Справа № 815/1172/18
Суддя: Аракелян М. М.
Дата ухвалення: 2018-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1172/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2018 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Аракелян М.М.

Розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у порядку письмового провадження) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (Ізраїль, АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі (65003, м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 95) про зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

19 березня 2018 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1, в якому позивач просить суд зобовязати Суворовське обєднане управління Пенсійного фонду України м. Одеси призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком з 28.04.2017 року (з дати першого звернення за призначенням пенсій до ПФУ) у розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з індексацією та компенсацією втрати частини доходів.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 28.04.2017 року він звернувся до Пенсійного фонду України із заявою, в якій просив визначити уповнажений територіальний орган, що має розглянути заяву про призначення пенсії ОСОБА_1 по суті та направити її за належністю. Відповідно до листа ПФУ №5543/3-11 від 15.05.2017 року заяву про призначення пенсії ОСОБА_1 з доданими документами, необхідними для призначення пенсії, було направлено до ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі. 01 червня 2017 року відповідач відмовив ОСОБА_1 у відповідь на вказівку Пенсійного фонду України про розгляд її заяви про призначення пенсії. Крім того, 19.07.2017 року представник позивача, діючи на підставі належним чином посвідченої та апостильованої довіреності від ОСОБА_1, звернувся особисто безпосередньо до відповідача із особистою заявою ОСОБА_1 про призначення пенсії, разом з оригіналами усіх необхідних документів для призначення пенсії, проте 24.07.2017 року представником позивача було отримано відмову ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі в призначенні пенсії ОСОБА_1 від 18.07.2017 року №8536/01-3 та 07.08.2017 року та №8926/01 від 27.07.2017 року. На думку представника позивача, посилання відповідача, викладені у вищевказаних листах, щодо необхідності реєстрації на території України ОСОБА_1В, як на умову отримання нею пенсії та твердження щодо недотримання вимог особистого звернення ОСОБА_1 до пенсійного органу та те, що у позивача відсутнє громадянство України, є протиправними, та такими, що не відповідають дійсності.

Ухвалою суду від 26.03.2018 року позивачу поновлено строк на звернення до суду та відкрито провадження у справі. Вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи відповідно до ст. 263 КАС України.

24 квітня 2018 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на адміністративний позов з додатками (вх.№11306/18), в якому, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач зазначив, що надані представником позивача документи було розглянуто та 01.06.2017 року за №7164/01 до представника позивача ОСОБА_3 було направлено обґрунтовану відповідь, що ст.8 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування регламентує право громадянина України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг із солідарної системи. Зокрема, вищезазначена стаття чітко визначає, що право на отримання пенсії мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж. Крім того, відповідно до пункту 1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення(перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 за №1566/11846 (зі змінами), заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сімї у звязку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до Управління Пенсійного фонду України в районі, місті, районі у місті, за місцем проживання (реєстрації). Пунктом 2.22 вищезазначеного Порядку визначає, що за документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються паспорт або довідка відповідних органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування. Іноземці та особи без громадянства подають також копію посвідки на постійне проживання. Представник відповідача зазначив, що під час звернення представником позивача не було надано належних доказів того, що ОСОБА_1 є громадянкою України, а місцем проживання є держава Ізраїль, а не Україна. Враховуючи вищезазначене, представнику позивача було правомірно відмовлено у розгляді заяви про призначення пенсії ОСОБА_1

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками справи докази, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що 28.04.2017 року представник ОСОБА_1, який діє на підставі нотаріально посвідченої апостильованої довіреності від ОСОБА_1 звернувся до Пенсійного фонду України з заявою, в якій просив визначити уповнажений територіальний орган, що має розглянути заяву про призначення пенсії ОСОБА_1 по суті та направити її за належністю.

Відповідно до листа №5543/3-11 від 15.05.2017 року Пенсійний фонд України визначив уповноважений територіальний орган для розгляду вищевказаної заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії та направив заяву з доданими документами на адресу ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі.

Листом від 01 червня 2017 року №7165/01 Суворовьским обєднаним управлінням Пенсійного фонду України було відмовлено у розгляді заяви про призначення пенсії ОСОБА_4.

Зі змісту листа від 01.06.2017 року вбачається, що органами Пенсійного фонду України законодавчо не передбачено прийняття заяв про призначення пенсії, надісланою поштою громадянином України або представником, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально. Також зазначено, що в надісланих документа відсутні відомості, які підтверджують, що ОСОБА_1 є громадянкою України, а місце її проживання Держава Ізраїль, а не Держава Україна.

19 серпня 2017 року представник позивача особисто звернувся до ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду Українив м. Одесі з аналогічним зверненням про призначення пенсії ОСОБА_1 та надав власноруч підписану позивачем заяву про призначення пенсії від 20.02.2017 року з доданими до неї копіями листа ПФУ від 15.05.2017 року №5543/3-11, довіреності, листа ЦОПФУ в м. Одесі №278/3-3 від 11.07.2017 року, посвідчення ОСОБА_1, копією ідентифікаційного коду ОСОБА_1, трудової книжки ОСОБА_1

ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Одесі від 27.07.2017 року №8926/01 у відповідь на зазначене звернення представнику позивача було направлено копії листів №7164/01 від 01.06.2017 року та №8536/01 від 18.07.2017 року, відповідно до яких, розглянувши звернення, пенсійним органом було відмовлено у розгляді заяви ОСОБА_1В про призначення пенсій з таких самих підстав, як і в попередньому листі від 01.06.2017 року.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Крім того, Україна гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами (частина третя статті 25 Конституції України).

