Справа № 826/5230/18
Суддя: Васильченко І.П.
Дата ухвалення: 2018-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

10 квітня 2018 року м. Київ № 826/5230/18

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Васильченко І.П., розглянувши позовну заяву і додані до неї матеріали

за позовом ОСОБА_1
до Голови Верховного суду України Романюка Я.М., Голови Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області Гураша М.В.
про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Голови Верховного суду України Романюка Я.М., Голови Надвірянського районного суду Івано-Франківської області Гураша М.В. про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії.

Відповідно до приписів ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Ознайомившись із матеріалами адміністративного позову, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови позивачу у відкритті провадження у справі, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, посадових та службових осіб.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Аналіз зазначеної норми міжнародного права свідчить, що обов'язково суд повинен бути встановлений законом, тобто кожен має право на розгляд справи компетентним судом, компетентність якого встановлюється тільки законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Слід наголосити на тому, що відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи, що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для звернення позивача із позовом стала відмова слідчого та прокурора у внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а також дій, які на думку позивача містять ознаки кримінального провадження передбачених ст. 127 Кримінального Кодексу України.

Таким чином, заявник фактично оскаржує дії прокурора та поліції під час проведення досудового розслідування в кримінальному процесі, що належить розглядати судом в порядку кримінального судочинства.

Ст. 303 Кримінального процесуального кодексу України (надалі -КПК України) визначено підстави для оскарження рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування.

Згідно ч. 1 вказаної статті такими підставами є, зокрема: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, неповернення тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 цього Кодексу, а також нездійснення інших процесуальних дій, які він зобов'язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк (п. 1); рішення слідчого про закриття кримінального провадження (п. 3); рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи (п. 4), рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу (п. 8).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об'єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.

Отже, повноваження прокурора щодо контролю за дотриманням строків проведення досудового розслідування є елементом процесуальної дії під час кримінального провадження та регламентовані нормами Кримінального процесуального кодексу України, що, з урахуванням предмету позову, виключає можливість розгляду даної справи в порядку адміністративного судочинства.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318 - 380 цього Кодексу, з урахуванням положень глави 26 цього Кодексу.

Зазначене обумовлює висновок, що компетентним національним судом до юрисдикції якого належить розгляд скарг щодо прийняття рішень, вчинення дій або допущення бездіяльності суб'єктом владних повноважень стосовно дій та бездіяльності прокурора під час досудового розслідування в частині дотримання строків його проведення, є суд, який спеціалізується на розгляді кримінальних справ.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що викладені позивачем вимоги не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

При цьому, суд вважає за необхідне роз'яснити ОСОБА_1, що розгляд даних вимог має здійснюватися за правилами, встановленими Кримінальним процесуальним кодексом України, в порядку кримінального судочинства.

На підставі вищенаведеного, пункту 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження в адміністративній справі.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі та позовні матеріали надіслати особі, яка її подала.

3. Роз'яснити позивачу, що повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження не допускається.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею в порядку ст. 256 КАС України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку, передбаченому ст. 293-295 цього Кодексу.

Суддя І.П. Васильченко