Справа № 264/5851/17
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2018-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2018 року справа №264/5851/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: судді-доповідача ОСОБА_1в., суддів Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12 лютого 2018 року у справі № 264/5851/17 (головуючий І інстанції Іванченко А.М.) за позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції в місті Маріуполі Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач просив скасувати постанову серії ЕАА № 204763 від 08 листопада 2017 року про адміністративне правопорушення, винесену інспектором УПП в м. Маріуполі лейтенантом поліції ОСОБА_3 за ч. 5 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1020 грн. та закрити провадження у справі.

В обґрунтування зазначив, що притягнення його до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП є незаконним, необгрнутованим та недоведеним, оскільки відповідачем у спірній постанові не зазначена обєктивна сторона правопорушення, відсутні свідки, які б могли підтвердити факт правопорушення, справа була незаконно розглянута на місці зупинки автомобіля, інспектором не була надана можливість скористатися своїми правами, передбаченими ст.. 268 КУпАП в повному обсязі, не були вирішені клопотання, досліджені докази, заслухані особи, які беруть участь у справі.

Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12 лютого 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складена відповідно до вимог чинного законодавства. Крім того, здійснення позивачем правопорушення підтверджено наявним в матеріалах справи відеозаписом, зробленим нагрудним реєстратором патрульного.

Не погодившись з судовим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, незаконність та необгрунтованість, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована доводами, аналогічними викладеним у позовній заяві та зазначено, що відповідачем не було враховано, що ним не вчинялися дії, які б порушували Правила дорожнього руху України, а зупинив автомобіль відповідно до цих правил, тому що підвозив до вокзалу свою бабусю інваліда.

Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, тому за ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановила наступне.

08 листопада 2017 року інспектором УПП у м. Маріуполі лейтенантом поліції ОСОБА_3 винесено постанову серії ЕАА № 204763, якою ОСОБА_2 за порушення вимог ч. 5 ст. 122 КУпАП, п. 8.4 Правил дорожнього руху України (інформаційно-вказівні знаки) притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1020,00 грн.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 52 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Згідно пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя і пята статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до частини 3 статті 254 КУпАП, протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Згідно частини 2 - 4 статті 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до п. 1.3 ПДР України, ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 8.4 «ґ» ПДР України встановлено, що інформаційно-вказівні знаки запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об'єктів, територій, де діють спеціальні правила;

Відповідно до ч. 5 ст. 122 КУпАП зупинка чи стоянка транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю" тягнуть за собою накладення штрафу від шістдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Доводи апелянта, що ані інспектором, ані судом не прийнято до уваги, що він підвозив до вокзалу свою бабусю інваліда, цей факт не перевірявся, його пояснення з цього приводу проігноровано, свідків та очевидців не встановлено не приймається до уваги, оскільки в матеріалах справи наявний диск з нагрудного реєстратора патрульного, який містить відеозапис з фактом порушення ПДР позивачем. Із дослідженого судом відеозапису з нагрудного реєстратора патрульного вбачається, що позивачу були розяснені його права, будь-яких пояснень стосовно того, що він підвозив інваліда ним не надавалися та клопотань з його боку заявлено не було.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За приписами ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 40 Закону України "Про національну поліцію" передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, зокрема з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху та фіксування правопорушень.

Отже, відповідач правомірно застосував до позивач адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1020 грн.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що постанова інспектора УПП в м. Маріуполі лейтенанта поліції ОСОБА_3 серії ЕАА №204763 від 08.11.2017 року складена відповідно до вимог чинного законодавства, підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Оскільки предметом позову в цій справі є рішення суб'єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з ч. 3 ст. 272 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повний текст постанови складений 24 квітня 2018 року.

Керуючись статтями Керуючись статтями 272, 308, 311, 315, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12 лютого 2018 року у справі № 264/5851/17 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.В. Ястребова

Судді Е.Г. Казначеєв

ОСОБА_4