Справа № 760/18466/16-а
Суддя: Лазаренко В. В.
Дата ухвалення: 2017-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/760/556/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2017 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Лазаренко В.В.

при секретарі - Подобєд О.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти №10 батальйону №1 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Орлюка Івана Михайловича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

28.10.2016 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить скасувати постанову інспектора роти № 10 батальйону № 1 УПП в м. Києві ДПП лейтенанта поліції Орлюка І.М. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії АР № 280676.

В обґрунтування вимог посилається на те, що 17.10.2016 року інспектором роти № 10 батальйону № 1УПП в м. Києві ДПП лейтенантом поліції Орлюком І.М. було винесено постанову про накладення на нього - позивача адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.. Відповідно до даної постанови позивач нібито не мав при собі поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Позивач вважає, що дана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, т.я. інспектор виніс постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за тією ж адресою, де і був зупинений його автомобіль, а саме вул. О.Гончара, 64 в м. Києві, чим на його думку порушив вимоги ст. 276 КпАП України та не дав йому можливості скористатись правами, передбаченими ст. 263 КпАП України.

А тому, вважає постанову серії АР № 280676 від 17.10.2016 незаконною та просить її скасувати.

В судове засідання позивач не з'явився, подав суду заяву у якій просить розглядати справу у його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, у зв'язку з чим суд відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України ухвалив провести розгляд справи у його відсутності. В письмових запереченнях на позов відповідач посилається на необґрунтованість та незаконність вимог позивача та просить в задоволенні позову відмовити.

Дослідивши та оцінивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.10.2016 інспектором роти № 10 батальйону № 1 УПП в м. Києві ДПП лейтенантом поліції Орлюком І.М. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія АР № 280676, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до змісту вказаної постанови сутність адміністративного правопорушення допущеного ОСОБА_1 полягає у тому, що 17.10.2016 о 14.39 в м. Києві по вул. Саксаганського, 102 останній керуючи транспортним засобом марки «BMW», модель «Х6», державний номер НОМЕР_1, не виконав вимогу дорожнього знаку 5.11 «Смуга для руху маршрутних транспортних засобів» ПДР України та не мав при собі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1 ПДР України.

Суд вважає, що підстави для скасування постанови відповідача відсутні з огляду на наступне.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про страхування», страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є видом обов'язкового страхування.

Відповідно до п. 21.1 ст. 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на території України забороняється, зокрема, експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України.

Відповідно до вимог, п. 2.1 ґ) ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до абзацу другого частини другої статті 16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Отже, позивач під час керування транспортним засобом марки «BMW», модель «Х6», державний номер НОМЕР_1, зобов'язаний був мати при собі, поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Разом з цим, суду з боку позивача доказів на підтвердження зазначених обставин надано не було.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, є адміністративним правопорушенням, яке тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, відповідачем вірно кваліфіковані дії позивача за ч. 1 ст. 126 КУпАП, та застосовано стягнення в межах санкції статті.

Частино 2 ст. 276 КУпАП передбачає,що справи про адміністративне правопорушення, передбачене, зокрема ст. 126 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників. Відповідно до рішення Конституційного суду України № 25-рп/2015 від 26.05.2017 року, щодо роз'яснення положень ст. 276 КУпАП, зокрема поняття «за місцем вчинення правопорушення» «за місцем його вчинення», дане поняття визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» № 596-VІІІ від 14.06.2015 року, до ст. 222 КУпАП було внесено зміни, в частині того, що уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв". І дані положення Закону на момент винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення серії АР № 246623 не були визнані неконституційними, а тому, суд приходить до висновку, що в цій частині посилання позивача є безпідставними, а дії інспектора поліції правомірними.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).

В силу положень ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Таким чином, оскільки підстави для скасування оскаржуваної постанови судом не встановлені, в задоволенні адміністративного позову належить відмовити.

Керуючись ст.ст. 126, 222, 251, 252, 254, 256, 268, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 2, 4, 7, 17, 71, 94, 158, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора роти №10 батальйону №1 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Орлюка Івана Михайловича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції.

Суддя: