Справа № 804/1805/18
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2018-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 квітня 2018 рокусправа № 804/1805/18
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: судді-доповідача: ОСОБА_1

суддів: Білак С.В. Чабаненко С.В.

секретар судового засідання: Лащенко Р.В.

за участі позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.03.2018 р. про забезпечення позову (суддя Сидоренко Д.В.) у справі № 804/1805/18 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу від 02.03.2018 р. № 1002 в частині накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Позивачем в межах розгляду справи подана заява про забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу № 1002 від 02.03.2018 р. в частині накладення на заступника начальника слідчого відділення Дніпровського районного відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.03.2018 р. заява про забезпечення позову задоволена, зупинено дію наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 02.03.2018 р. № 1002 в частині накладення на заступника начальника слідчого відділення Дніпровського районного відділення поліції Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви. Апеляційна скарга мотивована порушенням судом першої інстанції норм процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи. Апелянт вказує, що судом не наведено обґрунтованих доводів щодо існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, або того, що захист цих прав стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідне буде докласти значних зусиль та витрат. Зупинивши дію наказу, суд першої інстанції фактично продовжив службові відносини між позивачем та відповідачем з відповідними наслідками виконання службових обовязків, виплатою грошового забезпечення, відповідно, вийшов за межі підстав забезпечення позову та фактично ухвалив рішенням без розгляду справи по суті. При цьому судом не враховано факту реалізації спірного наказу та звільнення позивача зі служби наказом ГУНП від 12.03.2018 р. № 71о/с за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Позивач в судовому засіданні просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову та зупиняючі дію наказу ГУНП № 1002 від 02.03.2018 р. в частині накладення на ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, суд першої інстанції виходив з того, що вказане рішення (наказ), яке позивач вважає протиправним та оскаржує, є підставою для його звільнення; заявником наведені обґрунтовані підстави того, що в разі невжиття заходів щодо забезпечення адміністративного позову для відновлення його прав, свобод та інтересів необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а реалізація відповідачем наказу від 02.03.2018 року № 1002 призведе до звільнення позивача зі служби в Національній поліції України, що є очевидною небезпекою заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, і для їх відновлення позивач вимушений буде звернутись до суду із додатковим позовом про поновлення його на службі, тобто докласти значних зусиль.

Суд вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для забезпечення позову, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності субєкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення субєкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Видами забезпечення позову за приписами статті 151 КАС України є: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обовязку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Відтак, за змістом статті 150 КАС України правовий інститут забезпечення позову в адміністративному процесі застосовується, якщо невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності субєкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Суд вважає, що забезпечення позову у спосіб, обраний судом першої інстанції, а саме зупинення дії наказу про накладення дисциплінарного стягнення, який й є предметом оскарження, може бути розцінено як фактичне вирішення позовних вимог на період дії ухвали про забезпечення позову.

Крім того, суд вказує, що позивачем не надано доказів існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам та інтересам або таким правам та інтересам третіх осіб, а суд.

Судом першої інстанції не зазначено, в чому саме полягає вказана небезпека та у звязку з чим суд дійшов висновку, що для відновлення прав, свобод та інтересів позивача необхідно буде докласти значних зусиль та витрат. При цьому посилання суду першої інстанції, що у разі невжиття заходів забезпечення позову у спосіб, про який просить позивач, реалізація відповідачем наказу від 02.03.2018 року № 1002 призведе до звільнення позивача зі служби в Національній поліції України, є незмістовними та фактично стосуються правовідносин, які не є предметом цього позову.

Суд зазначає, що судом першої інстанції не наведено переконливих підстав та доказів в обґрунтування висновку про необхідність вжиття заходів забезпечення позову.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що не доведеними є обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та прийняття нової ухвали.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.03.2018 р. про забезпечення позову у справі № 804/1805/18 задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.03.2018 р. про забезпечення позову у справі № 804/1805/18 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу скасувати.

Ухвалити в справі № 804/1805/18 нове судове рішення.

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову в справі № 804/1805/18 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття 26.04.2018 р. та відповідно до ч. 2 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 26.04.2018 р.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Суддя: С.В. Білак

Суддя: С.В. Чабаненко