Справа № 826/6257/17
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2018-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

20 квітня 2018 року № 826/6257/17

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі головуючого судді Качура І.А. розглянувши у письмовому проваджені адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України, Прокуратури Черкаської області про визнання протиправними та скасування висновків, наказу, поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (надалі - позивач/ОСОБА_1 ) до Генеральної прокуратури України (надалі - відповідач-1/ГПУ), Прокуратури Черкаської області (надалі - відповідач-2) у якому просить суд :

- визнати протиправним та скасувати Висновок службового розслідування (перевірки), проведеного в порядку таємної перевірки доброчесності фактів щодо можливої недоброчесності першого заступника керівника Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_1, від 27 березня 2017 року, що був затверджений прокурором Черкаської області С. Овчаренком 31 березня 2017 року.

- визнати протиправним та скасувати наказ Генерального прокурора України Луценка Ю.В. № 16 дк від 13.04.2017 р. «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» в частині звільнення старшого радника юстиції ОСОБА_1 з посади першого заступника керівника Уманської місцевої прокуратури Черкаської області та органів прокуратури.

- поновити ОСОБА_1 на посаді першого заступника керівника Уманської місцевої прокуратури Черкаської області та в органах прокуратури;

- стягнути з Прокуратури Черкаської області (18000, м. Черкаси, бульвар Шевченка, 286, , р/р 3751 в Державній казначейській службі України у м. Києві, МФО 820172) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу;

- допустити негайне виконання постанови суду в частині поновлення на роботі ОСОБА_1 та стягнення на користь ОСОБА_1 середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць в розмірі 26 811,54 грн., із утриманням із цієї суми обов'язкових податків та зборів до Державного бюджету України.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач зазначив, що висновок службового розслідування (перевірки), проведеного в порядку таємної перевірки доброчесності фактів щодо можливої недоброчесності першого заступника керівника Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_1, від 27.03.2017 р., що був затверджений 31.03.2017 р. прокурором Черкаської області Овчаренком С., є протиправним, таким, що був складений з порушенням норм діючого законодавства України та має місце повторне притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за одне й те ж саме порушення. Враховуючи протиправність оскаржуваного висновку службового розслідування, позивач вважає, що наказ Генерального прокурора України Луценка Ю.В. № 16 дк від 13.04.2017 р. «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» в частині звільнення старшого радника юстиції ОСОБА_1 з посади першого заступника керівника Уманської місцевої прокуратури Черкаської області та органів прокуратури, є протиправним оскільки у Генерального прокурора, відповідно до чинного законодавства відсутні повноваження для звільнення позивача з адміністративної посади. Просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача-1 надав письмові заперечення проти позову, відповідно до яких, просив відмовити у задоволені позовних вимог, оскільки наказ Генерального прокурора України Луценка Ю.В. № 16 дк від 13.04.2017 р. винесено відповідно до норм чинного законодавства та у зв'язку з грубим порушенням позивачем вимог Законів України «Про запобігання корупції», «Про прокуратуру», правил прокурорської етики, вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у чесності та непідкупності органів прокуратури.

Представник Прокуратури Черкаської області проти позову заперечив, з підстав викладених у письмових запереченнях проти адміністративного позову.

З урахуванням положень частини шостої статті 128 КАС України, (в редакції від 13.07.2017р.) за відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, суд дійшов висновку про доцільність розгляду справи в порядку письмового провадження на підставі наявних матеріалів справи.

При прийнятті судового рішення по суті судом враховано вимоги п. 10 ч. 1 Перехідних положень КАС України (тут і надалі у редакції Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 р. №2147-VIII, який набрав чинності 15.12.2017 р.), яким установлено, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей: справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з огляду про наступне.

Фактичні обставини справи свідчать, що ОСОБА_1 працював в органах прокуратури Черкаської області з 11.03.1996 по 13.04.2017 року.

11 грудня 2015 року в.о. прокурора Черкаської області В. Павленком, з урахуванням результатів чотирирівневого конкурсного відбору на зайняття відповідних посад в Уманській місцевій прокуратурі та на підставі п.7 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про прокуратуру», було видано наказ про призначення позивача на посаду першого заступника керівника Уманської місцевої прокуратури з 15 грудня 2015 року.

У липні 2016 рюку до Генеральної прокуратури України надійшло звернення народного депутата України ОСОБА_4 шодо можливої недоброчесності ОСОБА_1, зокрема наявності в останнього автомобілів високої вартості, незадекларованого будинку, неналежного виконання ним службових обов'язків.

За дорученням Генеральної прокуратури України прокуратурою Черкаської області відповідно до Порядку та Інструкції про порядок проведення службових розслідувань (перевірок) в органах прокуратури України, затвердженої наказом Генерального прокурора України від 24.09.2014 № 104 проведено службове розслідування щодо можливої недоброчесності позивача.

Службовим розслідуванням встановлено, що при заповненні 15.03.2016 декларації за 2015 рік, позивачем порушено встановлений законодавством порядок декларування майна, доходів, витрат і зобов'язання фінансового характеру в частині незазначення відомостей про дохід від відчуження майна, а саме: 400 тис. грн від реалізації автомобіля Lexus GХ 470, 2007 року випуску.

На підставі висновків службового розслідування, прокуратурою Черкаської області наказом від 07.09.2016 № 317к за порушення встановленого порядку подання декларацій про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2015 рік першому заступнику керівника Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_1 оголошено догану.

На підставі інформації управління внутрішньої безпеки Генеральної інспекції ГПУ та звернення народного депутата України ОСОБА_4 прокуратурою Черкаської області у березні 2017 року проведено службове розслідування щодо можливої недоброчесності ОСОБА_1 До його проведення також залучено прокурора відділу запобігання правопорушенням в органах прокуратури управління внутрішньої безпеки Генеральної інспекції (з місцем дислокації у прокуратурі Кіровоградської області).

Відповідно до висновку службового розслідування від 27.03.2017, затвердженого 31.03.2017 прокурором Черкаської області, викладені у зверненні народного депутата України ОСОБА_4 доводи стосовно неналежного виконання службових обов'язків позивачем, окрім допущених порушень порядку декларування, не знайшли свого підтвердження. Вирішено скерувати матеріали службового розслідування до НАЗК для проведення перевірки декларації відповідно до вимог Закону України «Про запобігання корупції», за результатами якої, у разі наявності підстав, вирішити питання про відповідальність позивача.

Наказом Генерального прокурора України від 13.04.2017 № 16дк «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» за грубе порушення вимог Законів України «Про запобігання корупції», «Про прокуратуру», правил прокурорської етики, вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у чесності та непідкупності органів прокуратури, ОСОБА_1 звільнено з посади першого заступника керівника Уманської місцевої прокуратури Черкаської області та з органів прокуратури.

Позивач не погоджуючись з висновками службового розслідування 2017 року та наказу про звільнення звернувся до суду за захистом своїх законних прав та інтересів.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив із наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 5 ст. 19 Закону України «Про прокуратуру» прокурор зобов'язаний щорічно проходити таємну перевірку доброчесності, яку проводять підрозділи внутрішньої безпеки в порядку, затвердженому Генеральним прокурором.

Наказом Генерального прокурора України від 16.06.2016 № 205, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 17.06.2016 за № 875/29005, затверджено Порядок проведення таємної перевірки доброчесності прокурорів в органах прокуратури України, регіональних і місцевих прокуратур, яким визначено підстави і процедуру проведення таємної перевірки доброчесності прокурорсько-слідчих працівників.

Згідно з п.1 Розділу 2 Порядку проведення таємної перевірки доброчесності прокурорів в органах прокуратури України, затвердженого указом Генеральної прокуратури України від 16.06.2016 № 205 (далі Порядок) кожний прокурор з метою виконання вимог ч. 5 ст. 19 Закону України «Про прокуратуру» зобов'язаний щороку до 1 лютого подавати до підрозділу внутрішньої безпеки власноруч заповнену анкету доброчесності прокурора.

Пунктом 8 Розділу 2 Порядку визначено, що у разі одержання інформації, яка може свідчити про недостовірність (в тому числі неповноту) тверджень, поданих прокурором у анкеті, та стосується конкретного прокурора і містить фактичні дані, що можуть бути перевірені, підрозділ внутрішньої безпеки у десятиденний строк з дати її отримання повідомляє відповідного керівника прокуратури про необхідність призначення службового розслідування долученням отриманої інформації.

На виконання вимог Порядку, ОСОБА_1 06.07.2016 подавав Анкету доброчесності прокурора, яка оприлюднювалася на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України.

У липні 2016 року до Генеральної прокуратури України надійшло звернення народного депутата України ОСОБА_4 щодо можливої недоброчесності ОСОБА_1, зокрема наявності в останнього автомобілів високої вартості, незадекларованого будинку, неналежного виконання ним службових обов'язків.

За дорученням Генеральної прокуратури України прокуратурою Черкаської області відповідно до указаного Порядку та Інструкції про порядок проведення службових розслідувань (перевірок) в органах прокуратури України, затвердженої наказ генерального прокурора України від 24.09.2014 № 104 проведено службове розслідування щодо можливої недоброчесності позивача.

За результатами службового розслідування встановлено, що під час подання декларацій про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 та 2015 роки ОСОБА_1 порушено вимоги Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Наказом прокурора Черкаської області від 07.09.2016 № 317к на підставі п. 4 ч. 1?ст. 43 Закону України «Про прокуратуру», п.15 Порядку проведення таємної перевірки доброчесності прокурорів в органах прокуратури України, ст. 16 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, першого заступника керівника Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення встановленого порядку подання декларацій про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2015 рік.

Відповідно до довідки управління внутрішньої безпеки Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України від 20.09.2016 № 25-7699ра-16 про результати таємної перевірки доброчесності прокурора перший заступник керівника Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_1 не пройшов перевірку доброчесності.

Відповідно до рішення Національного агентства з питань запобігання про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» від 10.06.2016 № 2 передбачалося подання щорічних Декларацій за 2015 рік службовими особами, які станом на 01.09.2016?займали згідно зі ст. 50 Закону України «Про запобігання корупції» відповідальне та особливо відповідальне становище, протягом 60 календарних днів з вказаної дати.

Як встановлено судом, на час введення у дію електронної системи декларування ОСОБА_1 обіймав посаду першого заступника керівника Уманської місцевої прокуратури, яка відноситься до зазначеної категорії посад, відтак ним 26.10.2016 подана декларація особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2015 рік, та виправлена декларація подана 02.11.2016.

Крім того, 01.02.2017 згідно з вимогами ч. 5 ст. 19 Закону України «Про прокуратуру» ОСОБА_1 подано Анкету доброчесності прокурора.

У подальшому до прокуратури Черкаської області надійшло доручення керівника Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України від 21.02.2017: за № 25-27371-14 щодо необхідності проведення службового розслідування у порядку таємної перевірки доброчесності за виявленим управлінням внутрішньої безпеки Генеральної інспекції фактами відображення першим заступником керівником Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_1 у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2015 рік, недостовірних відомостей про отриманий останнім дохід від реалізації транспортного засобу.

На підставі зазначеного доручення наказом прокурора області від 27.02.2017 № 22 призначено службове розслідування (перевірка).

Відповідно до висновку службового розслідування від 27.03.2017, затвердженого 31.03.2017 прокурором Черкаської області, викладені у ??зверненні народного депутата України ОСОБА_4 доводи стосовно неналежного виконання службових обов'язків позивачем, окрім допущених порушень порядку декларування, не знайшли свого підтвердження. Вирішено скерувати матеріали службового розслідування до НАЗК для проведення перевірки Декларації відповідно до вимог Закону України «Про запобігання корупції», за результатами якої, у разі наявності підстав, вирішити питання пhо відповідальність позивача.

З матеріалів справи вбачається, що під час службового розслідування встановлено, що 03.10.2014 ОСОБА_1 на підставі довідки УМВС в Тернопільській області, придбав автомобіль Lexus GX 470, 2007 року випуску.

У подальшому, 15.11.2014 указаний автомобіль знято з обліку та згідно з Довідкою-рахунком ВІА 938772 29.01.2015 зареєстровано за ОСОБА_5, при цьому вартість автомобіля становила 400 тис. грн.

Як встановлено судом в ході розгляду справи, даної інформації щодо отримання доходу від відчуження автомобіля у Розділі 11 «Доходи, у тому числі подарунки» електронної декларації позивача за 2015 рік немає.

Як пояснив ОСОБА_1 (у поясненні 07.03.2017 Генеральному прокурору України) 02.10.2014 ним отримано від ОСОБА_6 30 тис. Доларів США, взамін він передав йому автомобіль Toyota Land Cruiser, 2012 року випуску, який належав йому на праві приватної власності. У зв'язку з цим, 03.10.2014 ним у ВРЕР УДАІ УМВС в Тернопільській області було знято указаний автомобіль з обліку для подальшої реалізації.

Цього ж дня ним було придбано за кошти, отримані від ОСОБА_6, та зареєстровано у ВРЕР УДАІ УМВС в Тернопільській області автомобіль Lexus GX 470.

Згодом, 08.10.2014, позивачем узаконено передачу ОСОБА_6 автомобіля Toyota Land Cruiser 2012 року шляхом оформлення договору купівлі-продажу.

Разом з тим, під час користування автомобілем Lexus GX 470 позивачем виявлено технічні несправності. Оскільки автомобіль Toyota Land Cruiser 2012 року не було продано, за домовленістю із ОСОБА_6 12.11.2014 шляхом оформлення договору купівлі - продажу, указаний автомобіль було повернуто у власність ОСОБА_1 Цього ж дня позивачем знято з обліку автомобіль Lexus GX 470 та передано ОСОБА_6 у рахунок погашення боргу, який виник 02.10.2014, після повернення йому автомобіля Toyota Land Cruiser.

У січні 2015 року ОСОБА_6 знайшов покупця на автомобіль Lexus GX 470, та у подальшому ОСОБА_1, як формальний власник, шляхом оформлення 28.01.2015 договору купівлі-продажу, реалізував даний автомобіль ОСОБА_5 Кошти внаслідок реалізації автомобіля ОСОБА_1 від ОСОБА_5 не отримував, їх отримано ОСОБА_6 у рахунок вказаної вище заборгованості, яка утворилася 02.10.2014.

Як зазначає позивач цим самим, ним погашено фінансове зобов'язання перед ОСОБА_6 у сумі 400 тис. грн , про що ним внесено відомості до розділу 13 декларації. Зі слів позивача, оскільки фактично будь-якого доходу від продажу він не отримував, тому до розділу 11 декларації відповідних даних не вніс.

Однак з приводу викладених вище обставин суд зазначає наступне, відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну суму.

Пунктом 10 ч. 1 ст. 46 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що у декларації зазначаються відомості щодо видатків та всіх правочинів, вчинених у звітному періоді, на підставі яких у суб'єкта декларування виникає або припиняється право власності, володіння чи користування, у тому числі спільної власності, на нерухоме або рухоме майно, нематеріальні та інші активи, а також виникають фінансові зобов'язання, які зазначені в п. П. 2-9 ч. 1 ст. 46 вказаного Закону.

Такі відомості зазначаються у разі, якщо розмір відповідного видатку перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня звітного року. До таких відомостей включаються дані про вид правочину, його предмет.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 46 Закону України «Про запобігання корупції» у декларації зазначаються відомості про отримані (нараховані) доходи, у тому числі доходи у вигляді заробітної плати (грошового забезпечення), отримані як за основним місцем роботи, так і за сумісництвом, гонорари, дивіденди. Проценти, роялті, страхові виплати, благодійна допомога, пенсія тощо.

При цьому суд акцентує увагу, що відомості про отриманий від реалізації автомобіля дохід позивачем не відображено в електронній декларації, поданій 29.10.2016, незважаючи на те, що на аналогічні порушення позивача зазначалося у наказі прокурора області від 07.09.2016 № 317к про накладення на позивача дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

Так суд критично ставиться до доводів позивача, стосовно того, що його двічі притягнуто до відповідальності за одні й ті порушення, оскільки судом в ході розгляду справи встановлено, що службові розслідування проведені у 2016 та 2017 роках прокуратурою області призначено з різних приводів і підстав, у тому числі за різними анкетами доброчесності позивача, а саме за 2016 та 2017 роки, для перевірки доводів щодо невнесення відомостей про отримані доходи до різних декларацій (поданих позивачем у березні та жовтні 2016 року).

За таких обставин, дослідивши надані сторонами документи та докази суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних в вимог в частині визнання протиправним та скасування висновку службового розслідування (перевірки), проведеного в порядку таємної перевірки доброчесності фактів щодо можливої недоброчесності першого заступника керівника Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_1, від 27 березня 2017 року, що був затверджений прокурором Черкаської області С. Овчаренком 31 березня 2017 року.

Щодо позовних вимог стосовно визнання протиправним та скасування наказу Генерального прокурора України Луценка Ю.В. № 16 дк від 13.04.2017 р. «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» в частині звільнення старшого радника юстиції ОСОБА_1 з посади першого заступника керівника Уманської місцевої прокуратури Черкаської області та органів прокуратури, суд зазначає наступне.

