Справа № 466/1582/17
Суддя: Зима І. Є.
Дата ухвалення: 2018-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 466/1582/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2018 року Шевченківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Зими І.Є.

за участю секретаря Борис У.Я.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Кулініч О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного Управління пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій неправомірними, зобов'язання до вчинення дій ,-

ВСТАНОВИВ:

06.03.17р. позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому з врахуванням уточнених вимог просив суд:

- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не зарахування йому при визначенні розміру довічного грошового утримання судді у відставці до стажу роботи на посаді судді періоду проходження строкової військової служби, половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі та періоду роботи на посаді слідчого - слідчого відділу УВС Краснопресненського райвиконкому м. Москва (РФ), слідчого - слідчого відділу УВС м. Львова, слідчого - слідчого відділення відділу внутрішніх справ Пустомитівського району УВС Львівської області, слідчого в особливо важливих справах відділу по розслідуванню злочинів скоєних організованими групами Слідчого управління УВС у Львівській області, начальника організаційно-аналітичного відділу підрозділу по розслідуванню злочинів, вчинених організованими групами Слідчого управління УМВСУ у Львівській області, а також щодо незаконного стягнення із щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_3 податку з доходів фізичних осіб починаючи з вересня 2016 року;

- зобов'язати відповідача провести йому розрахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з моменту призначення з 23 вересня 2016 року із зарахуванням до стажу роботи на посаді судді 15 років 05 місяців 21 дні стажу, який складається з проходження строкової військової служби в Збройних Силах СРСР з 7.07.1982 р. по 10.06.1984 р., половина строку спеціального навчання за денною формою у Рязанській вищій школі МВС СРСР з 22.08.1985 р. по 1.09.1987 р. та у Московській вищій школі міліції МВС СРСР з 1.09.1987 р. по 24.07.1990 р., роботи на посаді слідчого - слідчого відділу УВС Краснопресненського райвиконкому м. Москва (РФ) з 24.08.1990 р. по 1.10.1991 р., слідчого - слідчого відділу УВС м.Львова з 1.10.1991 р. по 10.09.1992 р., слідчого - слідчого відділення відділу внутрішніх справ Пустомитівського району УВС Львівської області з 10.09.1992 р. по 01.11.1992 р., слідчого - слідчого відділу УВС м.Львова з 1.11.1992 р. по 01.04.1993 р., слідчого в особливо важливих справах відділу по розслідуванню злочинів скоєних організованими групами Слідчого управління УВС у Львівській області з 1.04.1993 р. по 27.10.1998 р., начальника організаційно-аналітичного відділу підрозділу по розслідуванню злочинів, вчинених організованими групами Слідчого управління ГУМВСУ у Львівській області з 27.10.1998 р. по 22.02.2002 р., що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% від суми суддівської винагороди судді, що працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання;

- зобов'язати відповідача призначити йому, як судді у відставці, починаючи з 23 вересня 2016 року, щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 90 відсотків від суми його суддівської винагороди на посаді судді апеляційного суду Львівської області, розмір якої згідно довідки апеляційного суду Львівської області становить 29 610 грн., без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання та здійснити перерахунок довічного грошового утримання з моменту призначення щомісячного грошового утримання з розміру 80% до 90 %;

- зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити йому стягнутий податок з доходів фізичних осіб за період із вересня 2016 року по день ухвалення судової постанови та заборонити відповідачу в подальшому проводити стягнення податку із його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, як інваліда війни другої групи.

Свої вимоги мотивує тим, що Постановою Верховної Ради України № 1515-VIII від 08.09.2016 року «Про звільнення суддів», він звільнений з посади судді Апеляційного суду Львівської області у зв'язку з поданням заяви про відставку відповідно до п. 9 ч. 5 ст. 126 Конституції України та згідно наказу голови Апеляційного суду Львівської області від 22.09.2016 року був виведений із штату.

22.09.16р. Апеляційним судом Львівської області йому видано розрахунок стажу судді № 05.30/99/16, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно якого його стаж судді становить 33 роки 9 місяців 25 днів, відповідно до Закону України «Про статус суддів» № 2863-XII від 15.12.1992 року, указу Президента України №584/05 від 10.06.1995року «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів».

