціну, прізвища осіб та їх підписи, які скріплені печатками підприємств).

Розрахунки за виконані роботи проводились у безготівковій формі, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями.

Також матеріали справи містять специфікації до договорів підряду на ремонтно-будівельні роботи, в яких наведений перелік виконуваних ТОВ «ТРАНСЛЕМ» на замовлення Позивача робіт.

Між Позивачем та ТОВ «Трейд Лайн М» у перевіряємому періоді були укладені наступні договори:

на ремонтно-оздоблювальні роботи від 04.04.13р. №04/13, за умовами якого підрядник зобов'язується у встановлений договором строк провести ремонтно-оздоблювальні роботи у наступних приміщеннях будівлі за адресою: м. Київ, проспект Повітрофлотський, 81, аеропорт Київ «Жуляни», ВІП - центр, а Замовник зобов'язується прийняти виконані роботи та сплатити договором ціну. Поліпшення ж виконує Підрядник в приміщенні зазначеному Замовником у вигляді оздоблення і тому зазначені послуги іменуються «Об'єкти договору» чи «Об'єкт». По завершенню робіт підрядник здає, а Замовник приймає по акту виконану роботу. За роботу виконану підрядниками та іншими контрагентами Підрядчика, Підрядчик відповідає як за свою власну роботу;

на будівельно-монтажні роботи від 24.04.13р. №07/13, за умовами якого підрядник зобов'язується у встановлений договором строк провести будівельно-монтажні роботи у наступних приміщеннях будівлі за адресою: м. Київ, проспект Повітрофлотський, 81, аеропорт Київ «Жуляни», ВІП - центр, а Замовник зобов'язується прийняти виконані роботи та сплатити договором ціну. Поліпшення ж виконує Підрядник в приміщенні зазначеному Замовником у вигляді оздоблення і тому зазначені послуги іменуються «Об'єкти договору» чи «Об'єкт». По завершенню робіт підрядник здає, а Замовник приймає по акту виконану роботу. За роботу виконану підрядниками та іншими контрагентами Підрядчика, Підрядчик відповідає як за свою власну роботу;

на будівельно-монтажні та оздоблювальні роботи від 29.04.13р. 309/13, за умовами якого підрядник зобов'язується у встановлений договором строк провести будівельно-монтажні та оздоблювальні роботи у наступних приміщеннях будівлі за адресою: м. Київ, проспект Повітрофлотський, 81, аеропорт Київ «Жуляни», ВІП - центр, а Замовник зобов'язується прийняти виконані роботи та сплатити договором ціну. Поліпшення ж виконує Підрядник в приміщенні зазначеному Замовником у вигляді оздоблення і тому зазначені послуги іменуються «Об'єкти договору» чи «Об'єкт». По завершенню робіт підрядник здає, а Замовник приймає по акту виконану роботу. За роботу виконану підрядниками та іншими контрагентами Підрядчика, Підрядчик відповідає як за свою власну роботу;

на будівельно-монтажні та оздоблювальні роботи від 07.10.13р. №89/13, за умовами якого підрядник зобов'язується у встановлений договором строк провести будівельно-монтажні та оздоблювальні роботи у наступних приміщеннях будівлі за адресою: м. Київ, проспект Волинська, 67, а Замовник зобов'язується прийняти виконані роботи та сплатити договором ціну. Поліпшення ж виконує Підрядник в приміщенні зазначеному Замовником у вигляді оздоблення і тому зазначені послуги іменуються «Об'єкти договору» чи «Об'єкт». По завершенню робіт підрядник здає, а Замовник приймає по акту виконану роботу. За роботу виконану підрядниками та іншими контрагентами Підрядчика, Підрядчик відповідає як за свою власну роботу.

