Справа № 415/804/18
Суддя: Шишов Олег Олексійович
Дата ухвалення: 2018-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2018 року справа №415/804/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Шишова О.О., суддів Сіваченка І.В., Василенко Л.А., секретарі судового засідання Чернявської К.Г., за участю позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу інспектора взводу №2 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 на рішення Лисичанського міського суду Луганської області у справі № 415/804/18 (головуючий І інстанції Фастовець В.М.), яке складене в повному обсязі 19 березня 2018 року у м.Лисичанськ, за позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу №2 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про визнання дій незаконними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по-тексту позивач) звернувся до Лисичанського міського суду Луганської області з позовною заявою до інспектора взводу №2 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 (далі по-тексту відповідач, інспектор, апелянт) в якій просив суд визнати дії відповідача щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП незаконними, скасувати постанову серії АР №660998 від 26.01.2018 року.

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора взводу №2 роти №1 батальйону управління патрульної поліції в м.м. Сєвєродонецьку, Лисичанську, Рубіжному рядового поліції ОСОБА_2 про визнання дій незаконними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення- було задоволено.

Визнано дії інспектора взводу №2 роти №1 батальйону управління патрульної поліції в м. Сєвєродонецьку, Лисичанську, Рубіжному рядового поліції ОСОБА_2 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП незаконними.

Скасовано постанову серії АР №660998 від 26.01.2018 р. інспектора взводу №2 роти №1 батальйону управління патрульної поліції в м. Сєвєродонецьку, Лисичанську, Рубіжному рядового поліції ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладене стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн..

Судове рішення першої інстанції обґрунтоване тим, що відповідач перевищив службові повноваження, вимагаючи у позивача надання страхового полісу, оскільки склад адміністративного правопорушення за ч.1 ст.121 КУпАП в діях позивача був відсутній, а відповідно і відсутня підстава для перевірки наявності полісу обовязкового страхування.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач звернувся до Донецького апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення місцевого суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги було зазначене те, що суд першої інстанції не прийняв до уваги той факт, що відповідно до Положення про Національну поліцію України, затвердженого постановою КМУ від 28.10.2015 № 877 Національна поліція є органом, на який покладається забезпечення безпеки дорожнього руху в Україні, що входить до системи органів МВС України. 21.01.2018, відповідач заступив на чергування з нагляду за дорожнім рухом та охорони громадського порядку в місті Лисичанську Луганської області. 21.01.2018, приблизно о 20 годині 30 хвилин, було виявлено порушення вимог п. 31.4.3 (а) ПДР України водієм транспортного засобу марки ВАЗ 21124, д.н.з. НОМЕР_1, в якому порушено режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу. Водію було повідомлено про порушення ним Правил дорожнього руху та, на підставі ч. 2 ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію», подано вимогу предявити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України. Водій предявив інспектору поліції посвідчення водія на імя ОСОБА_1, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, однак відмовився предявити поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності водіїв наземних транспортних засобів. На місці зупинки транспортного засобу, відповідачем було оголошено позивачу про розгляд адміністративного провадження за порушення вимог п. 31.4.3 (а) та п. 2.4 (а) ПДР України, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 КУпАП. Позивачу було розяснено положення ст. 10, ст. 63 Конституції України та ст. ст. 268, 307, 308 КУпАП. При розгляді справи про адміністративне правопорушення водій пояснив, що непрацююча фара в режимі ближнього світла не є порушенням правил дорожнього руху, та він не зобовязаний предявляти поліс страхування. Позивачем було заявлено клопотання про відкладення розгляду справи, яке було задоволено. 26.01.2018 відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення було оцінено докази і, враховуючи ч. 2 ст. 36 КУпАП, винесено постанову серії АР № 660998 за ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 121 КУпАП, якою застосовано до позивача адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. Позивач отримав копію постанови, про що засвідчив підписом у постанові. Вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення складена у відповідності до вимог діючого законодавства України, а тому підстави для скасування відсутні.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначив, що непрацююча фара в режимі ближнього світла не є порушенням правил дорожнього руху, тому він не зобовязаний предявляти поліс страхування.

У судовому засіданні позивач підтримав доводи викладені у відзиві на апеляційну скаргу. Просив суд залишити апеляційну скаргу без задоволення а постанову суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Тому відповідно до п.2 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції, здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що останню необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 21.01.2018 р. о 20 год. 28 хв., керуючи транспортним засобом ВАЗ 21124, номерний знак НОМЕР_1, по вулиці Красній у м. Лисичанську, рухався з непрацюючою блок-фарою правою в режимі ближнього світла в темну пору доби та не предявив поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 31.4.3 (а) та п. 2.4 (а) ПДР України.