Статтею 9 Закону України «Про прокуратуру» визначено повноваження Генерального прокурора України.

Згідно з ч. 4 цієї статті Генеральний прокурор у встановленому цим Законом порядку на підставі рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів приймає рішення про застосування до прокурора Генеральної прокуратури України, прокурора регіональної чи місцевих прокуратур дисциплінарного стягнення або щодо неможливості подальшого перебування їх на посаді прокурора.

Відповідно до п. 5-1 Розділу XIII «Перехідні положення» Закону України «Про прокуратуру» до набрання чинності положеннями, передбаченими абз. І. 1 розділу XII «Прикінцеві положення» цього Закону (початку роботи Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів) дисциплінарне провадження щодо прокурорсько-слідчих працівників, а також працівників навчальних, наукових та інших установ прокуратури, які мають класні чини, здійснюється відповідно до Дисциплінарного статуту прокуратури України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 06.11.1991 року.

Згідно зі ст.10 Генеральний прокурор України має право застосовувати дисциплінарні стягнення зазначені у ст. 9 Статуту (у тому числі й звільнення), в повному обсязі, за винятком випадків, передбачених ч. 2 цієї статті (застосування дисциплінарного стягнення у виді позбавлення або пониження в класному чині державного радника юстиції 1, 2, З класів, яке провадиться Президентом України за поданням Генерального прокурора України).

Суд зазначає, що вимоги Закону України «Про запобігання корупції» в частині подання достовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, поширюються на всіх осіб, які обіймають посади прокурора або слідчого прокуратури, а отже, є службовим обов'язком кожного прокурора та слідчого прокуратури.

Статтею 4 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури визначено, що професійна діяльність працівників прокуратури ґрунтується на принципах: верховенства права та законності, професійної честі і гідності, формування довіри до прокуратури.

Статтями 5, 9 цього Кодексу визначено, що працівник прокуратури зобов'язаний діяти законно та в межах своєї компетенції, а також справедливо, неухильно дотримуючись вимог закон щодо підстав, порядку та умов реалізації повноважень прокурора у процесуальній діяльності він не може використовувати докази, отримані незаконним шляхом.

За статтею 10 цього Кодексу, працівник прокуратури повинен постійно дбати про свою компетентність, професійну честь і гідність.

Статтею 16 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури кожного працівника прокуратури зобов'язано неухильно прокуратури кожного працівника антикорупційним законодавством, не допускати будь-яких проявів корупції

За таких обставин, ураховуючи фактичні обставини, а саме ігнорування позивачем вказані вимоги законодавства у сфері запобігання корупції, а також, те що ОСОБА_1 07.09.2016 притягувався до дисциплінарної відповідальності за порушення під час подання декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2015 рік, належних висновків для себе не зробив, та умисно не відобразив відомості про дохід від реалізації транспортного засобу в декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2015 рік, поданій 26.10.2016, та у виправленій декларації за вказаний період, поданій 02.11.2016, своїми діями ОСОБА_1 грубо порушив вимоги Закону України «Про запобігання корупції», статті 19 Закону України «Про прокуратуру», правила прокурорської етики, вчинив дії, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у чесності та непідкупності органів прокуратури і є несумісними з подальшим перебуванням на роботі в органах прокуратури.

Таким чином Генеральним прокурором України рішення про звільнення ОСОБА_1 в дисциплінарному порядку з посади першого заступника керівника Уманської місцевої прокуратури Черкаської області та з органів прокуратури прийнято в межах наданих Генеральному прокурору України повноважень, з дотриманням вимог Закону України «Про прокуратуру» та Статуту.

Стосовно зазначення в оскаржуваному наказі про недекларування позивачем коштів за відчуження автомобіля Lexus GX 470 2012 року випуску, як зазначив представник відповідача-1, в наказі допущено описку в частині року випуску автомобіля (фактично 2007 року).

Крім того, з урахуванням наведених вище доводів в їх сукупності, суд також вважає необґрунтованими і похідні від наведених вимоги ОСОБА_1 про зобов'язання відповідача вчинити дії, а саме поновлення позивача на посаді та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Відповідно до статті 244 КАС України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Частинами 1 та 2 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Згідно вимог статті 139 КАС України, судові витрати відшкодуванню позивачу не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 241-246, 250 КАС України суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення суду, відповідно до ч. 1 статті 255 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 КАС України.

Суддя І.А. Качур