Справа № 818/703/18
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2018-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2018 р. Справа № 818/703/18

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гелета С.М.,

за участю секретаря судового засідання - Мороз Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу № 818/703/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про визнання протиправною та скасування відмови, зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області (далі - відповідач, ГУ Держгеокадастру у Сумській області), в якій просить визнати протиправною та скасувати повторну відмову Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, викладену в листі від 13.02.2018 № 31-18-0.6-1500/2-18, у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2 га за рахунок земельної ділянки сільськогосподарського призначення за кадастровим номером :01:006:0277, яка знаходиться в адміністративних межах Московської сільської ради Липоводолинського району за межами населених пунктів; та зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Сумській області надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2 га за рахунок земельної ділянки сільськогосподарського призначення за кадастровим номером :01:006:0277, яка знаходиться в адміністративних межах Московської сільської ради Липоводолинського району за межами населених пунктів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в 23.08.2017 позивач звернулась до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність. Листом відповідача від 27.09.2017 у наданні дозволу було відмовлено із посиланням на те, що землі, за рахунок яких планується відведення земельної ділянки, відносяться до земель сільськогосподарського призначення для сінокосіння та випасання худоби. Не погодившись із таким діями відповідача, ОСОБА_1 звернулась до суду. Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 16.11.2017 по справі № 818/1668/17 ГУ Держгеокадастру у Сумській області зобовязано повторно розглянути заяву ОСОБА_1 На виконання рішення суду відповідачем розглянуто заяву позивача, однак листом від 13.02.2018 повторно відмовлено у наданні такого дозволу.

15.03.2018 відповідач подав до суду відзив у якому проти позовних вимог заперечував, та зазначив, що підставою для відмови у задоволенні заяви позивача від 22.08.2017 стала інформація відділу у Липоводолинському районі ГУ Держгеокадастру у Сумській області про те, що земельна ділянка, яка планується для відведення відносяться до земель сільськогосподарського призначення для сінокосіння та випасання худоби. На виконання постанови суду від 16.11.2017 по справі № 818/1668/17 заяву ОСОБА_1 було розглянуто повторно та повідомлено про наявність підстав, які ускладнюють отримання даної земельної ділянки, оскільки Московська сільська рада Липоводолинського району не погодила відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 Щодо позовних вимог в частині зобовязання ГУ Держгеокадастру у Сумській області надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою, представник відповідача зазначив, що вимоги в цій частині не підлягають задоволенню, оскільки питання надання дозволу на розробку проекту землеустрою є дискреційним повноваженням ГУ Держгеокадастру у Сумській області і не може втручатися у здійснення ним таких повноважень.

02.04.2018 до суду надійшла відповідь ОСОБА_1 на вищевказаний відзив, у якому позивач вказала на те, що обставини, зазначені ГУ Держгеокадастру у Сумській області, не заслуговують на увагу, оскільки відмова у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою була визнана судом протиправною і жодної із підстав для відмови у наданні дозволу, які передбачені ст. 118 Земельного кодексу України, відповідачем не наведено. Щодо заперечень відповідача стосовно вимог про його зобовязання надати дозвіл на розробку проекту землеустрою, позивач зазначила, що при вирішенні питань надання дозволу на розроблення проекту землеустрою ГУ Держгеокадастру у Сумській області діє на власний розсуд, однак на законних підставах, що узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеною у рішенні від 16.09.2015 у справі № 21-1465а15.

Ухвалою від 21.03.2018 судом закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду. Сторони у судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд задовольняє позовні вимоги, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що в серпні 2017 ОСОБА_1 звернулась до ГУ Держгеокадастру із заявою від 22.08.2017, в якій просила надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га за рахунок земельної ділянки сільськогосподарського призначення за кадастровим номером :01:006:0277, яка знаходиться в адміністративних межах Московської сільської ради Липоводолинського району за межами населених пунктів (а.с. 49).

Листом від 27.09.2017 № А--11571-5190/6-17 позивачу відмовлено в наданні такого дозволу. Не погодившись із такими діями ГУ Держгеокадастру, позивач звернулась до суду.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 16.11.2017 по справі № 818/1668/17 (а.с. 17-18), залишеної без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 15.01.2018 (а.с. 19-25), задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та визнано протиправною та скасовано відмову ГУ Держгеокадастру, викладену в листі від 27.09.2017 № А-11571-5190/6-17, у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га за рахунок земельної ділянки сільськогосподарського призначення за кадастровим номером :01:006:0277, яка знаходиться в адміністративних межах Московської сільської ради Липоводолинського району Сумської області за межами населених пунктів.

Також, зобовязано ГУ Держгеокадастру повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.08.2017 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га за рахунок земельної ділянки сільськогосподарського призначення за кадастровим номером :01:006:0277, яка знаходиться в адміністративних межах Московської сільської ради Липоводолинського району Сумської області за межами населених пунктів.

Як встановлено судом при розгляді адміністративної справи № 818/1668/17, підставою для відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою листом від 27.09.2017 № А--11571-5190/6-17 було те, що відповідно до інформаційної довідки, наданої Відділом у Лмповодолинському районі Головного управління від 15.09.2017 № 159/107-17, землі, за рахунок яких планується відведення земельної ділянки у власність, відносяться до категорії земель сільськогосподарського призначення, шифр рядка 40 (ділянка для сінокосіння та випасання худоби). Крім того, листом Московської сільської ради Липоводолинського району Сумської області від 19.09.2017 № 226/02-14 сільська рада висловила свою позицію щодо непогодження відведення позивачці у власність земельної ділянки.