На виконання умов вказаних договорів Позивачем надано: до договору №04/13 від 04.04.13р.: акт виконаних робіт від 19.04.13р. на загальну суму 38 000, в т.ч. ПДВ 6 333,33 грн.; до договору №07/13 від 24.04.13р.: акт виконаних робіт від 31.05.13р. на загальну суму 176 760 грн., в т.ч. ПДВ 29 460 грн.; до договору №09/13 від 29.04.13р.: акт виконаних робіт від 31.05.13р. на суму 59 912 грн., в т.ч. ПДВ 9 985,33 грн., акт надання послуг від 20.06.13р. №9501 на загальну суму 22 800 грн., в т.ч. ПДВ 3 800 грн.; до договору №89/13 від 07.10.13р.: акт надання послуг від 15.10.13р. на загальну суму 49860 грн., в т.ч. ПДВ 8 130 грн.

Вказані первинні документи відповідають вимогам статті 9 Закону N 996-XIV та розкривають зміст та обсяг господарської операції з придбання обумовлених договорами робіт (містять найменування робіт, одиницю виміру та ціну, прізвища осіб та їх підписи, які скріплені печатками підприємств).

Розрахунки за виконані роботи проводились у безготівковій формі, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями.

Також матеріали справи містять специфікації до договорів підряду, в яких наведений перелік виконуваних ТОВ «Трейд Лайн М» на замовлення Позивача робіт.

Судом встановлено, що Позивач отримує дохід від здійснення операцій по наземному обслуговуванню повітряних суден та пасажирів в аеропорту Київ «Жуляни», у зв'язку з чим, на його замовлення ТОВ «Транслем» та ТОВ «Трейд Лайн» були виконані ремонтні та оздоблювальні роботи в приміщеннях за адресами: проспект Повітрофлотський 81 аеропорт Київ «Жуляни», та вул. Волинська 67 у м. Києві на підставі вищезазначених договорів.

Як встановлено судом першої інстанції, вказані приміщення використовуються Позивачем для здійснення господарської діяльності, що підтверджується договором оренди 02/08 від 01.08.13р., відповідно до якого приміщення по вулиці Волинський, 67 орендоване Позивачем у ТОВ «ДАХ В.Н.» для розташування адміністративного персоналу, що передбачено пунктом 1.2. договору.

Приміщення, розташовані в будівлі аеропорту Київ «Жуляни» використовуються Позивачем на підставі Договору №МАЗ/12 від 01.01.12р. про передачу майна територіальної громади міста Києва в суборенду, та Договору №МА342/11 від 01.10.2012р. про надання послуг з обслуговування пасажирів, для здійснення обслуговування пасажирів.

Так, згідно умов договору №МA342/11 від 01.10.12р. Позивач, як обслуговуюча компанія, використовує інфраструктуру сектору ВІП, розташованого в будівлі аеровокзалу аеропорту «Київ» Жуляни, що знаходиться, за адресою: м. Київ, пр. Повітрофлотський, 81 для надання основних та додаткових послуг з обслуговування пасажирів.

Пунктом 2.1.9 зазначеного договору передбачено, що Позивач, як обслуговуюча компанія здійснює облаштування, поточний ремонт приміщень сектору ВІП.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність включення Позивачем до складу адміністративних витрат, витрати на ремонтні та оздоблювальні роботи приміщень, які ним використовуються для здійснення власної господарської діяльності.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи контролюючого органу на обов'язковість складання за господарськими операціями Позивача з вказаними контрагентами актів приймання виконаних будівельних робіт (типова форма №КБ-2в) та довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (типова форма №КБ-3), які затверджені наказом Міністерством регіонального розвитку та будівництва України «Про затвердження примірних форм первинних документів з обліку будівництва» від 04.12.09р. №554, оскільки складання таких первинних документів не є обов'язковим, у разі якщо замовник не є державним підприємством, та розрахунки здійснюються не за бюджетні кошти.

При цьому, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.

Відповідач не спростував належними засобами доказування дійсність господарських зобов'язань, фінансово-господарських документів та достовірність внесених у них відомостей.

Колегія суддів зазначає, що на момент здійснення Позивачем господарських операцій усі назначені підприємства були належним чином зареєстровані як суб'єкти господарювання у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, та платниками ПДВ, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується податковим органом.

Податковим органом не доведено, що Позивач та його контрагенти при укладанні вказаних угод мали умисел на її укладання з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави та суспільства; намірів їх на ухилення від оподаткування, безтоварність операції, неможливість її вчинення в силу відсутності основних засобів, персоналу, тощо.

Покликання апелянта на недобросовісність намірів ТОВ «Транслем» та ТОВ «Трейд Лайн М» не заслуговують на увагу, з огляду на те, що недотримання контрагентами позивача податкової дисципліни (навіть якщо і мало місце) має правові наслідки саме для таких контрагентів, адже порушення платником податків вимог податкового законодавства має персональний характер, тобто тягне за собою застосування заходів відповідальності саме для такого платника та не може негативно впливати на податковий облік інших осіб за відсутності факту причетності останніх до таких правопорушень та за наявності факту здійснення господарської операції.

Варто також зазначити, що поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов'язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування чи перевірки законності їх створення (заснування), а сам платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентами податкових зобов'язань. Отже, добросовісний платник полдатку не може зазнавати негативних наслідків (зокрема, у вигляді позбавлення його права на податковий кредит) внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

Однак, у разі якщо податковий орган доведе узгодженість дій між платником та його контрагентом, які свідчать про здійснення операцій без наміру створити відповідні цим операціям правові наслідки з метою отримати податкову вигоду, або що платник податку діяв без належної обачності й обережності і йому мало бути відомо про порушення, які допускав його контрагент, або що діяльність платника податку спрямована на здійснення операцій, пов'язаних з наданням податкової вигоди, переважно з контрагентами, які не виконують своїх податкових зобов'язань, то право платника на податковий кредит не можна вважати законним.

У даному випадку, податковим органом не доведено обізнаність Позивача про порушення вимог податкового чи іншого законодавства, як і не доведено зв'язок таких порушень (навіть якщо такі і мали місце) з формуванням Позивачем податкового кредиту та витрат за наслідками господарських операцій з вказаними контрагентами.

Більше того, акт перевірки не містить покликання податкового органу та недотримання контрагентами Позивача податкової дисципліни, як і не містить доказової інформації щодо відсутності у контрагентів об'єктивної неможливості здійснення господарських операцій за вказаними договорами. Покликання на таке містять заперечення на позов. Втім, на переконання колегії суддів, податковий орган не може покликатись на обставини, які не перевірялись в ході перевірки та не були встановлені актом перевірки як підстава збільшення грошових зобов'язань. За правилами статті 77 КАС (у редакції, чинній на час розгляду справи судом апеляційної інстанції) суд не може витребовувати докази, які не були покладені в основу рішення суб'єкта владних повноважень, яке оскаржується.

В той же час, відсутність у контрагентів Позивача матеріальних та трудових ресурсів не виключає реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем робіт (послуг), оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.

Щодо господарських відносин Позивача з ТОВ «В.Г.М.», колегія суддів виходить з такого.

З акту перевірки вбачається, що згідно даних підсистеми «Аналітична система» Перегляд результатів співставлення» АІС «Податковий Блок» станом на дату складання акту встановлено розбіжності між сумою податкового кредиту з ПДВ, задекларованого Позивачем та податковими зобов'язаннями з ПДВ, задекларованими ТОВ «В.Г.М.» (ПН 38355533) у березні 2013 на загальну суму 12 183 грн. Контролюючий орган вказав на те, що згідно матеріалів перевірки ТОВ «В.Г.М» не підтверджено реальність здійснення господарських операцій та відсутність об'єкта оподаткування податком на додану вартість по операціям з придбання та продажу товарів (послуг).

У зв'язку з цим, податковий орган дійшов висновку про порушення Позивачем вимог п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, п.2.4, п.2.16 Положення «Про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.95р.

Так, зі статті 3 Статуту Товариства випливає, що основними видами діяльності є, в тому числі:

забезпечення обслуговування пасажирів, багажу, пошти і вантажів в аеропорту, в тому числі реєстрація та оформлення пасажирів, їх посадка та висадка, оформлення перевізної документації, обробка багажу, пошти і вантажів, їх навантаження (розвантаження) на борт (з борту) ПС з метою їх перевезення за заявленим, забезпечення перевезення небезпечних та спеціальних вантажів, захист здоров'я пасажирів;

забезпечення спецтранспортом та засобами механізації, а саме виконання наземних транспортних послуг, необхідних для авіаційної діяльності та підтримки аеропорту в експлуатаційному стані;

наземне адміністрування в аеропорту - послуги екіпажам, представникам авіакомпаній, представництвам та іншим суб'єктам в офісному обслуговуванні, зв'язку, взаєморозрахунках та інших послугах, пов'язаних із взаємодією в аеропорту;

обслуговування на пероні та місцях стоянок повітряних суден, виконання заходів щодо супроводження, руління та буксирування повітряних суден перед вильотом та після прильоту, надання послуг із завантаження та розвантаження, включаючи бортове харчування (кетерінг), миття, зняття зледеніння та інше;

Державною авіаційною службою України Позивачу видано сертифікат відповідності №IEV-CKO-151-03, згідно якого Товариство має право здійснювати наступні види діяльності у сфері цивільної авіації: обслуговування на пероні та місцях стоянок: буксирування ПС (повітряних суден), зовнішнє миття ПС, обслуговування туалету, заправлення ПС водою, внутрішнє вбирання салону ПС, транспортування, завантаження/розвантаження з/до борту ПС бортового харчування, надання послуг з підігріву ПС, встановлення/прибирання упорних колодок, усунення снігу та криги з ПС.

Як встановлено судом першої інстанції, для здійснення статутної діяльності Позивач користується власною технікою, в тому числі: спеціальною машиною для антікригової обробки повітряних суден, трактором, автомобілем ЗІЛ-ІЗІ, тягачем (відповідні копії свідоцтва про право власності позивача на перелічену техніку додаємо), що підтверджується наявними в матеріалах справи свідоцтвами про реєстрацію транспортних засобів або іншого технічного транспортного засобу (а.с.163-166, том ІІ).

З метою забезпечення належного технічного стану транспортних засобів, між Позивачем та ТОВ «В.Г.М.» було укладено договір №132 від 04.03.13р. на ремонт транспортного засобу, згідно умов якого ТОВ «В.Г.М.» взяло на себе зобов'язання надати послуги з ремонту буксира. Вартість послуг у кожному окремому випадку погоджується сторонами та вказується у відповідних актах виконаних робіт.

Специфікацією до договору №132 від 04.03.13р. було встановлено та погоджено обсяг та вартість робіт на загальну суму 44 300 грн., в тому числі ПДВ 7 383,33грн.

На підтвердження виконання умов договору матеріали справи містять акт надання послуг №13003 від 27.03.13р. Також контрагентом було виставлено рахунок, а Позивачем сплачено необхідні для ремонту витратні матеріали та устаткування в сумі 28 800 грн., в т.ч. ПДВ 4800 грн., що не заперечується апелянтом.

Також матеріали справи мітять виписані ТОВ «В.Г.М.» на користь Позивача податкові накладні №12012 від 25.03.13р. на суму ПДВ 4 800 грн. та №13003 від 27.03.13р. на суму ПДВ 7 383,33 грн., які відповідають вимогам законодавства.

Зауваження до оформлення первинних документів за вказаними господарськими операціями у контролюючого органу відсутні. Натомість, висновок про завищення Позивачем податкового кредиту у сумі 12 183 грн. за спірними операціями ґрунтується виключно на встановлених на підставі даних підсистеми «Аналітична система /Перегляд результатів співставлення» АІС «Податковий Блок» розбіжностях між задекларованою Позивачем сумою податкового кредиту з ПДВ та задекларованими ТОВ «В.Г.М.» податковими зобов'язаннями з ПДВ.

З цього приводу колегія суддів звертає увагу на те, що в силу вимог п. 11 підрозділу 2 розділ ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України, податкова накладна, в якій сума податку на додану вартість не перевищує 10 тисяч гривень, не підлягає включенню до Єдиного реєстру податкових накладних, а тому, з огляду на те, що суми ПДВ у податкових накладних, виписаних ТОВ «В.Г.М.» не перевищували 10 тисяч гривень, то вони, відповідно, не підлягали включенню до реєстру, що безпідставно не враховано контролюючим органом.