23.09.2016 року ним подано до Личаківського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України міста Львова заяву із необхідними документами про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 відсотків від заробітної плати судді, що працює.

В період з вересня по листопад 2016 року йому призначено та перераховано кошти щомісячного довічного грошового утримання, розмір яких не узгоджується із поданими ним документами, що підтверджують стаж роботи на посаді судді, а є значно меншими.

Відтак, в січні 2017 року він звернувся із заявою до Личаківського об'єднаного УПФ України м. Львова про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у зв'язку зі зміною грошового утримання, а саме розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Також, 27 січня 2017 року він звернувся із заявою до Личаківського об'єднаного УПФ України м. Львова, в якій просив провести перерахування та виплату довічного щомісячного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% із заробітної плати з моменту нарахування. Також просив дати відповідь, чому з нього, як інваліда війни 2-ї групи, із виплати щомісячного довічного грошового утримання стягується податок, що суперечить ст. 164 Податкового кодексу України, а також дати відповідь, чому маючи стаж роботи в органах внутрішніх справ на посадах слідчого, навчання у вищому навчальному закладі на денній формі, строкову службу, йому відповідачем всього нараховано і виплачується 80 відсотків, а не 90 % щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

В лютому 2017 року він отримав лист-відповідь на свою заяву від Личаківського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України міста Львова за № П-9 від 08.02.2017 року, яким його повідомлено про призначення і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 80 відсотків від заробітної плати судді, що працює, яка становить 25 520 грн., без зарахування до стажу на роботі судді - роботи в ОВС МВС, як слідчого.

Таку позицію відповідача вважає неправомірною, внаслідок чого змушений звернутись до суду із заявленими вимогами. На підтвердження адміністративного позову посилається на копії заяв, довідок, переписку з відповідачами.

В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав, зіславшись на обставини та факти, викладені в заяві та уточненнях. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача Головного Управління пенсійного фонду України у Львівській області Кулініч О. подала відзив на позовну заяву, в якому вимоги позивача заперечила. Свою позицію мотивує тим, що відповідно до ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453 робота на посадах слідчого в органах внутрішніх справ, строкова військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах не враховується до стажу роботи на посаді судді, а тому її зарахування до стажу судді, який дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання є безпідставним.

Також вважає безпідставно вимогу, що стосується порушення питання оподаткування щомісячного довічного грошового утримання з наступних підстав.

Так, у зв'язку із прийняття Конституційним Судом України рішення від 27.02.2018 у справі №1-6/2018р щодо визнання такими, що не відповідають Конституції України положень абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 ПК України не є підставою для скасування судових рішень та визнання протиправними дій Управління Пенсійного фонду щодо оподаткування призначеного щомісячного довічного грошового утримання, оскільки відповідно до рішення положення статті 164 ПК України втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення.

Відтак, до 27.02.2018 р. органи Пенсійного фонду повинні здійснювати свою діяльність у спірних правовідносинах у відповідності до чинного на час здійснення дій законодавства, а отже утримання податку з щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці було правомірним та проводилось у відповідності до діючого на той час законодавства.

З врахуванням наведеного, просить в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 Указом Президента України від 02.02.2002р. за № 96/2002 призначений на посаду судді Любомльського районного суду Волинської області. Постановою Верховної Ради України № 922-Y від 12.04.2007р. його обрано суддею безстроково.

В даному суді він працював до 7 серпня 2012 року суддею, а також перебував на адміністративних посадах, з 5.02.2008 року заступника голови суду, з червня 2010 року виконуючого обов'язки голови Любомльського районного суду Волинської області, а з 8 серпня 2012 року, на підставі Постанови Верховної Ради України «Про обрання Суддів» № 5119-У І від 05.07.2012 року після повторного обрання його суддею безстроково, працював на посаді судді Апеляційного суду Львівської області.