На виконання постанови суду, ГУ Держгеокадастру повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 та надано відповідь від 13.02.2018 № 31-18-0.6-1500/2-18, згідно з якою повторно відмовило у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою посилаючись на те, що Московська сільська рада Липоводолинського району Сумської області, листом від 19.09.2017 № 226/02-14, висловила свою позицію щодо непогодження відведення земельної ділянки у власність (а.с. 14).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначений ст. 118 Земельного кодексу України.

Згідно з ч. ч. 6, 7 ст. 118 вказаного Кодексу громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_2 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_2 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України).

Таким чином, проект землеустрою розробляється на підставі дозволу органу, до компетенції якого входить питання про передачу земельних ділянок громадянам. В даному випадку таким органом є Головне управління Держгеокадастру у Сумській області.

Позивачу було відмовлено в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою на тій підставі, що Московська сільська рада Липоводолинського району Сумської області не погодила відведення земельної ділянки для надання її у власність ОСОБА_1

Частиною 7 ст. 118 Земельного кодексу України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу, однак відповідач жодної з них у листі від 13.02.2018 не вказав.

Як було зазначено судом вище, позивач вже звертався до ГУ Держгеокадастру із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою. Однак, листом від 27.09.2017 № А--11571-5190/6-17, який містить підставу для відмови у видачі дозволу, аналогічну щодо тієї, що є предметом дослідження у даній справі, їй було відмовлено. При цьому така відмова була визнана судом протиправною.

Враховуючи викладене, суд задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування повторної відмови ГУ Держгеокадастру у Сумській області, викладеної в листі від 13.02.2018 № 31-18-0.6-1500/2-18, у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2 га за рахунок земельної ділянки сільськогосподарського призначення за кадастровим номером :01:006:0277, яка знаходиться в адміністративних межах Московської сільської ради Липоводолинського району за межами населених пунктів

Зважаючи на те, що відповідач повторно відмовив ОСОБА_1 у наданні дозволу з підстав, аналогічних до тих, що були визнані судом по справі № 818/1668/17 протиправними, у даному випадку єдиним правильним способом захисту порушеного права позивача є зобов'язання ГУ Держгеокадастру надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2 га за рахунок земельної ділянки сільськогосподарського призначення за кадастровим номером :01:006:0277, яка знаходиться в адміністративних межах Московської сільської ради Липоводолинського району за межами населених пунктів, у звязку із чим суд задовольняє позовні вимоги в цій частині.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Проте, ГУ Держгеокадастру у Сумській області протиправно відмовило позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, при цьому, відповідач посилається на підстави, не передбачені Земельним кодексом України чи іншими законодавчими актами.

Відповідач зобовязаний або надати дозвіл позивачу на розроблення проекту землеустрою, або відмовити у наданні такого дозволу, але на законних підставах.

Суд вважає, що в даному випадку не буде втручанням суду в дискреційні повноваження ГУ Держгеокадастру, а буде обґрунтований спосіб захисту порушеного права позивача, оскільки відповідач протиправно надав формальну відмову (неодноразово) з підстав, не передбачених діючим законодавством. Зазначений висновок суду повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеному у рішенні від 16.09.2015 у справі № 21-1465а15. В даному рішенні ОСОБА_2 Суд вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

На законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб'єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення (постанова Вищого адміністративного суду України від 16.06.2015 у справі № К/800/6863/15, від 29.11.2016 № К/800/17306/16, № К/800/17393/16 від 29.09.2016, № К/800/13317/15 та від 17.12.2015 № К/800/32134/15). Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб'єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов'язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов'язати до цього в судовому порядку (постанова Вищого адміністративного суду України від 17.12.2015 у справі №К/31204/15). Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

У справі, що розглядається, повноваження щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою чи надання мотивовано відмови у його наданні, регламентовано частиною 6 статті 118 ЗК України. Умови, за яких орган відмовляє у наданні дозволу, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган повинен надати дозвіл. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - надати дозвіл або не надати (відмовити). За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними. Тому ці доводи представника відповідача суд відхиляє, як необгрунтовані. Отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у користування.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Сумській області підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1409,60 грн., сплаченого згідно з квитанцією від 22.02.2018 № 0.0.971592274.1 (а.с. 4).

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про визнання протиправною та скасування відмови, зобов'язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати повторну відмову Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, викладену в листі від 13.02.2018 № 31-18-0.6-1500/2-18, у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2 га за рахунок земельної ділянки сільськогосподарського призначення за кадастровим номером :01:006:0277, яка знаходиться в адміністративних межах Московської сільської ради Липоводолинського району за межами населених пунктів;

Зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Сумській області надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2 га за рахунок земельної ділянки сільськогосподарського призначення за кадастровим номером :01:006:0277, яка знаходиться в адміністративних межах Московської сільської ради Липоводолинського району за межами населених пунктів.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Сумській області (м. Суми, вул. Петропавлівська, 108, і.к. 3976885) на користь ОСОБА_3 (Липоводолинський район, с. Московське, вул. Русанівського, 40) суму судового збору в розмірі 1409,60 грн.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 02.05.2018.

Суддя С.М. Гелета