Щодо висновку контролюючого органу про неправомірність включення Позивачем до складу витрат та податкового кредиту сум за наслідками придбання у ТОВ «Торг Кончар», ТОВ «Транслем» та ТОВ «Промбуд Маркер» сувенірної продукції та періодичних видань, то колегія суддів звертає увагу на те, що Вищий адміністративний суд України у своєму рішенні від 10.02.15р. у даній справі погодився з доводами Позивача про правомірність відображення Товариством у податковому обліку витрат та доходів у цій частині.

Судом установлено, що у перевіряємому періоді між Позивачем та ТОВ «Торг Кончар», ТОВ «Транслем», ТОВ «Промбуд Маркер» були укладені договори на поставку сувенірної продукції та періодичних видань від 28.08.12р. №906; від 10.10.12р. №915, від 04.11.13р. №22; від 15.11.13р. №1115.

Позивачем, за перевіряємий період всього списано сувенірної продукції та періодичних видань на собівартість реалізованих робіт і послуг в сумі 5 122 791,04 грн.

З акту перевірки вбачається, що Товариство у цьому періоді отримувало (нараховувало) дохід від здійснення операцій по наземному обслуговуванню повітряних суден та пасажирів, однак операцій по проведенню прийомів, презентацій і свят за замовленням та за рахунок інших осіб; придбання лотерейних білетів, інших документів, що засвідчують право участі в лотереї; фінансування особистих потреб фізичних осіб Товариство у перевіреному періоді не проводило, у зв'язку з чим, податковим органом зроблено висновок про порушення п.138.4 ст 138, п.п. 139.1.1. п 139.1 ст.139 Податкового кодексу України Товариством, що призвело до завищення показника рядка 05.1 Декларацій «собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг)» на суму 5 122 791,04 грн.

Як зазначалось вище, Позивач згідно статутної діяльності здійснює діяльність у сфері забезпечення обслуговування пасажирів, в т.ч. у ВІП центрі аеропорту.

Для забезпечення обслуговування пасажирів у ВІП центрі аеропорту, між Позивачем та ТОВ «Мастер-Авіа» було укладено договір №МА342/11 від 01.10.12р. про надання послуг з обслуговування пасажирів.

Додатком №1 до Наказу №1 від 03.01.12р. про організацію бухгалтерського обліку та облікову політику підприємства, визначено складові частини послуг, що надаються пасажирам у ВІП Центрі (аеропорту «Київ» (Жуляни), серед яких надання пасажирам сувенірної продукції в межах норм встановлених обліковою політикою підприємства.

Пунктом 138.1 статті 138 Податкового кодексу України встановлено, що витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 138.1.1 пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Відповідно до змісту п.138.4 ст.134 Податкового кодексу, витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

При цьому, з урахуванням положень пункту 139.1.1 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу, не є такими, що пов'язані з господарською діяльністю платника податків, витрати на: організацію та проведення прийомів, презентацій, свят, розваг та відпочинку, придбання та розповсюдження подарунків (крім благодійних внесків та пожертвувань неприбутковим організаціям).

Як установлено судом, Позивач не здійснював використання сувенірної продукції та періодичних видань на організацію та проведення прийомів, презентацій, свят, розваг та відпочинку, придбання та розповсюдження подарунків.

Придбаваючи у контрагентів сувенірну продукцію та періодичні видання, Позивач використовував їх для обслуговування пасажирів відповідно до визначеної облікової політики Товариства, що не суперечить чинному законодавству. Обслуговування пасажирів, як зазначалось вище, є основним видом діяльності підприємства, та в свою чергу, така діяльність спрямована на отримання доходу.

А тому, Відповідач помилково вважає, що внаслідок використання сувенірної продукції та періодичних видань у Товариства відсутні доходи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірне включення Позивачем до складу витрат та податкового кредиту сум за наслідками придбання сувенірної продукції та періодичних видань.

Вищевикладеним спростовуються доводи апеляційної скарги Відповідача у вказаній частині.

