Справа № 820/4820/17
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2018-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2018 р. м. ХарківСправа № 820/4820/17

Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Мінаєвої О.М.

суддів: Макаренко Я.М. , Бартош Н.С.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Сумській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 08.12.2017 по справі № 820/4820/17, суддя Супрун Ю.О., м. Харків

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Пандеон"

до Головного управління ДФС у Сумській області

про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправними дій,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю "Пандеон", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Сумській області, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДФС у Сумській області № 1545 від 10.10.2017 року;

- визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Сумській області по проведенню документальної позапланової виїзної перевірки вимог законодавства України з питань державної митної справи товариства з обмеженою відповідальністю "Пандеон" на підставі наказу Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області № 1545 від 10.10.2017 року.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 08.12.2017 по справі №820/4820/17 адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області № 1545 від 10.10.2017 року.

Визнано протиправними дії Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області по проведенню документальної позапланової виїзної перевірки вимог законодавства України з питань державної митної справи товариства з обмеженою відповідальністю "Пандеон" на підставі наказу Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області № 1545 від 10.10.2017 року.

Відповідач, Головне управління ДФС у Сумській області, не погодився з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу. Свою незгоду з постановою суду обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 08.12.2017 по справі № 820/4820/17 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив суд залишити без змін постанову суду першої інстанції.

Представники відповідачів в судовому засіданні підтримали доводи апеляційної скарги, просили суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції, прийняти нову постанову, якою позов залишити без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 22.08.2017 року Головним управлінням ДФС у Сумській області складено та направлено на адресу запит № 6656/10/18-28-14-10-10 про надання пояснень та документального підтвердження, у зв'язку з можливістю виникнення ризику порушень митного законодавства в частині дотримання вимог та умов глави 23 Митного кодексу України (т.1, а.с. 22-25).

18.09.2017 року за результатами розгляду зазначеного запиту, позивачем складено лист відповідь № 120 та направлено на адресу відповідача разом з: копіями договорів про давальницьку операцію в кількості 29 штук, пакетів документів, що надавались до заяв на митницю для отримання дозволів до митної декларації в кількості 7 пакетів документів, копіями інвойсів-проформ до митної декларації у режимі ІМ74 в кількості 24 штуки, копіями актів здачі-приймання робіт у кількості 24 штуки, завірені копії оборотно-сальдових відомостей по позабалансовому рахунку 0221 "Давальницька сировина на складі прийняття для переробки" за період з 01.07.2016 року по 31.07.2017 року в розрізі контрагентів та кодів УКТ ЗЕД в кількості 13 штук (т.1, а.с. 28-30), про що свідчить опис до цінного листа (т.1, а.с. 31).

10.10.2017 року Головним управлінням ДФС у Сумській області прийнято наказ № 1545 "Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки" (т.1, а.с. 15), який був прийнятий на підставі п. 7 ч. 1 ст. 336, ч. 3 ст. 345, п. 2 ч. 7 ст. 346 Митного кодексу України, у зв'язку з ненаданням на письмовий запит Головного управління ДФС у Сумській області від 22.08.2017 року № 6656/10/18-28-14-10-10 "Про надання пояснень та документального підтвердження" узагальненої інформації стосовно руху сировини, яка імпортується у режимі ІМ51 з метою здійснення операцій з переробки та подальшого її митного оформлення або митного оформлення продуктів переробки у відповідному митному режимі у розрізі (деталізації) кожного дозволу митниці, кожної митної декларації (МД)) із зазначенням ваги сировини (брутто/нетто), терміну переробки, втрат при переробці, відходів, а при закритті (ІМ74) відповідно ваги кінцевого продукту та ненаданням рахунків на оплату вартості послуг (виконання операції з переробки) на обсяги продуктів переробки, які задекларовані у митному режимі ІМ74.

Наказом № 1545 від 10.10.2017 року ГУ ДФС у Сумській області зазначено провести документальну позапланову виїзну перевірку дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи суб'єктом зовнішньоекономічної діяльності ТОВ "Пандеон" за період з 01.01.2016 року по 01.10.2017 року.

