Справа № 804/7577/16
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2018-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 січня 2018 року Справа № 804/7577/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
за участі секретаря судового засіданняОСОБА_2
представника позивача представник відповідача представники третьої особи 1,2 ОСОБА_3 не зявився не зявилися
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю «МИРУ-2013», третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_6 про визнання протиправним та скасування припису, -
ОСОБА_4 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю «МИРУ-2013», третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_6, в якому просить: - визнати протиправним та скасувати припис Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області від 18.04.2014р. про усунення ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю «МИРУ-2013» порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил шляхом знесення обєкта будівництва за адресою м.Дніпропетровськ, Жовтневий район, пл.Жовтнева, 20.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вказаний припис є протиправним з огляду на те, що відповідач не наділений правом приймати припис про знесення самочинно збудованого обєкта, оскільки вказане віднесено до виключної компетенції суду. У відповідача є повноваження щодо видачі припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності. Тобто законні підстави в рамках ст.38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» для видання припису про знесення обєкту будівництва у відповідача відсутні.
Відповідач правом на надання письмових заперечень по суті спору не скористався.
Проте згідно заяви від 28.08.2017р. інший представник вказаної третьої особи просить розглянути спір без його участі та від письмових заперечень поданих ним відмовляється.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила позов задовольнити.
Представник відповідача у судове засідання не зявився, про день час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.
Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 18.04.2014 р. відповідачем проведено позапланову перевірку вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил ТОВ МИРУ-2013, м.Дніпропетровськ, Жовтневий р-н, пл.Жовтнева, буд.20, за результатами якої складено ОСОБА_2.
Відповідачем 18.04.2014р. складено припис про усунення порушення вимог у сфері містобудівної діяльності, будівельних стандартів і правил, яким від позивача вимагається відповідно до ст.38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» в термін до 18.05.2014 р. знести об'єкт будівництва.
Обставини самочинного будівництва, наведення недостовірних даних щодо розроблення проектної документації, відповідальної особи за здійснення на обєкті технічного нагляду, встановлені постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2014 року у справі №804/8983/14 (набрала законної сили 29 серпня 2014 року), якою відмовлено у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю Миру 2013 до інспекції державного архітектурного-будівельного контролю у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.
Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.
Згідно статті 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" № 3038-VІ від 17.02.2011р. (далі - Закон № 3038), державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.
Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Орган державного архітектурно-будівельного контролю розглядає відповідно до закону справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.
Відповідно до ст. 9 Закону України „Про архітектурну діяльність будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України „Про регулювання містобудівної діяльності.
Замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про початок виконання будівельних робіт, та виконання будівельних робіт без зареєстрованої декларації.
Замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про готовність об'єкта до експлуатації, та за експлуатацію об'єкта без зареєстрованої декларації або сертифіката (ч. 10 ст. 39 Закону України № 3038-VI „Про регулювання містобудівної діяльності.)
За змістом пункту 6 частини першої статті 7 Закону № 3038-VI управління у сфері містобудівної діяльності полягає, зокрема, у державному архітектурно-будівельному контролі, який згідно з абзацом другим пункту 1 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553(далі - Порядок) здійснюють Державна архітектурно-будівельна інспекція та її територіальні органи.
Частина перша статті 41 Закону № 3038-VI визначає державний архітектурно-будівельний контроль як сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.
У ході здійснення такого контролю посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки, серед іншого, мають право видавати обов'язкові для виконання приписи щодо: а) усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; б) зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельних норм, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт (пункт 3 частини четвертої статті 41 Закону № 3038-VI).
Право на видання вищенаведених приписів передбачене й у пункті 11 Порядку.
У відповідності до ст.. 38 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності (в редакції станом на час спірних правовідносин) у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням.
Отже дана норма не забороняє відповідачеві приймати рішення щодо знесення самочинного будівництва, а у разі невиконання таких вимог у добровільному порядку, за інспекцією закріплено право звернення до суду з таким позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.
