Справа № 804/1634/17
Суддя: Барановський Роман Анатолійович
Дата ухвалення: 2018-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2018 року Справа № 804/1634/17

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу №804/1634/17 за позовом ОСОБА_2 до Новокодацького відділу Державної виконавчої служби м.Дніпро Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

06.03.2017р. ОСОБА_2 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Новокодацького відділу Державної виконавчої служби м.Дніпро Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (далі- Новокодацький ВДВС м.Дніпро, виконавчий орган, відповідач) із позовними вимогами щодо:

визнання незаконною бездіяльності державного виконавця Новокодацького відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області щодо неповернення власнику автомобіля марки VOLKSWAGEN POLO SEDAN, 2013 року випуску, державний номер НОМЕР_1, вилученого 28.12.2016 року;

зобовязання відповідача витребувати у зберігача автомобіль VOLKSWAGEN POLO SEDAN, 2013 року випуску, державний номер НОМЕР_1 та повернути власнику.

Справі присвоєно єдиний унікальний номер №804/1634/17.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду (головуючий суддя - Степаненко В.В.) від 09.03.2017 р. адміністративний позов ОСОБА_2 до Новокодацького відділу Державної виконавчої служби м.Дніпро Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії - залишено без розгляду з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст.155 Кодексу адміністративного судочинства України.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржила дану ухвалу в апеляційному порядку.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задоволено частково, ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.03.2017р. скасовано та ухвалено направити адміністративну справу №804/1634/17 до суду першої інстанції для продовження розгляду.

12.12.2017р. судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Барановському Р.А. у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.12.2017р. передано матеріали адміністративної справи №804/1634/17 до розгляду.

Адміністративний позов поданий позивачем з підстави порушення її прав відповідачем, однак оригінал адміністративного позову ОСОБА_2 був відсутній у матеріалах адміністративної справи №804/1634/17 на момент передачі зазначеної справи судді до розгляду, у зв'язку з чим з огляду на вимоги ст. 106 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, яка була чинною до 15.12.2017р.), у зв'язку з чим даний позов ухвалою суду від 14 грудня 2017 р. був залишений без руху, із встановленням позивачу терміну для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної зави без руху.

На виконання вимог ухвали суду від 14.12.2017р. позивач виправила вказані недоліки позовної заяви, у звязку з чим позовна заява ОСОБА_2 була приведена у відповідність до ст. 106 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, яка була чинною до 15.12.2017р.) і вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду 06.03.2017р.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.02.2018 р. відкрито провадження по справі №804/1634/17 за вищезазначеним позовом та ухвалено здійснювати розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження згідно ч. 2 ст. 257 та ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України у письмовому провадженні.

Згідно ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України сторони були належним чином повідомлені про розгляд справи №804/1634/17 у спрощеному провадженні з урахуванням положень ст. 269 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправною бездіяльністю Новокодацького ВДВС м.Дніпра. Так, ОСОБА_2 у позовній заяві зазначає, що 28.12.2016р. державним виконавцем Новокодацького ВДВС м.Дніпра на виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 здійснено виконавчі дії щодо вилучення належного позову автомобіля. При цьому позивач зазначає, що з моменту відкриття виконавчого провадження за даним написом ОСОБА_2 повідомила виконавчий орган стосовно оскарження даного виконавчого документу в рамках цивільної справи №205/6697/15-ц та 28.12.2016р. надала державному виконавцю Демінській Г.С. примірник рішення суду за результатами розгляду зазначеної справи, яким спірний виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню, на підставі якого 29.12.2016р. відповідачем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Позивач зазначає, що не зважаючи на це, 29.12.2016р. після особистого звернення ОСОБА_2 до зберігача, останній відмовився повертати їй автомобіль. Позивач, посилаючись на ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 943, 953, 959 Цивільного кодексу України, звертає увагу суду на те, що повернути належний ОСОБА_2 має здійснити особа, якою він був вилучений, тобто відповідачем. З огляду на допущену, на думку позивача, протиправну бездіяльність з боку державного виконавця Новокодацького ВДВС м.Дніпра ОСОБА_4 щодо повернення належного ОСОБА_2 автомобіля позивач звернулась із скаргою до безпосереднього керівника даного державного виконавця - начальника даного виконавчого органу, а 25.01.2017р. направлено до державного виконавця клопотання про необхідність витребування належного позивачу автомобіля. Позивач стверджує, що, зрозумівши, що відповідач ухиляється від виконання обовязку з повернення ОСОБА_2 належного їй автомобіля, 06.02.2017р. помилково звернулась до Ленінського суду м.Дніпропетровська за захистом власних порушених прав, однак 01.03.2017р., дізнавшись про ухвалу Ленінського районного суд м.Дніпропетровська щодо повернення поданого нею позову з підстав непідсудності, ОСОБА_2 звернулась до належного суду.

Позиція Новокодацького ВДВС м.Дніпра відображена у запереченнях на позов та полягає у безпідставності заявлених ОСОБА_2 позовних вимог. Так відповідач зазначає, що 28.12.2016р. після вилучення в рамках виконавчих дій належного ОСОБА_2 транспортного засобу державним виконавцем отримано від позивача примірник рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 12.12.2016р. по справі №205/6697/15-ц, яким визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 №50 від 25.01.2016р. З огляду на зазначене 29.12.2016р. державним виконавцем Новокодацького ВДВС м.Дніпра винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №50387164 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», яку боржником (ОСОБА_2І.) отримано особисто 29.12.2016р., а стягувачу направлено відповідний примірник засобами поштового звязку. Окрім того, відповідач зауважує, що ним також направлено дану постанову про закінчення виконавчого провадження для виконання до ТСЦ №1241 Регіонального сервісного центру МВС в Дніпропетровській області, Управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області в частині припинення чинності арешту та розшуку майна боржника. Також, відповідач стверджує, що разом із примірником постанови про закінчення виконавчого провадження зберігачу транспортного засобу позивача (тобто ОСОБА_5В.) також було направлено лист, у якому відповідач, посилаючись на приписи ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» зазначив про необхідність повернення ОСОБА_2 належного їй транспортного засобу. З огляду на викладене, відповідач вважає, що державним виконавцем були вчинені усі виконавчі дії виключно у спосіб та в порядку встановленому Конституцією України та Законом України «Про виконавче провадження». Окрім того, відповідач звертає увагу на те, що рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.07.2017р. по справі №205/6697/15-ц було скасовано рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 12.12.2016р.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено наступне.

На примусовому виконанні у Новокодацькому відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області перебувало виконавче провадження (ВП № 50387164) з примусового виконання виконавчого напису №50 від 25.01.2016 виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про звернення стягнення на транспортний засіб: легковий автомобіль марки - VOLKSWAGEN, модель - POLO SEDAN, номер шасі (кузова, рами) - XW8ZZZ61ZDG051943, рік виробництва - 2013, колір - синій, державний номер - АЕ2636НІ, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1; РНОКПП НОМЕР_2) в рахунок погашення заборгованості перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" (далі - ТОВ "Порше Мобіліті"; ) в розмірі 286 975,94 грн.

03.03.2016р. у відповідності до вимог ст. ст. 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999р. державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_6 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №50387164, у якій боржнику було надано строк до 10.03.2016р. для самостійного виконання вимог виконавчого документа та попереджено боржника про примусове виконання рішення після закінчення встановленого строку зі стягненням з нього виконавчого збору в розмірі 10% від фактичної стягнутої суми.

Вимоги виконавчого документа у встановлений державним виконавцем строк для самостійного виконання боржником виконано не було, з огляду на відсутність доказів спростування останнього.

Після закінчення строку на самостійне виконання вимог виконавчого документа, відповідно до вимог ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» (№606-XIV від 21.04.1999р.), 11.03.2016р. відповідачем винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у сумі 28 697,59 грн., копію якої надіслано боржнику.

Відповідно до ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» (від 21.04.1999, № 606-XIV) державним виконавцем 11.03.2016р. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, копії якої надіслані учасникам виконавчого провадження та в органи і установи, які посвідчують договори відчуження майна чи проводять його перереєстрацію на іншого власника. Зокрема, дану постанову направлено до виконання Територіальному сервісному центру 1241 Регіонального сервісного центру МВС в Дніпропетровській області.

11.03.2016р. до Державного реєстру обтяжень рухомого майна внесено інформацію (реєстраційний номер 15731169) про арешт майна боржника (зокрема, щодо заборони відчуження транспортного засобу: автомобіль легковий, марки - VOLKSWAGEN, модель - POLO SEDAN, номер шасі (кузова, рами) - XW8ZZZ61ZDG051943, рік виробництва - 2013, колір - синій, номер державної реєстрації - АЕ2636НІ).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» (№606-XIV від 21.04.1999р.) державним виконавцем 11.03.2016р. винесено постанову про зупинення виконавчого провадження, копії якої надіслані учасникам виконавчого провадження.

Окрім того, 11.03.2016р. відповідачем на підставі ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» (№606-XIV від 21.04.1999р.) винесено постанову про розшук майна боржника, копії якої надіслані сторонам та в органи Національної поліції.

25.03.2016р. та 30.03.2016р. відповідачем отримано від Територіального сервісного центру 1241 МВС України повідомлення №31/4-1241-1688/с від 17.03.2016р. та від Відділу управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, у яких зазначено адресу реєстрації боржника та зазначено щодо накладення обмеження (арешт та/або заборона відчуження і розшук та/або затримання) на відповідне майно боржника (транспортний засіб).

28.12.2016р. за результатами виходу за адресою: м. Дніпро, вул. Черкаська, 29 А - державним виконавцем виявлено транспортний засіб марки VOLKSWAGEN, модель - POLO SEDAN, 2013 року випуску із державним номером АЕ2636НІ.

З огляду на викладене, відповідачем ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» (№1404-VIII від 02.06.2016p.) державним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника від 28.12.2016р., а саме вищезазначеного транспортного засобу (автомобіль легковий, марки - VOLKSWAGEN, модель - POLO SEDAN, рік виробництва - 2013, колір - синій, номер державної реєстрації - АЕ2636НІ), та передано на зберігання ОСОБА_7, представнику ТОВ «Порше Мобіліті» за довіреністю, на підставі ч. 1 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» (№ 1404-VIII від 02.06.2016 p.), якою передбачено, що майно, на яке накладено арешт, крім майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону, передається на зберігання боржникові або іншим особам (далі - зберігач), що призначені виконавцем у постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника, під розписку.

28.12.2016р. ОСОБА_2 подано до Новокодацького ВДВС м.Дніпра заяву про закінчення виконавчого провадження на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.12.2016р. по справа № 205/6697/15-ц (з відміткою про набрання чинності від 23.12.2016р.), згідно з яким виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 №50 від 25.01.2016р. визнано таким, що не підлягає виконанню.

На підставі вищевикладеного 29.12.2016р. державним виконавцем Новокодацького ВДВС винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №50387164 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (№ 1404-VIII від 02.06.2016p.), так як виконавчий документ визнано таким, що не підлягає виконанню, копії якої боржником отримано особисто 29.12.2016р., що підтверджується відповідним записом на супровідному листі Новокодацького ВДВС м.Дніпра за вих. №22399/20 від 29.12.2016р. Інші примірники зазначеної постанови про закінчення виконавчого провадження направлено приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 (разом із оригіналом виконавчого документу) та на адресу ТОВ «Порше Мобіліті» засобами поштового звязку.

Постанова про закінчення виконавчого провадження ВП №5038716 від 29.12.2016 направлена для виконання до ТСЦ №1241 Регіонального сервісного центру МВС в Дніпропетровській області, Управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області в частині припинення чинності арешту та розшуку майна боржника.

Окрім того, як вбачається із матеріалів справи 29.12.2016р. Новокодацьким ВДВС м.Дніпра направлено представнику ТОВ «Перше Мобіліті» ОСОБА_7 (особа, на зберіганні якої перебував належний позивачу автомобіль) лист за вих. №22400/20 (отримано 03.01.2017р.), у якому відповідач, посилаючись на приписи ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» зазначив про необхідність повернення ОСОБА_2 належного їй транспортного засобу, попередивши про встановлену Законом України «Про виконавче провадження» відповідальність за невиконання законних вимог державного виконавця.

Як слідує із наданого позивачем листа начальника відділу продажу автомобілів ТОВ «ГРАНД АВТО» за вих. №133 від 12.01.2017р. - ОСОБА_2 зверталась до даного підприємства з вимогою повернути належний їй автомобіль (запис від 30.12.2016р. в Книзі скарг і пропозицій ТОВ «ГРАНД АВТО»), однак позивачу було відмовлено у поверненні транспортного засобу, зазначивши, що даний автомобіль було передано на зберігання ТОВ «Порше Мобіліті», який отримано ним згідно акту опису й арешту на відповідальне зберігання.

31.12.2016р. ОСОБА_2 було направлено до Новокодацького ВДВС м.Дніпра скаргу на дії державного виконавця Новокодацького ВДВС ОСОБА_6 (отримано відповідачем 0 11.01.2017р. та зареєстровано за №136/137-44).

У відповідь на подану позивачем скаргу виконавчим органом складено та вручено ОСОБА_2 лист (вих. №379/20 від 17.01.2017р.).

Із повідомлення Управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області №39вс від 11.01.2017р., поданого у відповідь на лист відповідача за вих. №22399/20 від 29.12.2016р. даний орган зазначив про зняття обмеження (розшук та/або затримання) із належного позивачу транспортного засобу.

Із повідомлення Територіального сервісного центру 1241 МВС України №10вс від 11.01.2017р., поданого у відповідь на лист відповідача за вих. №22399/20 від 29.12.2016р. даний орган зазначив про зняття обмеження (арешту та/або заборона на відчуження) із належного позивачу транспортного засобу.

Також із наданого до суду Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (реєстрація вилучення запису) №51195163 від 03.01.2017р. (отримано відповідачем 03.02.2017р. та зареєстровано за №480/13.7-46) адміністратором Державного підприємства «Національні інформативні системи» вилучено із Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис за №15731169 стосовно арешту майна боржника (зокрема, щодо заборони відчуження транспортного засобу: автомобіль легковий, марки - VOLKSWAGEN, модель - POLO SEDAN, номер шасі (кузова, рами) - XW8ZZZ61ZDG051943, рік виробництва - 2013, колір - синій, номер державної реєстрації - АЕ2636НІ).

12.01.2017р. Новокодацький ВДВС м.Дніпра звернувся із запитом до Ленінського районного суду м.Дніпропетровська (вих. №176) (отримано 12.01.2017р.) з проханням повідомити дату отримання позивачем або її представником рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 12.12.2016р. у справі №205/6697/15-ц, що набрало законної сили 23.12.2016р.

25.01.2017р. ОСОБА_2 направлено до начальника Новокодацького ВДВС м.Дніпра ОСОБА_8 скаргу на бездіяльність державного виконавця Демської Г.С. (отримано відповідачем 26.01.2017р. та зареєстровано за №488/13.7-44), а також клопотання про повернення майна переданого на зберігання (отримано відповідачем 26.01.2017р. та зареєстровано за №489/13.7-44).

За результатами розгляду отриманої відповідачем 26.01.2017р. скарги ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця Демської Г.С. начальником Новокодацького ВДВС м.Дніпра ОСОБА_8 проведено перевірку виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису №50 від 25.01.2016р., виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та винесено постанову від 06.02.2017р., у якій дії державного виконавця Новокодацького ВДВС м.Дніпра ОСОБА_6 визнано такими, що вчинені без порушень норм діючого законодавства.

Зазначену постанову отримано ОСОБА_2 21.02.2017р., що підтверджується підписом позивача на супровідному листі (вих. №1766/20 від 06.02.2017р.) до постанови про проведення перевірки законності виконавчого провадження від 06.02.2017р.

За твердженням позивача, 06.02.2017р. ОСОБА_2 зверталась до Ленінського районного суду м.Дніпропетровська із відповідним позовом щодо оскарження бездіяльності відповідача та зобовязання вчинити певні дії, однак ухвалою від 14.02.2017р. Ленінський районний суд м.Дніпропетровська ухвалив повернути позов ОСОБА_2 з підстав непідсудності.

06.03.2017р. ОСОБА_2 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із даним адміністративним позовом, який, з урахуванням приписів ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIІI від 02.06.2016р. (у редакції, яка була чинною станом на 21.02.2017р.) та ч. 4 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, яка була чинною до 15.12.2017р.), подано позивачем у встановлений законом строк, у звязку з чим суд не вбачає підстав для задоволення клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку звернення до суду із адміністративним позовом, оскільки такий строк позивачем не порушено.

