Справа № 743/387/18
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2018-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 743/387/18 Суддя (судді) першої інстанції: Сташків В.Б.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Глущенко Я.Б.,
суддів Кузьмишиної О.М., Пилипенко О.Є.,
секретаря Андрієнко Н.А.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України до громадянина Республіки Індії ОСОБА_1 про продовження строку затримання, за апеляційною скаргою Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України та Заступника прокурора Чернігівської області на рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 10 квітня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України звернувся у суд із позовом до громадянина Республіки Індії ОСОБА_1 , у якому просив продовжити строк затримання на шість місяців з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення вказаної особи, який підлягає примусовому видворенню за межі України, а саме до 11.10.2018 року.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що наявні умови за яких неможливо забезпечити видворення особи, а саме: відсутність співпраці з боку відповідача, умисне надання неправдивої інформації щодо своєї особи, відмова від повторного анкетування, що призвело до неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи та організації примусового видворення відповідача за межі території України. Наведене, на думку позивача, з урахуванням вимог п. 12-13 ст. 289 КАС України (в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року) є підставою для продовження строку затримання вказаної особи ще на шість місяців.

Рішенням Ріпкінського районного суду Чернігівської області від 10 квітня 2018 року позов задоволено частково: продовжено строк затримання громадянина Республіки Індія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до 10 жовтня 2018 року включно. В задоволенні решти вимог відмовлено.

Судове рішення обґрунтоване тим, що оскільки відповідача не ідентифіковано та позивачем доведено наявність обставин за яких ідентифікувати та забезпечити примусове видворення іноземця наразі неможливо, є підстави для продовження строку затримання останнього.

Не погоджуючись із судовим рішенням, Чернігівський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України та Заступник прокурора Чернігівської області подали апеляційні скарги, у яких просять скасувати рішення суду у частині визначення строку затримання вказаної особи та прийняти в цій частині нове рішення, яким визначити строк його затримання в три місяці до 11 липня 2018 року.

В обгрунтування вимог апеляційних скарг скаржники посилаються на те, що на момент затримання відповідача діяв процесуальний закон, який передбачав можливість продовження строку затримання шляхом подання відповідного позову кожні три місяці, а не шість.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, а постанова суду скасуванню, з таких підстав.

З матеріалів справи убачається, що 11.10.2017 р., громадянин Республіки Індія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , незаконно, поза пунктами пропуску, перетнув державний кордон в складі групи осіб з України в Словацьку Республіку на ділянці відповідальності ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_4 », однак, після незаконного перетину кордону був затриманий представниками прикордонної поліції Словацької Республіки та 12.10.2017 року, в пункті пропуску «Малий Березний» Чопського прикордонного загону, на підставі ст.3 Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб був переданий на територію України у встановленому угодою порядку під час проведення прикордонноїпредставницької зустрічі, документи, що підтверджують законність перебування відповідача на території України відсутні.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.10.2017 року затримано відповідача та поміщено до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, з метою забезпечення примусового видворення за межі України на строк до 6 місяців.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.10.2017 року примусово видворено громадянина Республіки Індія ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за межі території України.

26 жовтня 2017 р. відповідача за актом приймання-передавання іноземця або особи без громадянства передано до Чернігівського ПТПІ.

Чопським прикордонним загоном надсилалися запити від 20.12.2017 року за № 27/1881, від 23.02.2018 р. № 81/214 до Надзвичайного та повноважного посла Індії в Україні про видачу свідоцтва на повернення відповідача до Республіки Індія. Відповіді на вказані запити на адресу Чопського прикордонного загону не надходили.

02.04.2018 р. Чопський прикордонний загін звертався до Чернігівського ПТПІ з листом № 81/285 щодо здійснення додаткового анкетування відповідача для встановлення його особи та отримання документів на повернення до країни походження.

04.04.2018 р. Чернігівський ПТПІ листом № 09-02/548 повідомив Чопський прикордонний загін про те, що громадянин Республіки Індія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відмовився, з особистих міркувань, від заповнення анкети для встановлення його особи та отримання документів на повернення до країни походження.

Відповідно до ч.1 ст.289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, на підставі заяви поданої органом охорони державного кордону до іноземця або особи без громадянства суд може застосувати такий захід як затримання з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Згідно ч.4 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Частиною 13 ст.289 КАС України передбачено, що умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства. забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є: відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що оскільки відповідач не здійснює співпрацю щодо його ідентифікації, що призвело до неодержання інформації з країни громадянської належності останнього чи документів, необхідних для його ідентифікації та організації примусового видворення за межі території України, наявні правові підстави для продовження строку затримання.

Разом із тим, місцевий суд дійшов до помилкового висновку про продовження вказаного строку на шість місяців, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.7 ст.183-7 КАС України (у редакції, чинній на момент затримання іноземця) строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, не може перевищувати шести місяців. У разі наявності умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на дванадцять місяців.
Про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні три місяці подає відповідний адміністративний позов.

Згідно із ч.ч. 11, 12 ст. 289 КАС України (у редакції, чинній з 15.12.2017 року) строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Частиною 4 ст. 3 КАС України передбачено, що закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежую їх використання, не має зворотної дії в часі.

Із системного тлумачення наведених правових норм убачається, що положення діючого законодавства, які набули чинності з 15.12.2017, значно звужують права іноземця, створюють передумови для збільшення граничного терміну тримання в ПТПІ з 18 до 24 місяців тих іноземців, які затримання за час дії законодавства, що втратило силу. Збільшення з 3 до 6 місяців терміну звернення до суду з позовом про продовження строку тримання в ПТПІ, фактично позбавляє можливості іноземця до сплину граничного строку залишити ПТПІ в разі бездіяльності органу, який ініціював затримання особи.

Отже, оскільки відповідача було затримано та поміщено до пункту тимчасового перебування до внесення змін в КАС України, згідно ч.7 ст.183-7 якої передбачалось, що продовження строків затримання відбувається кожні три місяці, з метою недопущення звуження прав відповідача, враховуючи, що на момент його затримання існував процесуальний закон, який передбачав можливість продовження строку затримання до трьох місяців, строк затримання відповідача може бути продовжено лише на три місяці.

Відтак, доводи апеляційних скарг спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваній постанові, прийнятій з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також за неповного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України (у новій редакції від 15 грудня 2017 року) за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом ч. 1 ст. 317 КАС України (у новій редакції від 15 грудня 2017 року) підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, неправильно застосовано норми матеріального права, то оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а позов частковому задоволенню.

Керуючись статтями 34, 243, 289, ч. 2 ст. 311, 317, 321, 325, 328, 329, 331 КАС України, суд

П о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України та Заступника прокурора Чернігівської області задовольнити.

Рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 10 квітня 2018 року скасувати.

Адміністративний позов ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України до громадянина Республіки Індії ОСОБА_1 про продовження строку затримання задовольнити частково.
Продовжити строк затримання на три місяці з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення громадянина Республіки Індії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який підлягає примусовому видворенню за межі України, а саме до 11 липня 2018 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя О.М. Кузьмишина
суддяО.Є. Пилипенко

(Повний текст постанови складений 25 квітня 2018 року.)