Справа № 171/1049/17(2-а/171/50/17)
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2018-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 квітня 2018 року справа № 171/1049/17(2-а/171/50/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Малиш Н.І.,

суддів: Баранник Н.П. Щербака А.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Інспектора 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_1 на постанову Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2017 року (суддя 1-ї інстанції Чумак Т.А., місце складання м. Апостолове, дата прийняття 16.11.2017р., дата складання повного тексту відсутня) у адміністративній справі №171/1049/17(2-а/171/50/17) за позовом ОСОБА_2 до Інспектора 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Інспектора 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови серії АР №773012 від 27 травня 2017 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з обставинами, викладеними в постанові не погоджується, оскільки порушення ПДР, зазначене інспектором в постанові ним не вчинювалося. Зазначив, що він виїжджав з двору по просп. Карла Маркса, 36, а не з площі Визволення на проспект Поштовий, у звязку з чим він не порушував вимог знаку 3.22 «Поворот праворуч заборонено» з табличкою в святкові та вихідні дні. Відсутні докази або свідки скоєного позивачем правопорушення. З наведеного вбачається, що у його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, адже відсутня субєктивна сторона (умисел або необережність) адміністративного правопорушення. Крім цього інспектором порушено порядок винесення постанови в частині складення його на місці вчинення порушення, а не за місцем вчинення. Оскаржувана постанова не містить посилання на докази, якими вона обґрунтовується.

Постановою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2017 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано неправомірною постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 27 травня 2017 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу в сумі 255 грн. та скасовано вказану постанову. У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Інспектор 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на необґрунтованість та порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що постанова в справі про адміністративне правопорушення складена повноважною на те посадовою особою згідно з вимогами КУпАП, та за наявності достатніх даних про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, дії позивача кваліфіковані правильно. Також зауважив, що з боку позивача, під час винесення постанови, не надходило ані клопотань, ані заяв щодо обґрунтування своїх дій.

Справа розглядається в порядку письмового провадження відповідно до п.1 ч.1 ст. 311 КАС України.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 27 травня 2017 року інспектором 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_1 розглянута справа про адміністративне правопорушення та винесена постанова про накладення на позивача адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №773012, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. (а.с. 6, 45).

За змістом цієї постанови, 27 травня 2017 року о 17:13 годині ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом HYUNDAI ELANTRA державний номер AН6331ІС, у м. Кривому Розі повертаючи з площі Визволення на проспект Поштовий не виконав вимоги знаку 3.22 «Поворот праворуч заборонено» з табличкою в святкові та вихідні дні 7.4.1, чим порушив п. 33 ОСОБА_3 дорожнього руху.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції зазначав, що відповідачем не надано доказів, якими підтверджується склад адміністративного правопорушення, скоєного позивачем.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ОСОБА_3 дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобовязані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, ОСОБА_3 дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до пункту 8.1 ОСОБА_3 дорожнього руху, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Пунктом 3.22 розділу 33 «Дорожні знаки» ОСОБА_3 дорожнього руху, визначено дорожній знак «Поворот праворуч заборонено» - дія знаку 3.22 поширюється на перехрещення проїзних частин та інші місця, перед якими встановлено цей знак.

Таблички до дорожніх знаків призначені для уточнення або обмеження дії знака і застосовуються виключно разом з знаками. Таблички розміщуються безпосередньо під знаками, з якими вони застосовуються.

Табличка 7.4.1 «Час дії» вказує на час дні тижня і час доби, протягом яких діє знак, а саме суботні, недільні та святкові дні.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, причиною притягнення позивача до адміністративної відповідальності стало порушення позивачем пункту 3.22 ПДР України.

Частиною 3 статті 254 КУпАП передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 258 КУпАП протокол не складається, зокрема, в разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені частинами першою, другою, третьою, пятою і шостою статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Отже, відповідно до ст. 222 КУпАП інспектор патрульної поліції, який має спеціальне звання лейтенант поліції, наділений правом розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною 6 статті 121 КУпАП.

Таким чином, оскільки ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, розгляд якого відповідно до КУпАП віднесено до компетенції органів Національної поліції, то поліцейський мав право виносити постанову на місці вчинення правопорушення без складання відповідного протоколу.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, іншими документами.

Між тим, відповідачем не надано, як суду першої інстанції, так і суду апеляційної інстанції, жодних доказів в розумінні статті 251 КУпАП, які підтверджують порушення позивачем ОСОБА_3 дорожнього руху, наявність в його діях складу правопорушення та правомірність прийняття оскаржуваної постанови (фото, відеозапис тощо).

Таким чином, оскільки доказів вини позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого п. 3.22 ПДР України, відповідачем не надано, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, що в свою чергу свідчить про неправомірність складеної відносно ОСОБА_2 постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №773012 від 27 травня 2017 року.

Також, суд апеляційної інстанції зауважує, що на час прийняття судом першої інстанції рішення по суті, позовні вимоги про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення не підлягали задоволенню з огляду на те, що відповідно до статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення розгляд адміністративної справи про адміністративне правопорушення та вирішення питання щодо обрання виду стягнення належить до компетенції органів Національної поліції. Отже, задоволення зазначеної вимоги було б втручанням в дискреційні повноваження субєкта владних повноважень, який виніс постанову, і виходило б за межі завдань адміністративного судочинства.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В межах апеляційної скарги підстави для скасування або зміни постанови суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321,322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інспектора 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2017 року у адміністративній справі №171/1049/17(2-а/171/50/17) за позовом ОСОБА_2 до Інспектора 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції в строк, передбачений ст. 329 КАС України.

Головуючий суддя: Н.І. Малиш

Суддя: Н.П. Баранник

Суддя: А.А. Щербак