Справа № 535/97/18
Суддя: Загнійко А. В.
Дата ухвалення: 2018-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 535/97/18
Провадження № 2-а/535/5/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2018 року смт Котельва

Котелевський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Загнійко А.В.,

при секретарі судового засідання Момот Г.І.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу №535/97/18 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора УПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України лейтенанта поліції Захарова Олексія Миколайовича про скасування рішення суб'єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності.

ВСТАНОВИВ:

Позивач 29.01.2018 року звернувся до суду адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови серії БР №523070 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що постановою відповідача від 14.01.2018 року, серії БР №523070, його (позивача) було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП, та застосовано стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. у зв'язку з порушенням п. 2.4а та 2.3в ПДР України, керуючи транспортним засобом, обладнаним засобом пасивної безпеки, не був пристебнутий ременем безпеки, не пред'явив посвідчення водія та талон реєстрації транспортного засобу. З винесеною постановою відповідача не погоджується. Оскільки він був пристебнутий ременем безпеки і мав при собі посвідчення водія. Також зазначив про те, що він не пропустив строку подачі адміністративного позову до суду, оскільки оскаржувану постанову отримав поштою 19.01.2018 року.

Ухвалою суду від 06.02.2018 року відкрито провадження у справі.

Відповідач надав до суду відзив на адміністративний позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки позивач допустив порушення вимог безпеки дорожнього руху, а саме: 14.01.2018 року, керуючи автомобілем «ВАЗ 21099» д.н.з. НОМЕР_2 в с. Велика Рублівка по вул. Центральна, БУВ пристебнутий ременем безпеки. А також не пред'явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та поліс загальнообов'язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 2.3в та п.2.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року за №1306. Відповідач надав DVD-Rдиск з відеозаписом, як доказ фіксації факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення по справі про адміністративне правопорушення. А також зазначив, що будь-яких заяв та клопотань, у тому числі й про отримання правової допомоги, від ОСОБА_2 під час розгляду справи на місці, не надходило (а.с.45-50).

Представник позивача - адвокат ОСОБА_1, який діє на підставі ордерів ПТ №060033 від 15.02.2018 року та ПТ №060018 від 30.03.2018 року (а.с.60-61), 27.03.2018 року подав до суду відповідь на відзив відповідача на адміністративний позов, в якому просить задовольнити позов у повному обсязі та надав СD-Rдиск з аудіо- та відеозаписами подій 13-14.01.2018 року (а.с.62-70).

Під час судового розгляду представник позивача ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених в адміністративному позові та відповіді на відзив.

Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином (а.с.96). Його неявка у судове засідання, відповідно до ч.1 ст.205 КАС України не перешкоджає розгляду справи по суті.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, які є доказами по ній, оцінюючи зібрані і надані докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом достовірно встановлено, що постановою відповідача (прізвище якого уточнено у ході судового розгляду) - інспектора роти №4 батальйону УПП в Полтавській області ДПП лейтенанта поліції Захарова Олексія Миколайовича від 14.01.2018 року, серії БР №523070, було притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.5 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за те, що ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом ВАЗ 21099, номерний знак НОМЕР_2, «14.01.2018 року, близько 00.05 хв., на вул. Центральна в с. Велика Рублівка Котелевського району Полтавської області, керуючи транспортним засобом, обладнаним засобом пасивної безпеки, не був пристебнутий ременем безпеки, та не пред'явив посвідчення водія та талон реєстрації транспортного засобу, чим порушив п.п. 2.4а та 2.3в ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП» (так зазначено у постанові) (а.с.5).

Згідно з ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Статтею 55 Конституції України, передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частиною 2 ст. 2 цього Кодексу передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з п.п. 8, 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасникам дорожнього руху ставиться в обов'язок знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію» зазначено, що поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», визначається Правилами дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (із змінами та доповненнями).

Згідно з п. 1.1. ПДР, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно з п. 2.4 «а» ПДР України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідно п. 2.3 «в» ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний: на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися особі, яка навчає водінню, якщо за кермом учень, а в населених пунктах, крім того, водіям-інвалідам, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів і таксі.

