Справа № 814/983/17
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2018-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2018 р.м.ОдесаСправа № 814/983/17

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Марич Є. В.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Крусян А.В.,

ОСОБА_1

при секретарі: Голобородько Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Інгульському районі м.Миколаєва Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2017р. по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Юг» до Державної податкової інспекції в Інгульському районі м.Миколаєва Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2015р. ТОВ «Глобал Юг» звернулося в суд із позовом до ДПІ в Інгульському районі м.Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати податкового повідомлення-рішення ДПІ в Інгульському районі м.Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області за № від 21.10.2015р., яким йому визначено грошове зобовязання з податку на додану вартість в сумі 52 500грн., з яких 35 000грн. основного платежу та 17 500грн. штрафних санкцій.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що в жовтні 2014р. ДПІ проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «Глобал Юг» з питань правомірності формування податкового кредиту по взаємовідносинам з ТОВ «Спецконсалт» за липень 2014р., за результатами якої 6.10.2014р. складено акт перевірки за №3894/14-02-22-01/38087140, у висновках якого встановлено порушення: п.185.1 ст.185, п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198 ПК України, внаслідок чого занижено податок на додану вартість у сумі 35 000грн. за липень 2014р..

На підставі висновків про порушення позивачем податкового законодавства ДПІ 21.10.2014р. прийнято податкове повідомлення-рішення за №, яким ТОВ «Глобал Юг» визначено грошове забезпечення з ПДВ у сумі 52 500грн., з яких 35 000грн.- основний платіж та 17 500грн. штрафні санкції.

Позивач вважає, що вищевказане податкове повідомлення-рішення ДПІ прийнято безпідставно, з порушенням норм чинного законодавства, отже є таким, що підлягає скасуванню.

Посилаючись на зазначені обставини просив позов задовольнити.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 18.04.2016р. адміністративний позов задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення за № від 21.10.2015р., яким ТОВ «Глобал Юг» визначено суму грошового забезпечення з ПДВ у сумі 52 500грн., з яких 35 000грн.- основний платіж, 17 500грн. штрафні санкції (т.2 а.с.124-126).

Податковий орган подав апеляційну скаргу на спірне рішення, та ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23.08.2016р. скаргу залишено без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін (т.2 а.с.160-162).

Не погоджуючись із прийнятими судовими рішеннями, податковий орган подав касаційну скаргу. Ухвалою ВАСУ від 20.04.2017р. (т.2 а.с.201-206) касаційну скаргу ДПІ задоволено частково, постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 18.04.2016р. та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 23.08.2016р. скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи по суті, Миколаївський окружний адміністративний суд своєю постановою від 11 серпня 2017р. адміністративний позов задовольнив.

Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення ДПІ у Ленінському районі м.Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області від 21.10.2015р. №.

В апеляційній скарзі апелянт просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення норм права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення на неї, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про задоволення скарги, скасування постанови з ухваленням по справі нової постанови, з наступних підстав.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що платником податку надані усі необхідні первинні документи податкового та бухгалтерського обліку, які підтверджують реальність господарських операцій з ТОВ «Спецконсалт» за період з 1.07.2014р. по 31.07.2014р., а тому вказані документи дають право на формування податкового кредиту з ПДВ по вказаним господарським операціям.

Проте, з вказаним висновком суду першої інстанції не може погодитись судова колегія, у звязку із недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, а також у звязку з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

За правилами ст.242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судова колегія вважає, що вказані порушення норм права призвели до неправильного вирішення справи по суті, а тому апеляційний суд на підставі ст.315 КАС України, постанову суду скасовує та приймає по справі нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог, з наступних підстав.

Так, апеляційним судом встановлено, підтверджено матеріалами справи і не спростовано сторонами, що у жовтні 2014р. ДПІ проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача по справі з питань правомірності формування податкового кредиту з ПДВ по взаємовідносинам з ТОВ Спецконсалт за липень 2014р.

В ході перевірки виявлені порушення п.185.1 ст.185, п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198 ПК України, внаслідок чого занижено ПДВ в сумі 35000грн. за липень 2014р., про що податковим органом 6.10.2014р. складено акт №3894/14-02-22-01/38087140 (т.1 а.с.14-36).