Постановою Верховної Ради України № 1515-VIII від 08.09.2016 року «Про звільнення суддів», він звільнений з посади судді Апеляційного суду Львівської області у зв'язку з поданням заяви про відставку відповідно до п. 9 ч. 5 ст. 126 Конституції України та згідно наказу голови Апеляційного суду Львівської області від 22.09.2016 року був виведений із штату.

Згідно розрахунку стажу судді, виданого Апеляційним судом Львівської області за № 05.30/99/16 від 22.09.2016 року, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, стаж судді ОСОБА_3 становить 33 роки 9 місяців 25 днів відповідно до Закону України «Про статус судді» № 2863-Х11 від 15.12.1992 року, указу Президента України №584/05 від 10.06.1995року «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів».

23.09.2016 року ним подано до Личаківського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України міста Львова заяву із необхідними документами про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 відсотків від заробітної плати судді, що працює.

В період з вересня по листопад 2016 року йому призначено та перераховано кошти щомісячного довічного грошового утримання, розмір яких на думку позивача не узгоджується із поданими ним документами, що підтверджують стаж роботи на посаді судді, а є значно меншими.

Відтак, в січні 2017 року ОСОБА_3 звернувся із заявою до Личаківського об'єднаного УПФ України м. Львова про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у зв'язку зі зміною грошового утримання, а саме розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Також, 27 січня 2017 року позивач звернувся із заявою до Личаківського об'єднаного УПФ України м. Львова, в якій просив провести перерахування та виплату довічного щомісячного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% із заробітної плати з моменту нарахування. Також просив дати відповідь, чому з нього, як інваліда війни 2-ї групи, із виплати щомісячного довічного грошового утримання стягується податок, що суперечить ст. 164 Податкового кодексу України, а також дати відповідь, чому маючи стаж роботи в органах внутрішніх справ на посадах слідчого, навчання у вищому навчальному закладі на денній формі, строкову службу, йому відповідачем всього нараховано і виплачується 80 відсотків, а не 90 % щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Згідно листа Личаківського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України м.Львова за № П-9 від 08.02.2017 року, позивачу ОСОБА_3 повідомлено про призначення і виплату йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 80 відсотків від заробітної плати судді, що працює, яка становить 25 520 грн., без зарахування до стажу на роботі судді - роботи в ОВС МВС, як слідчого.

Свою позицію у даному листі щодо призначення ОСОБА_3 розміру щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 80 % від заробітної плати працюючого судді Управління пенсійного фонду мотивувало тим, що після набрання чинності Рішенням Конституційного суду України від 08.06.2016 № 4-рп/2016 у справі за Конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої, абзаців першого, другого, четвертого, шостого частини 5 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та положення пункту 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», щомісячне довічне грошове утримання встановлюється у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

При призначенні щомісячного довічного грошового утримання позивачу враховано стаж роботи на посаді судді 14 років 6 місяців 1 день, в тому числі строкова військова служба з 07.07.1982 по 10.05.1984, навчання з 01.09.1986 по 23.07.1990. Щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці обчислено відповідно Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції, чинній на час призначення пенсії) у розмірі 80% від суми місячної заробітної плати 25520 грн., визначеної на підставі довідки про заробітну плату від 22.09.2016 № 397/07-20, виданої Апеляційним судом Львівської області.

Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє верховенство права. Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Вказаний принцип верховенства права як першочерговий закріплений у ст.ст. 6 КАС України.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 22 Конституції України визначено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Протягом дії Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції, чинній до 28.03.2015 року, позивач ОСОБА_3 набув достатнього для відставки стажу роботи судді.

Згідно з п.11 розділу XIII «Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції, чинній до 28.03.2015 року, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності вищевказаним Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом. Водночас, частиною 4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» зі змінами, внесеними Законом України від 24.02.1994 року № 405-XI, встановлено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, зараховуються також стаж роботи на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Відповідно до п. 3-1 постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» від 03.09.2005 року № 865 до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах та календарний період проходження строкової військової служби.

Зазначену правову позицію щодо визначення стажу роботи судді також підтверджено Законом України №1798-УІІІ від 21.12.2016 р., яким п. 34 розділу 12 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» доповнено абзацом 4 такого змісту: «Судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим законом зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання)».

Загальний стаж роботи, що дає позивачу ОСОБА_3 як судді право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, становить 33 роки 9 місяців 25 днів, який складається із роботи на посадах слідчого - слідчого відділу УВС Краснопресненського райвиконкому м.Москва (РФ) (з 24.08.1990 р. по 1.10.1991 р.), слідчого - слідчого відділу УВС м.Львова (з 1.10.1991 р. по 10.09.1992 р.), слідчого - слідчого відділення відділу внутрішніх справ Пустомитівського району УВС Львівської області (з 10.09.1992 р. по 1.11.1992 р.), слідчого - слідчого відділу УВС м.Львова (з 1.11.1992 р. по 1.04.1993 р.), слідчого в особливо важливих справах відділу по розслідуванню злочинів скоєних організованими групами Слідчого управління УВС у Львівській області (з 1.04.1993 по 27.10.1998 р.), начальника організаційно-аналітичного відділу підрозділу по розслідуванню злочинів, вчинених організованими групами Слідчого управління УМВСУ у Львівській області (з 27.10.1998 р. по 22.02.2002 р.) та роботи на посаді судді Любомльського районного суду Волинської області (з 1.03.2002 р. по 7.08.2012 р.), судді Апеляційного суду Львівської області (з 8.08.2012 р. по 22.09.2016 р.), а також половина строку спеціального навчання за денною формою у Рязанській вищій школі МВС СРСР (з 22.08.1085 р. по 1.09.1987 р.) та у Московській вищій школі (академії) міліції МВС СРСР (з 1.09.1987 р. по 24.07.1990 р.), а також календарний період проходження строкової військової служби в Збройних силах (з 7.07.1982 р. по 10.06.1984 р.)

Таким чином, право на відставку у ОСОБА_3 виникло ще раніше, а визначення часу реалізації такого права є виключно правом позивача і не обмежується в часі, не враховуючи граничного віку.

Зазначеним правом він скористався у липні 2016 р., подавши 05.07.2016 р. відповідну заяву на адресу Вищої Ради Юстиції та Верховної Ради України, які були задоволені.

Як зазначалось вище, постановою ВРУ №1515-VІІІ від 08.09.2016 р. ОСОБА_3 звільнено із посади судді у зв'язку із поданням заяви про відставку, відповідно до п. 9 ч. 5 ст. 126 Конституції України.

Відповідно до ст. 126 Конституції України, незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів при здійсненні ними своїх повноважень, закріплених у ч. 1 ст. 126 Конституції України, є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо), надання їм у майбутньому статусу судді у відставці, право якого на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів.

Щомісячне довічне грошове утримання судді - це спрямована на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня особлива форма соціального забезпечення суддів, яка виражається у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що забезпечує їх належне матеріальне утримання, та по своїй правовій природі не є пенсією.

У рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 року № 19-рп/2004(справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу) зазначено: «Незалежність суддів є невід'ємною складовою їхнього статусу. Вона є конституційним принципом організації та функціонування судів, а також професійної діяльності суддів, які при здійсненні правосуддя підкоряються лише закону. Незалежність суддів забезпечується насамперед особливим порядком їх обрання або призначення на посаду та звільнення з посади; забороною будь-якого впливу на суддів; захистом їх професійних інтересів; особливим порядком притягнення суддів до дисциплінарної відповідальності; забезпечення державою особистої безпеки суддів та їхніх сімей, гарантуванням фінансування та належних умов для функціонування судів і діяльності суддів, їх правового і соціального захисту. Не допускається зниження рівня гарантій незалежності і недоторканності суддів у разі прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів».

Висновок щодо зменшення обсягу гарантій незалежності суддів, який суперечить Конституції України, також покладено в основу рішень Конституційного Суду України від 11.10.2005року № 8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання), від 18.06.2007 року № 4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів), від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України), від 03.06.2013 року № 3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці).

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

З огляду на викладене, незважаючи на те, що чинна редакція Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд») при визначенні права судді на відставку не передбачає зарахування половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, стажу роботи на посаді слідчого і прокурора, період проходження служби у Збройних Силах, але позивач ОСОБА_3, як суддя, набув таке право ще до моменту набрання чинності цим Законом України, був звільнений з посади судді у відставку із зазначенням стажу роботи на посаді судді 33 роки 9 місяців 25 днів.

Крім того, правильний розрахунок стажу роботи на посаді судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідачу надано Апеляційним судом Львівської області, згідно якого стаж роботи ОСОБА_3 на посаді судді становить 33 роки 9 місяців 25 днів.

Зазначений розрахунок є обов'язковим додатком до Порядку надання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами пенсійного фонду України (постанова ППФУ № 3 - 1 від 25.01.2008 року) і не підлягає правовій рецензії зі сторони відповідача. Згідно наданих повноважень посадові особи відповідача мають право перевірити тільки достовірність зазначених даних підтверджуючими документами, що останні і зробили, не висловивши жодних зауважень чи застережень.

З огляду на викладене, загальний стаж роботи на посаді судді, який дає позивачу право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання складає більше 25 років, що об'єктивно підтверджується наданими відповідачу документами.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.06.2016 року № 4-рп/2016 (справа про щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці) визнано неконституційними положення ч. З ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VІ у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. № 213-VШ; - абзаців першого, другого, третього,четвертого та першого, другого речень абзацу шостого частини п'ятої ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 р. № 2453-VІ у редакціях Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. № 213- VII, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 р. № 911-VIII; - пункту 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. № 213-УІІ в частині скасування з 01.06.2015 р. норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Керуючись ч. 2 ст. 70 Закону України «Про Конституційний Суд України», вказано наступний порядок виконання цього рішення: підлягає застосуванню ч. 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 р. № 2453- VI до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. № 215- VIII, тобто у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 р. № 192-VIII, а саме: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді без обмеження граничного розміру. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання»; абзаци перший, другий, третій, четвертий, та перше, друге речення абзацу шостого ч.5 ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-УІ у редакціях Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-УИІ, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 р. № 911 -VIII, що суперечать Конституції України, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Підлягає застосуванню перше речення ч. 5 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-УІ у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 року № 192- VIII, а саме: «Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), одержуваного суддею після виходу у відставку»; не підлягає застосуванню положення п. 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII в частині скасування з 1 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Рішення Конституційного Суду України має преюдиційне значення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у зв'язку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії положень законів України, визнаних неконституційними та є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Таким чином, нормативно правовими актами, які визначали та визначають стаж роботи з часу призначення позивача ОСОБА_3 на посаду судді та на час звільнення є Закон України № 2862-ХІІ від 15.12.1992 р. «Про статус суддів» (зі змінами і доповненнями) та Закон України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VІ від 07.07.2010 р. (в редакціях від 07.10.2010 р. та від 12.02.2015 р.), а також рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року № 4- рп/2016, рішення Конституційного Суду України від 03.06.2013 р. № 3-рп/2013.

Таким чином, відповідач, будучи суб'єктом владних повноважень і відповідно до покладених на нього завдань, здійснюючи призначення (перерахунок) та виплату щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, а також забезпечення своєчасного в повному обсязі фінансування та виплати щомісячного довічного утримання суддям у відставці належним чином не виконав покладених на нього обов'язків щодо призначення вказаної виплати.

Рішення відповідача про відмову у призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є таким, що порушує конституційні гарантії незалежності професійних суддів, конституційний принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, які, серед іншого, забезпечуються належним матеріальним і соціальним забезпеченням судді та правом на відставку, отже є протиправним.

Що стосується питання оподаткування щомісячного довічного грошового утримання, суд вважає таку вимогу безпідставною, виходячи з наступного.

1 липня 2014 року набрав чинності пункт 4 розділу 1 Закону України від 27 березня 2014 року № 1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» та пункт 164.2 статті 164 Податкового кодексу України було доповнено новим підпунктом 164.2.19, яким встановлено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує десять тисяч гривень на місяць, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо відповідно до міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати.

28 грудня 2014 року Верховна Рада України прийняла Закон України № 71-VІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» (далі - Закон № 71-VІІІ), який набрав чинності з 1 січня 2015 року.