Головним державним ревізором-інспектором відділу митного аудиту управління аудиту ГУ ДФС у Сумській області ОСОБА_1 та старшим ревізором-інспектором відділу митного аудиту управління аудиту ГУ ДФС у Сумській області ОСОБА_2 складено акт від 11.10.2017 року №2774/18-28-14-10/38601703 щодо недопуску до проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Пандеон" дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи за період з 01.01.2016 року по 01.10.2017 року.

Не погодившись з правомірністю наказу на проведення перевірки та законності підстав для її проведення, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що запит контролюючого органу складений з порушенням вимог ст. 346 Митного кодексу України, п. 73.3 ст. 73 Податкового кодексу України та п. 12 постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 року № 1245, а тому у позивача відсутній обов'язок надавати витребувану інформацію.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.

У відповідності до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Згідно приписів ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень (дій) субєктів владних повноважень, суд зобовязаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення (дії) на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 345 Митного кодексу України органи доходів і зборів мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи щодо правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Згідно з ч. 1 ст. 345 Митного кодексу України документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких органи доходів і зборів переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Відповідно до ч. 1 ст. 346 Митного кодексу України документальні виїзні перевірки проводяться за наказом відповідного органу доходів і зборів з урахуванням обставин і підстав, установлених цим Кодексом.

Приписами п. 2 ч. 7 ст. 346 Митного кодексу України передбачено, що документальною позаплановою виїзною перевіркою вважається перевірка підприємства, яка не передбачена планами роботи органу доходів і зборів і може проводитися за наявності хоча б однієї з таких обставин, зокрема, виявлено факти або отримано документальну інформацію, які свідчать про порушення підприємством вимог законодавства з питань державної митної справи, якщо підприємство не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу доходів і зборів протягом 10 робочих днів з дня отримання такого запиту (даної частини статті).

Згідно з п. 5 ст. 334 Митного кодексу України з метою здійснення митного контролю після випуску товарів органи доходів і зборів мають право направляти письмові запити та отримувати документи або їх засвідчені копії, інформацію (у тому числі в електронній формі), що стосуються переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, випуску товарів та їх використання на митній території України або за її межами.

З наведених норм встановлено, що обов'язковою передумовою здійснення документальної перевірки є направлення платнику податків запиту про надання пояснень та їх документального підтвердження.

Колегія суддів зазначає, що Митний кодекс України не містить обовязкових вимог до запиту, проте це не означає що відповідач, як орган державної влади, може на свій розсуд визначати порядок складання і оформлення запиту, оскільки такі дії суперечать ч. 2 ст. 19 Конституції України.

Порядок складання та оформлення запитів контролюючими органами врегульовано Податковим кодексом України та Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 року №1245 Про затвердження Порядку періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом (далі - Порядок № 1245).

Згідно з пп. 16.1.5 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний подавати на належним чином оформлену письмову вимогу контролюючих органів (у випадках, визначених законодавством) документи з обліку доходів, витрат та інших показників, пов'язаних із визначенням об'єктів оподаткування (податкових зобов'язань), первинні документи, регістри бухгалтерського обліку, фінансову звітність, інші документи, пов'язані з обчисленням та сплатою податків та зборів. У письмовій вимозі обов'язково зазначаються конкретний перелік документів, які повинен надати платник податків, та підстави для їх надання.

Відповідно до п. 73.3 ст. 73 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження. Такий запит підписується керівником (заступником керівника) контролюючого органу і повинен містити підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує, перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати, а також печатку контролюючого органу.

Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб'єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав: за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи; для визначення рівня звичайних цін на товари (роботи, послуги) під час проведення перевірок та в інших випадках, передбачених статтею 39 цього Кодексу; виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків; щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків податкової накладної покупцю або про порушення правил заповнення податкової накладної; у разі проведення зустрічної звірки; в інших випадках, визначених цим Кодексом.