Спірним по справі є правомірність дій посадових осіб з встановлення винності ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого п. п. 31.4.3 (а) та п. 2.4 (а) Правил дорожнього руху України.

У відповідності до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі- КУпАП) є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ч.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За приписами ст.14-1 КУпАП до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у разі їх фіксації працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису притягаються власники (співвласники) транспортних засобів.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Кодексом адміністративного судочинства України (далі-КАСУ) встановлено, а саме ст.72-90, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Речовими доказами є також магнітні, електронні та інші носії інформації, що містять аудіовізуальну інформацію про обставини, що мають значення для справи.

Відповідачем, як доказ правомірності дій поліцейських, в суд першої інстанції був наданий диск з відеозаписом від 10.12.2017 року.

Суд дослідивши відео файли, які були надані в суді першої інстанції зазначає, що права фара дійсно зовсім не працювала і позивач з цим неодноразово погоджувався.

Однак суд апеляційної інстанції звертає увагу відповідача на те, що згідно п.31.4. п.п.31.4.3 забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам:

зовнішні світлові прилади:

а) кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу; <…>

в) не горить лампа лівої фари у режимі ближнього світла.

Суд звертає увагу, що передбачена п.п.31.4.3 «а» заборона експлуатації транспортного засобу має місце, коли виявлена невідповідність кількості, типу, кольору, розміщення і режиму роботи зовнішніх світлових приладів саме конструкції транспортного засобу.

А пункт в) визначає саме порушення за те, що саме ліва (а не права як в даному випадку) не горить у режимі ближнього світла.

При таких обставинах в діях позивача відсутні порушення передбачені п.а п.п.31.4.3. ПДР України.

На підставі викладеного суд вважає, що експлуатація транспортного засобу з непрацюючою правою блок-фарою не заборонена і не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.121 ч.1 КУпАП.

Щодо накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.126 КУпАП, суд має зазначити наступне.

У ст. 16 ЗУ «Про дорожній рух» вказано, що водій повинен предявити страховий поліс у випадках передбачених законодавством.

У п.21.2 і 21.3 ч. 2 ст. 21 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції Закону від 10.11.2015 р.) , зазначено, що контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється:

- відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

- органами Державної прикордонної служби України під час перетинання транспортними засобами державного кордону України.

При використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Необхідно зазначити, що хоча особа під час керування транспортним засобом і зобовязана мати при собі страховий поліс та предявляти його на вимогу, зокрема працівників Нацполіції, - вказане положення п.21.3 необхідно розглядати у комплексі з положенням п.21.2 цієї ж статті закону.

Таким чином спеціальним Законом «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який регулює правовідносини у сфері страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, чітко визначені всього два випадки, коли уповноважені особи визначених цим же Законом органів, зокрема і Національної поліції, мають право контролювати наявність договорів страхування шляхом вимоги предявлення страхового полісу. Це випадки складення протоколу про адміністративне правопорушення чи накладення на особу адміністративного стягнення (якщо коли протокол про адміністративне правопорушення не складається) та складання матеріалів про дорожньо-транспортну подію, оскільки саме у цих двох випадках у особи може виникнути цивільно-правова відповідальність перед 3-ми особами.

Такий висновок базується також і на положеннях ст.32 Закону «Про Національну поліцію», яка передбачає чітко визначені випадки, коли поліцейський має право вимагати в особи предявлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи.

Тобто, право працівника органів Нацполіції вимагати у особи документи не є абсолютним і обмежується випадками, передбаченими Законом, який має пріоритет над ПДР України.

З огляду на положення ст.19 Конституції України суд вважає, що відповідач перевищив службові повноваження, вимагаючи у позивача надання страхового полісу, оскільки склад адміністративного правопорушення за ч.1 ст.121 КУпАП в діях позивача був відсутній, а відповідно і відсутня підстава для перевірки наявності полісу обовязкового страхування.

Відповідно до ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При таких обставинах суд погоджується з висновками суду першої інстанції, який скасував постанову від 26 січня 2018 року серії АР № 660998 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладене стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Статтею ст.316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а рішення суду без змін.

Керуючись статями 309, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу інспектора взводу №2 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 на рішення Лисичанського міського суду Луганської області у справі № 415/804/18 залишити без задоволення.

Рішення Лисичанського міського суду Луганської області у справі № 415/804/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.О.Шишов

Судді І.В. Сіваченко

ОСОБА_3