Слід також зазначити, що рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.07.2017р. у справі №205/6697/15-ц (провадження №22-ц/774/1971/17) скасовано рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 12.12.2016р. та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

17.10.2017р. ТОВ «Порше Мобіліті» звернулось до Новокодацького ВДВС м.Дніпра із заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису №50 від 25.01.2016р., виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, на підставі якої відповідачем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №54923612 від 17.10.2017р.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України "Про виконавче провадження" в№1404-VIII від 02.06.2016р, згідно зі ст.1 якого виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) є сукупністю дій визначених у даному Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016р. (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів:

1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України;

2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом;

3) виконавчих написів нотаріусів;

4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій;

5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди;

6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом;

7) рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами;

8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України;

9) рішень (постанов) суб'єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016р. (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016р. (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), виконавче провадження підлягає закінченню, зокрема, у разі скасування рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа врегульовані статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016р. (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), якою передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст.ст. 73-76 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, відповідач належними та допустимими доказами довів, що державним виконавцем Новокодацького ВДВС м.Дніпра вчинялись всі передбачені чинним законодавством виконавчі дії, повязані із закінченням виконавчого провадження ВП №5038716, що спростовує доводи позивача стосовно допущення відповідачем протиправної бездіяльності.

Окрім того, слід зазначити, що скасування рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 12.12.2016р. по справі №205/6697/15-ц та відкриття виконавчого провадження ВП №54923612 згідно постанови державного виконавця від 17.10.2017р. виключає правові підстави та доцільність задоволення похідної заявленої ОСОБА_2 позовної вимоги щодо зобовязання Новокодацького ВДВС м.Дніпра витребувати у зберігача автомобіль VOLKSWAGEN POLO SEDAN, 2013 року випуску, державний номер НОМЕР_1 та повернути власнику.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ (ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відтак, з огляду на наведене, позови фізичних або юридичних осіб, спрямовані на оскарження рішень, дій або бездіяльності субєктів владних повноважень можуть бути задоволені лише в тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення по справі порушені права фізичних або юридичних осіб внаслідок таких рішень, дій або внаслідок допущення субєктом владних повноважень протиправної бездіяльності залишаються порушеними та підлягають судовому захисту.

В іншому разі в задоволенні відповідних позовів має бути відмовлено, оскільки правові наслідки оскаржуваних дій, рішення або бездіяльності субєкта владних повноважень за таких обставин є вичерпаними, а отже, задоволення позову не може призвести до відновлення порушених прав фізичної або юридичної особи.

За таких обставин, враховуючи той факт, що станом на час розгляду справи державним виконавцем Новокодацького ВДВС м.Дніпра відкрито інше виконавче провадження щодо виконання з примусового виконання виконавчого напису №50 від 25.01.2016 виданого приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_3 про звернення стягнення на транспортний засіб: марки - VOLKSWAGEN, модель - POLO SEDAN, номер шасі (кузова, рами) - XW8ZZZ61ZDG051943, рік виробництва - 2013, колір - синій, державний номер - АЕ2636НІ, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 в рахунок погашення заборгованості перед ТОВ "Порше Мобіліті" в розмірі 286 975,94 грн. (ВП № 50387164) суд доходить до висновку, що постанова державного виконавця Новокодацького ВДВС м.Дніпра ОСОБА_6 у виконавчому провадженні ВП №50387164 від 29.12.2016р., стосовно бездіяльності за результатами якої ОСОБА_2 подано даний позов - втратила свою чинність та актуальність, і не має жодного впливу на права, інтереси позивача й, відповідно, на обов'язки виконавчого органу..

Таким чином, предмет спору у справі, що розглядається, є фактично вичерпаним.

З огляду на вищевикладене, позов ОСОБА_2 до Новокодацького відділу Державної виконавчої служби м.Дніпро Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії - задоволенню не підлягає.

Згідно із ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України - в разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 (зазначене позивачем у позовній заяві місце проживання/перебування: 49000, м.Дніпро, вул. Черкаська, буд. 29-а; рнокпп НОМЕР_2) до Новокодацького відділу Державної виконавчої служби м.Дніпро Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (місцезнаходження: 49128, м.Дніпро, вул. Юрія Кондратюка, 108; ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Копію рішення суду направити учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1