На підставі виявлених порушень, ДПІ 21.10.2014р. прийнято податкове повідомлення-рішення за № (т.1 а.с.13), яким ТОВ «Глобал Юг» збільшено суму грошового зобовязання з ПДВ в сумі 35000грн. основного платежу, 17500грн. штрафних санкцій.

Підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення стали висновки податкового органу про те, що контрагента ТОВ Спецконсалт не можливо знайти за основним місцем знаходження, надання транспортно-експедиційних послуг не є характерним видом його діяльності, у постачальника послуг відсутнє належне майно, транспортні засоби, персонал. Під час перевірки не було надано доказів залучення для виконання послуг третіх осіб, у реєстраційній базі даних відсутні транспортні засоби з номерами, вказаними у товарно-транспортних накладних, якими нібито здійснювалось перевезення вантажів.

Перевіряючи правомірність прийняття спірного податкового повідомлення-рішення, з урахуванням підстав, з якими позивач повязує його скасування, судова колегія виходить з наступного.

За правилами ст.185 ПК України обєктом оподаткування є господарська операція з постачання товарів, постачання послуг, ввезення товарів (послуг) на митну територію України, вивезення товарів (послуг) у митному режимі експорту.

Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 ст.193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбання (будівництво, спорудження, створення) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподаткованих операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Як зазначено в п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у звязку із придбанням товарі/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 ст.201 цього Кодексу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Отже, вищенаведені приписи податкового законодавства надають право платнику податків на включення до податкового кредиту сплачених сум іншому платнику податку тільки за умови проведення реальної господарської операції та наявності первинних документів, які підтверджують її проведення

Вимоги для підтвердження відомостей, визначених у податковій звітності встановлені ст.44 ПК. Так, згідно з положеннями пункту 44.1 цієї статті для цілей оподаткування платники податків зобовязані вести облік доходів, витрат та інших показників, повязаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відповідно до ст.1 цього Закону первинний документа це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз вказаної норми дає підстави вважити, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обовязкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтвердити її реальне (фактичне) здійснення.

Згідно зі ст.1 цього Закону господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобовязань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

За змістом ч.1 та 2 ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи первинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати встановлені обовязкові реквізити, у тому числі особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Судова колегія вважає за необхідним зазначити, що представлений у справі договір від 2.06.2014р. про надання транспортно-експедиційних послуг (т.1 а.с.61-64) не є первинним документом для цілей бухгалтерського обліку. Як визначено в ч.1 ст.626 ЦК України, договір є домовленістю двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Отже, договір свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання.

На підтвердження господарських операцій, позивачем надано податкові накладні, ТТН, рахунки про оплату наданих послуг.

Аналізуючи представлені первинні документи бухгалтерського обліку, судова колегія вважає, що надані документи не підтверджують факт надання реальних послуг, виходячи з умов договору.

Для перевірки та підтвердження реальності господарських операцій, судом апеляційної інстанції неодноразово викликались до суду представник постачальника ТОВ «Спецконсалт» та позивача, для пояснень щодо надання послуг позивачу. Проте, ні представник контрагента, ні представник позивача, жодного разу в судове засідання не прибули, пояснень не надали, реальність здійснення господарських операцій не підтвердили, а тому судова колегія, з урахуванням всіх обставин та пояснень податкового органу вважає, що факт реальності господарських операцій не знайшов свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Крім того, вказаний висновок судової колегії зроблений на тому, що додані до справи первинні документи не підтверджують того факту, що ТОВ «Спецконсалт» надавало транспортно-експедиційні послуги, оскільки надання таких послуг не є характерним видом діяльності цього постачальника.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції на ці обставини уваги не звернув, належної оцінки не дав, та дійшов помилкового висновку про підтвердження факту реальності господарських операцій з надання послуг.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що постанову суду не можливо вважати законною та обгрнутованною, а тому вона підлягає скасуванню, з ухваленням по справі нової постанови про відмову у позові.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.246,315,317 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Інгульському районі м.Миколаєва Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області задовольнити.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2017р. скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ТОВ «Глобал Юг» до Державної податкової інспекції в Інгульському районі м.Миколаєва Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 25 квітня 2018р.

Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3 ОСОБА_1