Справа № 813/3850/17
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2018-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2018 рокуЛьвів№ 876/164/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Кушнерика М.П.,

за участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2017 року у справі № 813/3850/17 (постанова ухвалена в м. Львові головуючим суддею Гавдик З.В., о 10 год., 14 хв, повний текст складений 18.12.2017) за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 25.10.2017 звернувся в суд із адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області від 07.07.2017 №352544-16.

Позовну заяву обґрунтовує тим, що зміни до транспортного податку мали бути внесені Львівською міською радою не пізніше шести місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому вони повинні застосовуватись. Ухвала міської ради № 1471 «Про внесення змін до ухвали міської ради від 19.01.2005 № 4263 «Про затвердження Положення про транспортний податок» прийнята 09.02.2017.

Відповідно до пп. 267.6.2 п. 267.6 статті 267 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення про сплату податку надсилаються( вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня базового податкового (звітного) періоду (року). Відповідач надіслав податкове повідомлення-рішення від 07.07.2017 №352544-16 платнику 25.07.2017, тобто з порушенням встановлених законом строків.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2017 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення рішення Головного управління ДФС у Львівській області № 352544-16 від 07.07.2017.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Головне управління ДФС у Львівській області оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що позивачу визначено суму податкового зобовязання з транспортного податку, яке відповідає вимогам податкового законодавства. Не погоджується з твердженнями позивача, що даний автомобіль не являється обєктом оподаткування у 2017 році, а порушення строків надіслання податкового повідомлення-рішення від 07.07.2017 №352544-16 не є підставою згідно ПК України для визнання його незаконним .

Позивач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату розгляду справи, але на апеляційну скаргу подав відзив, у якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Заслухавши суддю - доповідача, представника відповідача, перевіривши підстави для апеляційного перегляду відповідно до доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та матеріалами справи підтверджується, що позивач є власником транспортного засобу марки «PORSHE CAYENNE» (реєстраційний номер ВС 0012CE, обєм двигуна 4806 куб.см., 2014 року випуску), що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

07.07.2017 відповідачем прийнято податкове повідомлення рішення № 352544-16, яким згідно п.п. 54.3.3. п. 54.3. ст. 54 ПК України та п.п. 267.6.2. п. 267.6. ст. 267 ПК України, позивачу визначено суму податкового зобовязання за платежем: транспортний податок з фізичних осіб в сумі 25000,00 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване податкове повідомлення рішення є протиправним, оскільки таке винесено відповідачем з порушенням строку встановленого п.п. 267.6.2. п. 267.6. ст. 267 ПК України.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з п.п. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України у попередній редакції об'єктом оподаткування визначено легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», який набув чинності з 01 січня 2015 року, стаття 267 ПК України викладена у новій редакції, якою передбачено сплату транспортного податку.

Підпунктом 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України (в редакції, що була чинною на час спірних правовідносин) визначено, що платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Об'єктом оподаткування відповідно до пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України (в редакції, що була чинною на час спірних правовідносин) є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об'єму циліндрів двигуна, типу пального.

Щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об'єм циліндрів двигуна, тип пального.

Відповідно до п. 267.4 ст. 267 ПК України ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Підпунктом 267.5.1 п. 267.5 ст. 267 ПК України передбачено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

З аналізу наведених норм видно, що легкові автомобілі є об'єктом оподаткування транспортним податком у випадку, якщо з року їх випуску минуло не більше 5 років та їх середньоринкова вартість становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня податкового (звітного) року.

Транспортний податок належить до місцевих податків, особливості введення якого передбачені ст. 12 ПК України.

Згідно пп. 10.1.1 п. 10.1 ст. 10 ПК України до місцевих податків належить податок на майно, який в силу ст. 265 ПК України складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Відповідно до п. 10.2 ст. 10 ПК України місцеві ради обов'язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю).

Відповідно до пп. 12.1.2 п. 12.1 ст. 12 ПК України Верховна Рада України встановлює на території України загальнодержавні податки та збори і визначає перелік місцевих податків та зборів, установлення яких належить до компетенції сільських, селищних, міських рад та рад об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад.

Згідно п. 24 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: встановлення місцевих податків і зборів, відповідно до Податкового кодексу України.

Підпунктом 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 ПК України визначено, що рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

В силу п. 12.5 ст. 12 ПК України офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 цієї статті.

Постановою Кабінету Міністрів України №66 від 18 лютого 2016 року затверджена ОСОБА_3 визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, відповідно до п.п.13, 14 якої Мінекономрозвитку відповідно до цієї ОСОБА_3 розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого податкового (звітного) року розміщує на своєму офіційному веб-сайті перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо зазначених автомобілів: марка, модель, рік випуску, об'єм циліндрів двигуна, тип пального.

Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, об'єм циліндрів двигуна та тип пального.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» мінімальний розмір заробітної плати станом на 1 січня 2017 року встановлено на рівні 3200 гривень.

Отже, об'єктом оподаткування транспортним податком є автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 1200000 грн.

Згідно свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу САТ616072, позивач є власником транспортного засобу марки PORSCHE, модель CAYENNE, з об'ємом двигуна 4806 куб.см, тип пального «B», дата реєстрації транспортного засобу - 12 лютого 2014 року, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Аналогічна інформація міститься в наданому відповідачем до суду витягу інформації з Переліку легкових автомобілів, з року яких минуло не більше 5 років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, станом на 01 січня 2017 року.

Також, з наявного в матеріалах справи розрахунку середньоринкової вартості транспортного засобу з офіційного веб-сайту Міністерства економічного розвитку і торгівлі України видно, що станом на 11 грудня 2017 року середньоринкова вартість транспортного засобу марки PORSCHE, модель CAYENNE, 4,8, внутрішнього згорання, бензин, 2014 року випуску становить 1868545,13 грн.

Таким чином, належний ОСОБА_2 транспортний засіб є об'єктом оподаткування транспортним податком відповідно до пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України, оскільки його середньоринкова вартість становить 1868545,13 грн., що перевищує 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня податкового (звітного) року (1200000,00 грн.), а позивач являється платником зазначеного податку.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що відповідач, приймаючи податкове повідомлення-рішення від 07 липня 2017 року №352544-16, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб у сумі 25000,00 грн., діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією і законами України, а тому відсутні підстави для визнання його протиправним та скасування.

Посилання апелянта на винесення податковим органом та отримання позивачем спірного податкового повідомлення-рішення після 01 липня 2017 року, тобто з пропуском визначеного законодавством строку, не може бути підставою для визнання такого протиправним та його скасування з огляду на встановлену судом правомірність його прийняття, позаяк ПК України не містить такої підстави для визнання його незаконним.

Порушення податковим органом пп. 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 ПК України та винесення і направлення (вручення) позивачу податкового повідомлення-рішення після 01 липня року базового податкового періоду свідчить про недотримання відповідачем процедури надіслання (вручення), встановленої ПК України, та є підставою для сплати податкового зобов'язання в більш пізній термін відповідно до підпункту 267.8.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України ( протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення), однак, не впливає на правомірність самого податкового повідомлення-рішення та не може бути підставою для його скасування.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального та процесуального права, суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору помилково встановив фактичні обставини справи та надав їм не належну правову оцінку, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, якою в задоволенні адміністративного позову слід відмовити з наведених вище підстав.

Керуючись статтями 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області задовольнити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2017 року у справі № 813/3850/17 скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_4
судді ОСОБА_5
ОСОБА_3
Повне судове рішення складено 24.04.2018