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 49, другим реченням статті 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до частин першої і четвертої статті 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом. Іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, мають право на отримання пенсійних виплат і соціальних послуг із системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування нарівні з громадянами України на умовах та в порядку, передбачених цим Законом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 5 Закону України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року №2235-III встановлено, що документами, які підтверджують громадянство України, зокрема, паспорт громадянина України та паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Пунктом 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, передбачено, що заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім'ї у зв'язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, а також у місті та районі (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Згідно з пунктом 2.9 цього Порядку особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред'явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

За документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або довідка відповідних органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування. Іноземці та особи без громадянства подають також копію посвідки на постійне проживання (пункт 2.22 Порядку).

Як вбачається з позовної заяви та заяви про призначення пенсії ОСОБА_1, представник позивача на підтвердження громадянства України ОСОБА_1 посилається на паспорт серії АТ №697192 виданий 25.10.2001 року органом 1501, проте, на надав його копію при зверненні з вищевказаною заявою про призначення пенсії, про що повідомлялось представника позивача листами ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі.

Суд не погоджується з доводами представника позивача, що наявність трудової книжки з відповідними відмітками трудового стажу з 1979 року до 12.11.2011 року є належним та допустимим доказом підтвердження наявності у ОСОБА_1 громадянства України в розумінні ст. 5 Закону України «Про громадянство України».

З огляду на зазначене та з урахуванням положень ст. 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ст. 5 Закону України «Про громадянство України» суд дійшов висновку про правомірність дій відповідача щодо не розгляду заяви про призначення пенсії ОСОБА_1, оскільки представником позивача при зверненні до пенсійного органу не надано доказів на підтвердження громадянства України ОСОБА_1, а саме паспорту серії АТ 697192 виданого 25.10.2001 року, який зазначається у самій заяві ОСОБА_1, або паспорту для виїзду за кордон.

Разом із цим, згідно п.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім'ї у зв'язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об'єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації). У разі якщо особа, якій призначається пенсія, не досягла повноліття або є недієздатною, заява подається батьками, усиновителями, батьками-вихователями, прийомними батьками, патронатними вихователями, опікунами, піклувальниками за місцем їх проживання (реєстрації), представниками закладів (органів опіки і піклування), які виконують функції опікунів і піклувальників (далі - законні представники) за місцезнаходженням таких закладів (органів). Заява про призначення пенсії працюючим особам, а також членам сім'ї у зв'язку з втратою годувальника подається заявником до органу, що призначає пенсію, через уповноважену посадову особу підприємства, установи, організації (далі - посадова особа) за місцезнаходженням такого підприємства, установи або організації. За бажанням особи така заява може бути подана особисто за місцем проживання (реєстрації) або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, або законного представника. Заява про призначення пенсії громадянам України, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, або законного представника, або надсилається поштою до органів, що призначають пенсію, визначених постановою правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року N 13-4 "Про органи, що здійснюють виплату пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя", зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 14 липня 2014 року за N 804/25581 (далі - постанова). Заява про призначення пенсії засудженим до позбавлення (обмеження) волі подається через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, до органу, що призначає пенсію за місцезнаходженням установи виконання покарань. За бажанням зазначених осіб відповідні документи для призначення пенсії можуть подаватися ними безпосередньо відповідно до статей 60 1 та 122 Кримінально-виконавчого кодексу України. Заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв'язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім'ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України. При цьому у заяві про виплату частини пенсії непрацездатним членам сім'ї особи, яка знаходиться на повному державному утриманні, вказується адреса одержувача цієї частини пенсії. Заява про виплату недоотриманої пенсії у зв'язку зі смертю пенсіонера подається особою до органу, що призначає пенсію, в якому померлий пенсіонер перебував на обліку як одержувач пенсії. Заяву до органу, що призначає пенсію, про запит пенсійної справи особи, яка потребує опіки (піклування), якій опікуна (піклувальника) не призначено і яка перебуває на довготривалому лікуванні у закладі охорони здоров'я, подає адміністрація цього закладу. Заява на запит пенсійної справи за новим місцем проживання подається пенсіонером особисто до органу, що призначає пенсію, за новим місцем проживання (реєстрації). Адміністрація виправного закладу, де пенсіонер відбуває покарання, надсилає органу, що призначає пенсію, за місцезнаходженням цього закладу повідомлення про прибуття засудженого до закладу та довідку цього закладу із зазначенням реквізитів для перерахування пенсії. Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви. У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви. Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону. Днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, виплатою недоотриманої пенсії у зв'язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами. Особам, які одержують пенсію, призначену органами Пенсійного фонду за іншими законами, або допомогу, призначену органами соціального захисту населення, пенсія призначається з дати виникнення права на неї з урахуванням пункту 1.7 цього розділу.

Отже відповідач безпідставно вказував у своїх листах на адресу позивачки на неможливість подання заяви поштою або представником на підставі довіреності.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 про зобовязання ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Одеси призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком з 28.04.2017 року (з дати першого звернення за призначенням пенсій до ПФУ) у розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з індексацією та компенсацією втрати частини доходів є передчасними, оскільки заяву про призначення пенсії від 20.02.2017 року ОСОБА_2 обєднаним управлінням пенсійного фонду України в м. Одесі не розглянуто по суті та, відповідно не прийнято рішення про відмову у призначенні такої пенсії, а лише не розглянуто заяву у звязку з виявленими в ній недоліками (відсутністю документа, що підтверджує громадянство України).

Суд зазначає, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Відповідно до ч. 1. ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.ч.1.2 ст. 76 КАС України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Представником позивача не надано належних доказів в обґрунтування позовних вимог, в той час коли доводи представника відповідача ґрунтуються на положеннях чинного законодавства України та підтверджуються матеріалами справи.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази, суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст. 139, 241-243, 246, 250, 255, 263, 295 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про зобовязання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. 293,295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя М.М. Аракелян

.