Згідно з ч.5 ст. 121 КУпАП, порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.1 ст.126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 258 КУпАП визначено, що протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п'ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно з ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення про порушення правил дорожнього руху (у т.ч. ч. 5 ст. 121, ст.126 КУпАП).

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 року за №1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року, №1408/27853 у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

При цьому, відповідно до п.2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч.5 ст. 121, ст.126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

У статті 276 КУпАП визначено місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. Так, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 121 - 126 цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників. Законами України може бути передбачено й інше місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

У статтях 277, 277-2, 278 КУпАП визначено строки розгляду справи про адміністративне правопорушення, порядок повідомлення та порядок підготовки до розгляду такої справи. Зокрема у ст. 278 цього Кодексу при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно ст.279 КУпАП чітко встановлено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, який розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу.

Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Поліцейський в своїй діяльності зобов'язаний керуватися як вказаними законодавчими актами, так і Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі (надалі - Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року за № 1395.

Згідно з пунктом 9, 10 розділу ІІІ зазначеної Інструкції розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Згідно ч.2 ст.283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, імя та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

У ч.3 ст.283 цього Кодексу, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Як роз'яснено у Рішенні Конституційного Суду України від 26.05.2015 року №5-рп/2015, словосполучення «за місцем його вчинення», вжите у названій статті, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

У даному випадку, оскаржувана постанова складена відповідачем у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

Відповідно до ст.251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів,а також іншими документами.

На підставі ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення містить відомості, встановлені ч. 3 ст. 283 КУпАП, а саме: відомості про дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб (марка, модель, номерний знак); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення, та не містить відомості про порядок її оскарження. Про це зазначено лише на звороті постанови про накладення адмінстягнення, на якому відсутні підписи як особи, яка складала постанову, так і особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності (а.с.5).

Однак, постанова у справі про адміністративне правопорушення була складена відповідачем-інспектором без дотримання вимог норм вказаних законодавчих актів, з порушенням порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, яка передувала б ухваленню (складанню) постанови, тобто не відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 279, 280, 283 КУпАП та п.п. 9, 10 розділу ІІІ Інструкції. Зокрема, як постає з позовної заяви та відзиву на позов, а також відтворених фрагментів відеозаписів на DVD-Rдиску, наданому відповідачем, розгляд справи по суті відповідачем не здійснювався, зокрема відсутні дані про представлення поліцейського, який розглядав справу, оголошення ним, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, не були встановлені та досліджені відповідачем належні і допустимі докази на підтвердження вчинення позивачем поставленого йому у вину адміністративного правопорушення.

Згідно з ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно з ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно ч. 1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частина 2 ст.77 КАС України встановлює, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Так, відповідачем при ухваленні оскарженої постанови не були встановлені належні і допустимі докази вчинення позивачем поставленого йому у вину адміністративного правопорушення. У матеріалах справи відсутні дані про те, що відповідачем було встановлено та допитано як свідків осіб, які були очевидцями події.

Так, в оскаржуваній постанові зазначено, що до постанови додаються відеозаписи з бодікамер ВІ 00111, 131 00082 (а.с.5). Відповідачем до відзиву на адміністративний позов надано DVD-Rдиск з відеозаписом, на якому, як стверджує відповідач, зафіксовано факт правопорушення та розгляду справи про адміністративне правопорушення, який є доказом по даній справі про адміністративне правопорушення. Представником позивача дана обставина не заперечується, клопотання про визнання наданого доказу недопустимим чи неналежним від представника позивача не надходило.

Наданий відеозапис було відтворено в ході судового розгляду та встановлено, що 13.01.2018 року у період часу з 23.36 год. по 23.38 год. працівниками поліції було зупинено автомобіль під керуванням позивача, один з яких висловив прохання привідкрити вікно автомобіля, оскільки йому погано чути слова водія, у зв'язку з тим, що він (працівник поліції) хоче запитати декілька слів у водія, та просить підказати як проїхати в сторону смт Котельва, після чого просив відкрити двері щоб поспілкуватися з водієм (файл ). Вкінці цього фрагменту відеозапису працівник поліції назвав своє прізвище - ОСОБА_4 (конверт на а.с.50).