Так суд звертає увагу на Постанову Дніпропетровського окружного адмінінстративного суду від 16.04.2015р. якою апеляційну скаргу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2014 року у справі № 804/8909/14 за позовом ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю МИРУ-2013 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та скасування вимог приписів, - задоволено, у задоволенні позову відмовлено. Предметом спору у вказаній справі крім іншого було визнання протиправними дій по виданню ТОВ «МИРУ-2013» припису від 18.04.2014р. з вимогою в порядку ст.38 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності.
Згідно вищевказаної постанови, апеляційним судом встановлено, що припис від 18.04.2014р. прийнято відповідачем правомірно.
Посилання суду першої інстанції на відсутність у відповідача права виносити приписи щодо знесення обєкту будівництва, є помилковими з огляду на наступне.
У відповідності до ст.. 38 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням.
Отже дана норма не забороняє відповідачеві приймати рішення щодо знесення самочинного будівництва, а у разі невиконання таких вимог у добровільному порядку, за інспекцією закріплено право звернення до суду з таким позовом.
Стосовно посилання позивача на те, що приймаючи припис від 18.04.2014р. відповідачем не враховано можливість усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил слід зазначити наступне.
Так вимоги статті 38 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності встановлюють можливе усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності - істотного відхилення від проекту або істотного порушення будівельних норм.
Проте відповідачем встановлені порушення у сукупності, починаючи з відсутністю у позивача у власності або у користуванні земельної ділянки, внесення недостовірної інформації до декларацій, порушення ним будівельних норм та правил при проведенні реконструкції.
Позивачем не наведено можливість усунення таких порушень з урахуванням ознак самочинного будівництва (без затвердженого проекту будівництва, без документу який надає право на проведення будівельних робіт, тобто які регламентують розробку та реалізацію містобудівної документації, а також щодо можливості використання земельної ділянки).
Зокрема Верховний Суд України згідно Постанови від 11.10.2016р. при розгляді справи № 21-1609а16 прийшов до висновку що частина перша статті 38 Закону № 3038-VI не містить виключного переліку вимог, які можуть ставитись інспекцією архітектурно-будівельного контролю у приписі з метою усунення порушень законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Її конструкція дає підстави вважати, що вимоги про усунення таких порушень мають бути сформульовані з урахуванням їх характеру та ступеню тяжкості. Із самого предмета правового регулювання статті 38 Закону № 3038-VI вбачається, що знесення самочинного будівництва є одним із способів усунення порушень. І тому за неможливості їх усунення у інший спосіб відповідний припис органу державного архітектурно-будівельного контролю може містити вимогу про знесення самочинно збудованого об'єкта.
При цьому виконання такої вимоги, з огляду на закріплене в абзаці другому частини першої та абзаці першому частини другої статті 38 Закону № 3038-VI правило щодо знесення самочинно збудованого об'єкта на підставі рішення суду за відповідним зверненням органу державного архітектурно-будівельного контролю, має добровільний характер. Питання ж обґрунтованості припису щодо знесення самочинно збудованого об'єкта, наявності підстав для такого знесення, як і можливості усунення порушень у інший спосіб, мають бути вирішені судом у ході розгляду справи за позовом органу державного архітектурно-будівельного контролю про знесення самочинно збудованого об'єкта.
Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку про наявність в органу державного архітектурно-будівельного контролю права видавати на підставі частини першої статті 38 Закону № 3038-VI припис із вимогою про усунення порушень законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил шляхом знесення самочинно збудованого об'єкта.
Таким чином, висновок суду касаційної інстанції у справі, що розглядається, про правомірність дій Інспекції щодо видання оскаржуваних приписів ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права, тому відповідно до частини першої статті 244 КАС у задоволенні заяви ліквідатора ТОВ «МИРУ-2013», слід відмовити.
Ч.4 ст.78 КАС України передбачено, що обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини. Якщо інше не встановлено законом.
З вищевикладеного вбачається, що під час винесення оскаржуваної постанови орган архітектурно-будівельного контролю, як субєкт владних повноважень діяв на законних підставах та в межах своєї компетенції.
Таким чином, судом не встановлено порушення спірним рішенням прав та охоронюваних законом інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин, у звязку з чим, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для визнання протиправним та скасування припису Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області від 18.04.2014р.
З огляду на вищевикладене, позов задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 241-250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю «МИРУ-2013», третя огсоба без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_6 про визнання протиправним та скасування припису, - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1