Запит вважається врученим, якщо його надіслано поштою листом з повідомленням про вручення за податковою адресою або надано під розписку платнику податків або іншому суб'єкту інформаційних відносин або його посадовій особі.

Платники податків та інші суб'єкти інформаційних відносин зобов'язані подавати інформацію, визначену у запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження протягом одного місяця з дня, що настає за днем надходження запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом). У разі коли запит складено з порушенням вимог, викладених в абзацах першому та другому цього пункту, платник податків звільняється від обов'язку надавати відповідь на такий запит.

У свою чергу пунктами 9, 10 Порядку № 1245, визначено, що органи державної податкової служби мають право звернутися до суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій, завдань, та документального підтвердження такої інформації. В окремих випадках зазначений запит може надсилатися з використанням засобів телекомунікаційного зв'язку з накладенням електронного цифрового підпису органу державної податкової служби.

Запит щодо отримання податкової інформації від платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин оформляється на бланку органу державної податкової служби та підписується керівником (заступником керівника) зазначеного органу. У запиті зазначаються: посилання на норми закону, відповідно до яких орган державної податкової служби має право на отримання такої інформації; підстави для надіслання запиту; опис інформації, що запитується, та в разі потреби перелік документів, що її підтверджують.

Згідно з п. 12 Порядку № 1245 письмовий запит про подання інформації надсилається суб'єкту інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав: виявлення за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, фактів, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері протидії легалізації (відмиванню) доходів, отриманих злочинним шляхом, та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Відповідно до п. 16 Порядку № 1245 у разі коли запит складено з порушенням вимог, визначених у пунктах 9 і 10 цього Порядку, суб'єкт інформаційних відносин звільняється від обов'язку надавати відповідь на такий запит.

Колегія суддів встановила, що відповідач звернувся з запитом від 22.08.2017 року №6656/10/18-28-14-10-10 до ТОВ "Пандеон" у зв'язку з можливістю виникнення ризику порушення митного законодавства.

Колегія суддів вважає, що запит контролюючого органу від 22.08.2017 року за № 6656/10/18-28-14-10-10 складений, виходячи з припущень та не містить обґрунтованих підстав для його надіслання, в ньому не зазначено порушення, які були допущені позивачем, із зазначенням інформації, яка це підтверджує, що є порушенням вимог ст. 346 Митного кодексу України, п. 73.3 ст. 73 Податкового кодексу України та п. 12 Порядку № 1245.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що, приймаючи наказ № 1545 від 10.10.2017 року "Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки" відповідач діяв всупереч нормам чинного законодавства, а тому правильно визнав протиправними дій відповідача щодо проведення документальної позапланової виїзної перевірки позивача.

Довід апеляційної скарги, що норми Податкового кодексу України не підлягають застосуванню до спірних відносин, оскільки їх врегульовано тільки нормами Митного кодексу України, колегія суддів не приймає з наступних підстав.

Відповідно до п. 34-1 ч. 4 Митного кодексу України органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, митниці та митні пости.

Згідно з пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

У відповідності до п. 41.1 ст. 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну фіскальну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2014 р. № 236 Державна фіскальна служба України (ДФС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску.

Пунктом 7 Положення передбачено, що Державна фіскальна служба здійснює повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. Державна фіскальна служба та її територіальні органи є органами доходів і зборів.

Згідно з п. 41.3 ст. 41 Податкового кодексу України повноваження і функції контролюючих органів визначаються цим Кодексом, Митним кодексом України та законами України.

З аналізу вказаних вище норм виходить, що відповідач є контролюючим органом і органом доходів і зборів, повноваження і функції якого визначені, в тому числі, Податковим кодексом України.

В силу ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідачем не доведено правомірності прийняття оспорюваного наказу на проведення перевірки.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті постанови Харківського окружного адміністративного суду від 08.12.2017 по справі № 820/4820/17 суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Сумській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 08.12.2017 по справі № 820/4820/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_3
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_4 ОСОБА_5
Повний текст постанови складено 18.04.2018 р.