Інший фрагмент відеозапису від 13.01.2018 року у період часу з 23.53 год. по 23.58 год. (файл ) містить пропозицію працівника поліції пройти тест, з метою встановлення перебування позивача в стані алкогольного сп'яніння, у відповідь на що, позивач пропонував спочатку запросити свідків перед проходженням тесту. Після чого працівник поліції запропонував пред'явити документи й вийти з транспортного засобу або відкрити вікно, а позивач відмовився пройти тест з метою встановлення перебування в стані алкогольного сп'яніння без свідків. Крім того, працівник поліції називає водія (позивача по справі) Олександровичем, що не суперечить поясненням представника позивача про те, що позивач пред'явив посвідчення водія через скло автомобіля, що й дозволило встановити особу водія.

Фрагмент відеозапису від 13.01.2018 року у період часу з 23.58 год. по 23.59 год. (файл 180600155) містить усне повідомлення працівника поліції про те, що він починає нервувати, а коли він нервує - то він злий.

Фрагмент відеозапису від 14.01.2018 року у період часу з 00.24 год. по 00.29 год. (файл ) містить початок висловлення працівником поліції прохання до водія (позивача по справі) пред'явити посвідчення водія та талону реєстрації трансп….(на 00:25:38). Однак дане прохання було перервано іншим працівником поліції, який в цей час вирішив, що спочатку необхідно роз'яснити положення норм чинного законодавства щодо невиконання вимоги працівника поліції про зупинку транспортного засобу та щодо підстав вилучення посвідчення водія. Після чого працівник поліції повідомив, що водій не виконав вимогу про зупинку транспортного засобу, а тому його посвідчення водія повинно бути вилучено відповідно до вимог ст.265-1 КУпАП. Та роз'яснив, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ознаками ст.122-2 КУпАП (невиконання водіями вимог про зупинку).

Фрагмент відеозапису від 14.01.2018 року у період часу з 01:09 год. по 01:14 год. (файл ) містить відеозапис моменту оголошення змісту постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення (оскільки ОСОБА_2 відмовився від підпису про її отримання та отримання її копії) тільки за ознаками однієї статті - «ч.1 ст.126», а саме про те, що водій «не пред'явив посвідчення водія і талон реєстрації транспортного засобу й не передав його для вилучення згідно зі ст.265-1» та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу 425 грн.

У той же час, зміст оскаржуваної постанови від 14.01.2018 року, що викладений письмово і який містить вказівку на те, що особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності ознайомлена з її змістом та від підпису відмовилась, відрізняється від змісту оголошеного 14.01.2018 року тексту постанови.

Так, як зазначено вище, постановою відповідача від 14.01.2018 року, серії БР №523070, було притягнуто до адміністративної відповідальності позивача за ч.5 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за те, що ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом ВАЗ 21099, номерний знак НОМЕР_2, «14.01.2018 року, близько 00.05 хв., на вул. Центральна в с. Велика Рублівка Котелевського району Полтавської області, керуючи транспортним засобом, обладнаним засобом пасивної безпеки, не був пристебнутий ременем безпеки, та не пред'явив посвідчення водія та талон реєстрації транспортного засобу, чим порушив п.п. 2.4а та 2.3в ПДР України , чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП» (а.с.5).

Наданими відповідачем відеозаписами підтверджується, що автомобіль під керуванням позивача був вперше зупинений працівниками поліції 13.01.2018 року о 23.36 год. на ділянці автодороги. Постанова про накладення адміністративного стягнення оголошена о 01.14 год. на території автозаправної станції (а.с.50).