На підставі положення абзаців тринадцятого та чотирнадцятого пункту 32 розділу І Закону № 71-VІІІ було внесено зміни до підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 ПК України, згідно з якими розмір пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, що підлягають оподаткуванню, зменшено до трьох розмірів мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного податкового року.

Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 16 січня 2014 року № 719-VII та статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» від 28 грудня 2014 року № 80-VIII встановлено розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня відповідного року в розмірі 1218 гривень. Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25.12.2015 року № 928-VІII встановлено розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня відповідного року в розмірі 1378 гривень

Оскільки розмір щомісячного довічного грошового утримання позивача ОСОБА_3 становить більше ніж десять та три розміри мінімальної заробітної плати, то УПФУ діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст. ст. 5, 6, 9, 77, 243-246, 250, КАС України, суд,-

у х в а л и в :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не зарахування ОСОБА_3 при визначенні розміру довічного грошового утримання судді у відставці до стажу роботи на посаді судді періоду проходження строкової військової служби, половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі та періоду роботи на посаді слідчого - слідчого відділу УВС Краснопресненського райвиконкому м. Москва (РФ), слідчого - слідчого відділу УВС м. Львова, слідчого - слідчого відділення відділу внутрішніх справ Пустомитівського району УВС Львівської області, слідчого в особливо важливих справах відділу по розслідуванню злочинів скоєних організованими групами Слідчого управління УВС у Львівській області, начальника організаційно-аналітичного відділу підрозділу по розслідуванню злочинів, вчинених організованими групами Слідчого управління УМВСУ у Львівській області.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести ОСОБА_3 розрахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з моменту призначення з 23 вересня 2016 року із зарахуванням до стажу роботи на посаді судді 15 років 05 місяців 21 дні стажу, який складається з проходження строкової військової служби в Збройних Силах СРСР з 7.07.1982 р. по 10.06.1984 р., половина строку спеціального навчання за денною формою у Рязанській вищій школі МВС СРСР з 22.08.1985 р. по 1.09.1987 р. та у Московській вищій школі міліції МВС СРСР з 1.09.1987 р. по 24.07.1990 р., роботи на посаді слідчого - слідчого відділу УВС Краснопресненського райвиконкому м. Москва (РФ) з 24.08.1990 р. по 01.10.1991 р., слідчого - слідчого відділу УВС м. Львова з 01.10.1991 р. по 10.09.1992 р., слідчого - слідчого відділення відділу внутрішніх справ Пустомитівського району УВС Львівської області з 10.09.1992 р. по 01.11.1992 р., слідчого - слідчого відділу УВС м. Львова з 01.11.1992 р. по 01.04.1993 р., слідчого в особливо важливих справах відділу по розслідуванню злочинів скоєних організованими групами Слідчого управління УВС у Львівській області з 1.04.1993 р. по 27.10.1998 р., начальника організаційно-аналітичного відділу підрозділу по розслідуванню злочинів, вчинених організованими групами Слідчого управління ГУМВСУ у Львівській області з 27.10.1998 р. по 22.02.2002 р., що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% від суми суддівської винагороди судді, що працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити судді у відставці ОСОБА_3 , починаючи з 23 вересня 2016 року, щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 90 відсотків від суми його суддівської винагороди на посаді судді апеляційного суду Львівської області, розмір якої згідно довідки апеляційного суду Львівської області становить 29 610 грн., без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання та здійснити перерахунок довічного грошового утримання з моменту призначення щомісячного грошового утримання з розміру 80% до 90 %.

В задоволенні вимоги про зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_3 стягнутий податок з доходів фізичних осіб за період із вересня 2016 року по день ухвалення судової постанови та заборонити відповідачу в подальшому проводити стягнення податку із його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, як інваліда війни другої групи - відмовити.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Позивач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає: АДРЕСА_1.

Відповідач: Головне управління пенсійного фонду України у Львівській області, адреса: м. Львів, вул. Братів Рогатинців, 2а, .

Суддя І. Є. Зима