Справа № 743/1779/17
Суддя: Кучма А.Ю.
Дата ухвалення: 2018-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №743/1779/17 Головуючий у І інстанції - Павленко О.В.
Суддя-доповідач - Кучма А.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Кучми А.Ю.

суддів: Аліменка В.О., Безименної Н.В.

за участю секретаря: Тищенко Н.В.,

розглянувши за відсутності осіб, які беруть участь в справі, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ст. 229 КАС України у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 20.03.2018 (смт. Ріпки, дата складання повного тексту відсутня) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Інспектора роти № 3 батальйону УПП у Чернігівській області лейтенант поліції Біленка Сергія Олеговича про притягнення до адміністративної відповідальності,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до Ріпкинського районного суду Чернігівської області з позовом до Інспектора роти № 3 батальйону УПП у Чернігівській області лейтенант поліції Біленка Сергія Олеговича про визнання протиправною та скасування постанови складеної Інспектором роти № 3 батальйону УПП у Чернігівській області лейтенант поліції Біленко Сергієм Олеговичем серії БР №230742 від 13.12.2017 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 20.03.2018 позовну заяву ОСОБА_2 залишено без задоволення, а постанову інспектора роти № 3 батальйону УПП у Чернігівській області лейтенанта поліції Біленка Сергія Олеговича серії БР № 230742 від 13.12.2017 року про накладення адміністративного стягнення без змін.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що особистий телефон відповідача не є технічним приладом працюючим в автоматичному режимі для фото- і кінозйомки, відеозапису, що пройшов метрологічне дослідження та може бути використаний, як належний та допустимий доказ у справі про накладення адміністративного стягнення, тому оскаржувана постанова є протиправною.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуваною постановою позивача було визнано винним у порушенні п.8.7.3 ПДР, а саме у здійсненні проїзду на заборонений сигнал світлофору, та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу, в розмірі 425 грн, проте постанова була винесена з порушення чинного законодавства, а відтак є незаконною та підлягає скасуванню.

Позиція відповідача обґрунтована тим, що під час винесення постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення, він діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачено законодавством України.

Особи, які беруть участь в справі в судове засідання не з'явилися, про дату та час слухання справи були повідомлені належним чином.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно з ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою серії БР № 230742 від 13.12.2017 на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі 425 грн, за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, а саме, за здійсненні руху на перехресті вул. Гонча та проспекту Перемоги на заборонений червоний сигнал світлофору, що заборонено п.п. 8.7.3.е) ПДР України.

Відеозаписом та фотознімками стоп-кадрів відеозапису, наданих відповідачем та досліджених у судовому засіданні, підтверджується факт проїзду перехрестя позивачем на заборонений червоний сигнал світлофору.

Позивачем не оспорювалися події та місце, котрі відбувалися 13.12.2017 на перехресті проспекту Перемоги та вул. Гонча в м. Чернігові, а також той факт, що автомобілем ФОРД ГАЛАКСІ, д.н.з НОМЕР_1, рух якого відображено на відеозаписі, керував саме він.

Відповідно до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно із ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач належними і допустимими засобами доказування підтвердив факт порушення ОСОБА_2 вимог п.п. 8.7.3.е) ПДР України, відсутні підстави для визнання дій відповідача протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії БР № 230742 від 13.12.2017, складеної відносно позивача.

Доводи апелянта, що особистий телефон відповідача не є технічним приладом працюючим в автоматичному режимі для фото- і кінозйомки, відеозапису, що пройшов метрологічне дослідження та може бути використаний, як належний та допустимий доказ у справі про накладення адміністративного стягнення судом не приймаються, оскільки дані доводи не спростовують наявність вчиненого правопорушення.

Позивачем не надано належних доказів з приводу відсутності порушення ним вимог п.п. 8.7.3.е) ПДР України, а також доказів з приводу того, що виїхавши на перехрестя за пішохідним переходом у забороненому місці перед його автомобілем почала перебігати проїжджу частину жінка, тому для уникнення ДТП, враховуючи ожеледицю та, як її наслідок, слизьку дорогу, позивач зупинив свій автомобіль та пропустив пішохода, а потім завершив проїзд перехрестя вже на червоний сигнал світлофору, що не заборонено ПДР, натомість докази надані відповідачем є достатніми для встановлення обставин справи.

Колегією суддів надано оцінку доводам позивача, запереченням відповідача на адміністративний позов, та доводам, зазначеним в апеляційній скарзі позивача, однак з вказаних документів не встановлено наявність у позивача доказів, які б підтверджували відсутність факту вчинення ним адміністративного правопорушення. Відеозапис події відповідачем до суду надано. Об'єктивних доказів, свідчень або інших відомостей, на підтвердження відсутності обставин порушення позивачем Правил дорожнього руху позивачем надано не було.

Відповідачем надано докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення, що дає можливість притягнення даної особи до адміністративної відповідальності.

З огляду на вищевказане, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що доводів на спростування обставин на які посилається відповідач позивачем не надано, тому постанова в справі про адміністративне правопорушення серії БР № 230742 від 13.12.2017 є обґрунтованою та правомірною, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 20.03.2018 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 23.04.2018.

Головуючий-суддя: А.Ю. Кучма

Судді: В.О. Аліменко

Н.В. Безименна