Поряд з цим, як встановлено колегією суддів на донарахування Позивачу податку на прибуток згідно податкового повідомлення-рішення від 14.11.14р. № вплинули господарські операції Товариства з компанією нерезидентом, на підставі яких було віднесено до складу витрат у повному обсязі витрати по введенню в технічну експлуатацію наземного аеропортного обладнання та суми амортизації спеціального обладнання, отриманого від нерезидента (Бейліз).

Так, з акту перевірку вбачається, що в порушення п.144.1 ст. 144, п.п.145.1.5 ст. 145, п.161.2 ст. 161 Податкового кодексу України до адміністративних витрат у перевіряємому періоді Товариством безпідставно віднесено витрати по введенню в технічну експлуатацію наземного аеропортного обладнання (далі за текстом - спеціальне обладнання) та сума амортизації спеціального обладнання.

Перевіркою установлено, що між Позивачем та компанією «BERFIN TRADING ING» було укладено контракт від 10.12.12р. №WGRVS-UKR/0712-12, згідно умов якого Продавець продає, а Покупець придбає на умовах поставки станція Київ - Ліски, нову випуску 2012 року, спеціальну техніку, призначену для наземного обслуговування повітряних суден (обладнання).

Загальна вартість обладнання становить 264 000 дол. США (п.2.4 контракту).

Реквізити продавця: компанія «BERFIN TRADING ING» резидент государства Белиз, адреса м. Беліз перехрестя вулиць Єйр та Хюстон, офісний центр «Блейк», перший поверх, офіс 102.

Згідно ВМД (IM 40) код товару 87059090 Товариством спеціальне обладнання оприбутковано на баланс по дебіту рахунка 152 «Придбання основних засобів».

Введено спеціальне обладнання в експлуатацію згідно акта приймання - передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів (типова форма №03-1) від 28.02.13р. №4, в якому зазначена первісна вартість в сумі 2 110 152 грн., норма амортизації - 48 місяців (прямолінейний метод). Згідно акта приймання - передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів (типова форма №03-1) від 01.03.13р. №4/1 первісна вартість спеціального обладнання збільшена на суму 110 010,56грн. (мито, експертиза, митне оформлення).

В бухгалтерському обліку дана операція відображена наступними проводками: Дт 104 Кт152.

У перевіреному періоді Товариством нарахована амортизація в сумі 439 615 грн.

Також у перевіряємому періоді між Позивачем та компанією «BERFIN TRADING ING» було укладено контракт від 10.12.12р. №WGRVS-UKR/0712-12-1, згідно умов якого Постачальник поставляє, Замовник (Товариство) приймає послуги по введенню в технічну експлуатацію наземного аеропортового обладнання, а саме: послуги по наладці обладнання перед початком експлуатації, навчання персоналу Замовника, введення в технічну експлуатацію з представником Замовника в аеропорту «Київ».

Вартість контракту становить 113 000дол.США (п.2.2. контракту).

Реквізити продавця: компанія «BERFIN TRADING ING» резидент государства Белиз, адреса м. Беліз перехрестя вулиць Єйр та Хюстон, офісний центр «Блейк», перший поверх, офіс 102.

На виконання умов контракту підписано акт виконаних робіт від 23.02.13р. №1, в якому зазначено, що Постачальник, згідно умов контракту надав послуги по наладці спеціального обладнання перед початком експлуатації, провів навчання персоналу, спеціальне обладнання введено в технічну експлуатацію. Вартість наданих послуг 113 000 дол. США, що становить 903 209 грн.

В бухгалтерському обліку дана операція відображена наступними проводками: ДТ 632 КТ 312, Дт 84 Кт632, Дт 92 Кт 84.

Відповідно до вимог п. 144. 1 ст. 144 Податкового кодексу Україна амортизації підлягають витрати на придбання основних засобів.

Згідно п. 161.2 статті 161 Податкового кодексу України, у разі укладення договорів, які передбачають здійснення оплати товарів (робіт, послуг) на користь нерезидентів, що мають офшорний статус, чи при здійсненні розрахунків через таких нерезидентів або через їх банківські рахунки, незалежно від того, чи здійснюється така оплата (в грошовій або іншій формі) безпосередньо або через інших резидентів або нерезидентів, витрати платників податку на оплату вартості таких товарів (робіт, послуг) включаються до складу їх витрат у сумі, що становить 85 відсотків вартості цих товарів (робіт, послуг).

Правило, визначене цим пунктом, починає застосовуватися з календарного кварталу, що настає за кварталом, на який припадає офіційне опублікування переліку офшорних зон, встановленого Кабінетом Міністрів України.

Отже, з огляду на те, що спеціальне обладнання придбано у резидента країни Беліз (згідно розпорядження КМУ від 23.02.11р. № 143-р країна Беліз належить до країн які мають офшорний статус) витрати платників податку на оплату вартості таких товарів (робіт, послуг) включаються до складу їх витрат у сумі, що становить 85 відсотків вартості цих товарів (робіт, послуг).

Таким чином, сума витрат понесених Товариством на придбання спеціального обладнання у нерезидента компанії «BERFIN TRADING ING» згідно контракту від 10.12.12р. №WGRVS-UKR/0712-12, з урахуванням вимог п. 161.2 ст.161 Податкового кодексу України, для нарахування амортизації повинна складати 1 793 629,20 грн. (2 110 152,00 грн. (сума сплачена нерезиденту) -15%).

Враховуючи, що Товариством обрано прямолінейний метод амортизації та строк корисного використання спеціального обладнання - 48 місяців, то сума амортизаційних відрахувань у 2013 році повинна становити 373 672,75 грн., а тому Товариством завищено амортизаційні відрахування, які віднесені Товариством до складу адміністративних витрат у сумі 65 942,25 грн. (439 615 грн. - 373 672,75 грн.)

Згідно контракту від 10.12.12р. №WGRVS-UKR/0712-12-1, сума витрат понесених Товариством на придбання послуги по наладці спеціального обладнання у нерезидента країни, яка має офшорний статус, з урахуванням вимог п.161.2 ст.161 Податкового кодексу України, повинна складати 767 727,65 грн. (903 209 грн. (вартість послуг нерезидента згідно акта виконаних робіт) - 15%).

Таким чином, Товариством всього завищено адміністративних витрат у 2013 році на суму 135 481,35 грн.

Вказані обставини Позивачем не спростовані, а тому доводи податкового органу про порушення Позивачем норм податкового законодавства в цій частині підтверджуються фактичними обставинами та матеріалами справи.

Таким чином, донарахування контролюючим органом Товариству податку на прибуток згідно податкового повідомлення-рішення від 14.11.14р. № у сумі 21 677 грн. (135 481,35 грн. * 16 % (ставка податку станом на 2013 рік) за основним платежем та, як наслідок, штрафних (фінансових) санкцій у сумі 5 419,25 грн. - є обґрунтованим, а тому ППР у цій частині - правомірне.

Колегія суддів зазначає, що наслідком встановлення судом невідповідності частини рішення суб'єкта владних повноважень вимогам чинного законодавства є визнання такого акта частково протиправним, при умові, що цю частину може бути ідентифіковано (виокремлено) та що без неї оспорюваний акт в іншій частині не втрачає свою цілісність.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неправомірність податкового повідомлення-рішення з ПДВ та ППР з податку на прибуток в частині донарахування 1 111 565 грн. - основного платежу та 277 892 грн. - штрафних (фінансових) санкцій.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про часткове скасування постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.11.17р. у справі №826/20784/14.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч.1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України Київський апеляційний адміністративний суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.11.17р. у справі №826/20784/14 - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.11.17р. у справі №826/20784/14 - в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 14.11.14р. № з податку на прибуток скасувати та у цій частині прийняти нову постанову про часткове задоволення адміністративного позову.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві від 14.11.14р. № в частині донарахування грошового зобов'язання з податку на прибуток на суму 1 111 565 грн. - основного платежу та 277 892 грн. - штрафних (фінансових) санкцій. У решті донарахування податкове повідомлення-рішення від 14.11.14р. № - залишити в силі.

В іншій частині постанову суду першої інстанції від 17.11.17р. у справі №826/20784/14 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча суддя Шелест С.Б.

Судді : Губська Л.В.

Федотов І.В.