Будь-яких доказів того, що позивач саме 14.01.2018 року, близько 00.05 хв., на вул. Центральна в с. Велика Рублівка Котелевського району Полтавської області, керуючи транспортним засобом, обладнаним засобом пасивної безпеки, не був пристебнутий ременем безпеки, та не пред'явив посвідчення водія та талон реєстрації транспортного засобу, по справі не встановлено. Згідно з відтвореними відеозаписами, наданими відповідачем, позивачу пред'являлись різні прохання та вимоги (поговорити, підказати як проїхати до смт Котельва, відкрити вікно та двері автомобіля, пройти тест щодо перебування водія в стані алкогольного сп'яніння, вийти з автомобіля, передати посвідчення водія для вилучення, у зв`язку з притягненням до адмінвідповідальності за ст.122-2 КУпАП (невиконання водієм вимоги про зупинку), яка передбачає вилучення посвідчення водія тощо), однак жодної вимоги (закінченого висловлювання вимоги) про пред'явлення посвідчення водія та талону реєстрації транспортного засобу, чи фіксації керування транспортного засобу ременем безпеки чи надання пояснення водієм з приводу невикористання ременя безпеки, не встановлено. Крім того, відповідно до відзиву на позов, наданого до суду відповідачем, позивач 14.01.2018 року, керуючи автомобілем «ВАЗ 21099» д.н.з. НОМЕР_2 в с. Велика Рублівка по вул. Центральна, БУВ пристебнутий ременем безпеки (а.с.45-50).

Наданий позивачем СD-Rдиск, містить два фрагменти відеозапису подій 14.01.2018 року на території автозаправній станції, про проходження ОСОБА_2 тесту із застосуванням технічних засобів працівником поліції, яким не було встановлено факту перебування позивача в стані алкогольного сп'яніння, вимога працівників поліції передати посвідчення водія для вилучення, а також зафіксовано дзвінок ОСОБА_2 на гарячу лінію «102». Аудіозапис, що міститься на СD-Rдиску не відтворюється, а тому судом не досліджувався в ході судового розгляду (а.с.70).

Допитані під час судового розгляду свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, які є працівниками на автозаправній станції ТОВ "ТД "Автотрансойл", пояснили, що ОСОБА_2 14.01.2018 року близько 00.10 год. приїхав на територію АЗС та подавав звуковий сигнал автомобілем, за ним під`їхали працівники поліції, які хотіли витягти ОСОБА_2 з автомобіля, просили передати посвідчення водія для вилучення,оскільки він не виконав вимоги про зупинку транспортного засобу, але водій говорив, що вже показував його. Коли ОСОБА_2 пройшов тест щодо встановлення факту перебування в стані алкогольного сп`яніння, працівники поліції далі вели себе спокійно. ОСОБА_2 відмовився від підпису про ознайомлення та отримання постанови по справі про адмінправопорушення. Бокове скло дверей автомобіля з боку водія, на якому приїхав ОСОБА_2. було розбите.

Згідно з повідомленням департаменту поліції Управління патрульної поліції в Полтавській області Національної поліції України від 16.04.2018 року, встановлено що 13.01.2018 року близько 23 год. 57 хв. ОСОБА_2 звертався на спеціальну лінію «102» зі скаргою на лейтенанта поліції ОСОБА_4. Дане повідомлення на службовий планшет отримав екіпаж «Алтей-0122» УПП в Полтавській області ДПП. Згідно електронного рапорту працівника відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП в Полтавській області ДПП ОСОБА_7 в телефонному режимі заявник повідомив, що звернувся з метою інформування. По даному зверненню перевірка відділом моніторингу та аналітичного забезпечення УПП в Полтавській області ДПП не проводилася (а.с.97).

Відповідно ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Якщо буде встановлено, що постанову винесено органом (посадовою особою), неправомочним вирішувати цю справу, то така постанова скасовується і справа надсилається на розгляд компетентного органу (посадової особи).

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді). Якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Отже, враховуючи наведені і встановлені обставини, неподання відповідачем суду належних і допустимих доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративних правопорушень, спростування позову, оскаржувана постанова підлягає скасуванню з закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. ст.287 289 КУпАП, ст. ст. 2, 5, 6, 9, 14, 72-78, 241-246, 250, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнитиповністю.

Скасувати постанову серії БР №523070 року від 14.01.2018 року, винесену інспектором УПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України лейтенантом поліції Захаровим Олексієм Миколайовичем про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. (чотириста двадцять п'ять грн. 00 коп.) і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду через Котелевський районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя