Справа № 653/4530/17
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2018-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

24 квітня 2018 р.м.ОдесаСправа № 653/4530/17

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції: ВЕНГЛЕВСЬКА Н.Б.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Яковлєва О.В.,

суддів - Танасогло Т.М., Запорожана Д.В.

при секретарі - Андроновій Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Генічеського районного суду Херсонської області від 18 грудня 2017 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до Генічеського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Генічеському районному відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження № 55291638 від 04 грудня 2017 року.

При цьому, позивачем подано заяву про забезпечення адміністративного позову, яка обґрунтована тим, що невжиття відповідних заходів може призвести до порушення його прав, шляхом реалізації належного йому майна у рамках протиправно відкритого виконавчого провадження.

Ухвалою Генічеського районного суду Херсонської області від 18 грудня 2017 року задоволено вищевказану заяву та забезпечено даний адміністративний позов, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса № 54 від 26 лютого 2016 року.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою ОСОБА_1, як стягувачем у вищевказаному виконавчому проваджені, подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а тому просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні заяви про забезпечення адміністративного позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що в порушення встановленого порядку забезпечення адміністративного позову, судом першої інстанції не вмотивовано свого рішення про забезпечення позову, а в поданій позивачем заяві не наведено жодних конкретних посилань щодо можливої небезпеки порушення його прав, внаслідок чого його заява про забезпечення адміністративного позову не підлягає задоволенню.

Крім того, апелянтом зазначено, що оскаржуваним рішенням суду першої інстанції про забезпечення адміністративного позову фактично вирішено спірні правовідносини без розгляду адміністративної справи.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм процесуального права та правової оцінки обставин у справі, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення - скасуванню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем в обґрунтування поданого ним клопотання про забезпечення позову надано до суду докази, що підтверджують порушення його прав у спірних правовідносинах та обґрунтовано необхідність вжиття заходів забезпечення позову, внаслідок чого судом першої інстанції зроблено висновок щодо його задоволення, з яким не погоджується судова колегія, з огляду на наступне.

Так, згідно ч. 1 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частиною 2 вказаної статі встановлено, що забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності субєкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 КАС України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обовязку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Судовою колегією встановлено, що підставою для звернення позивача з клопотанням про забезпечення адміністративного позову є існування прямої загрози порушення його прав, шляхом стягнення значної суми коштів у протиправно відкритому виконавчому провадженні.

При цьому, колегія суддів зазначає, що правовий інститут забезпечення адміністративного позову має застосовуватися лише у виключних випадках та за умови існування обґрунтованої небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам особи до ухвалення рішення в адміністративній справі, або у випадках, якщо захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

В свою чергу, позивачем не надано суду жодних доказів та чітких фактів наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди власним правам, свободам та інтересам та не наведено підстав, з яких вбачається, що захист його прав та інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення адміністративного позову або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Між тим, зупинення стягнення на підставі виконавчого документу, правомірність якого не оскаржується у межах спірних правовідносин, до вирішення даної справи, на думку колегії суддів може порушити гарантовані права стягувача у відповідному виконавчому провадженні.

При цьому, зупинення стягнення на підставі виконавчого документу на стадії розгляду клопотання про забезпечення позову без дослідження обставин та доказів у справі є фактично вирішенням цього спору по суті, що у свою чергу не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Крім того, варто відзначити, що дана справа належить до категорії термінових адміністративних справ, розгляд якої має здійснюватись у скорочені строки, саме з метою недопущення порушення прав учасників виконавчого провадження до вирішення спорів між ними.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції помилково задоволено клопотання позивача про забезпечення адміністративного позову, а як наслідок допущено порушення норм процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення і прийняття нового, яким необхідно відмовити у задоволенні клопотання про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 150, 154, 243, 311, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Генічеського районного суду Херсонської області від 18 грудня 2017 року скасувати та постановити у справі нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення адміністративного позову до Генічеського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного суду протягом 30 днів.

Повний текст судового рішення складено 27 квітня 2018 року.

Головуючий: О.В. Яковлєв

Судді: Т.М. Танасогло

ОСОБА_3