Справа № 826/1632/17
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2018-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя в першій інстанції: Кузьменко В.А.,
судді: Арсірій Р.О., Огурцов О.П.,
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2018 року Справа № 826/1632/17

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

представника відповідача Степаненко Т.М.,

представника третьої особи Семенчук В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційні скарги Міністерства юстиції України і публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 лютого 2018 року у справі:

за позовом ХЮНДАЙ КОРПОРЕЙШН (Hyundai corporation)

до Міністерства юстиції України

треті особи, які не заявляють

самостійні вимоги

на предмет спору: публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,

Комісія з питань розгляду скарг у сфері

державної реєстрації

Міністерства юстиції України

про визнання протиправним та скасування наказу,

зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ :

ХЮНДАЙ КОРПОРЕЙШН (Hyundai corporation) (далі - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України (далі - відповідач), треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору: публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», Комісія з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України про:

- визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України від 29.12.2016 р. № 3919/5 в частині щодо скасування рішень приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Дорошенко О.В.: від 16.05.2016 р. №№ 29617356, 29615383, 29617177, 29615826 (п.п. 6, 8, 10, 12 наказу); від 12.05.2016 р. №№29579454, 29579102, 29579346, 29579162 (п.п. 7, 9, 11, 13 наказу);

- зобов'язання відповідача вчинити дії щодо поновлення записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, які були скасовані на підставі наказу відповідача від 29.12.2016 р. № 3919/5, а саме, записів, внесених на підставі рішень приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Дорошенко О.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 12.05.2016 р. №№ 29579102, 29579162, 29579346, 29579454, від 16.05.2016 р. №№ 29615383, 29615826, 29617177, 29617356.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 лютого 2018 року адміністративний позов було задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач і третя особа - ПАТ «Укрсоцбанк» подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Відповідач у своїй апеляційній скарзі посилається на те, що судом не надано правової оцінки спірним обставинам справи, що копія скарги ПАТ «Укрсоцбанк» направлялася суб'єкту оскарження, що формальні процедурні порушення не можуть бути підставою для скасування наказу Мінюсту, а також на те, що на офіційному сайті ним було розміщено оголошення про розгляд скаргу Банку.

ПАТ «Укрсоцбанк» у своїй апеляційній скарзі посилається на те, що йому не було відомо про виникнення правовідносин між позивачем, ТОВ «Компанія Рона» та іпотекодавцями, що зобов'язання ТОВ «Компанія Рона» перед ним не погашені і довідок про відсутність відповідного боргу ним не видавалося.

З цих та інших підстав, апелянти просять скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове про відмову в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, так як, на їх думку, воно прийнято за неповно встановлених обставин та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційних скарг та враховуючи заперечення позивача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 17.09.2014 р. між ПАТ «Укрсоцбанк» і ТОВ «Компанія Рона» було укладено Генеральний договір про здійснення кредитування № 06.201-72/025.

26.12.2014 р. з метою забезпечення виконання зобов'язань за вищезазначеним Генеральним договором між ПАТ «Укрсоцбанк» і ТОВ «Українська торгово-комерційна компанія» укладено іпотечний договір, зареєстрований в реєстрі за № 1114, відповідно до якого в іпотеку ПАТ «Укрсоцбанк» передано: торгово-офісне приміщення, розміщене на першому, другому та третьому поверхах, загальною площею 1338,8 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Галицька, буд. 556; нежитлове торгове приміщення, розміщене у підвальному, першому та другому поверхах, загальною площею 2641,4 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Галицька, буд. 556.

26.12.2014 р. з метою забезпечення виконання зобов'язань за вищезазначеним Генеральним договором між ПАТ «Укрсоцбанк» і ТОВ «ЄВРОТОРГ ПРИКАРПАТТЯ» укладено іпотечний договір, зареєстрований в реєстрі за № 1110, відповідно до якого в іпотеку ПАТ «Укрсоцбанк» передано: приміщення торгівлі громадського харчування, загальною площею 3217,3 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, бул. Південний, 24 В; торгово-складські приміщення, загальною площею 1297,2 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, бул. Південний, буд. 24 В.

На підставі зазначених іпотечних договорів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень було внесено відповідні відомості про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо реєстрації іпотек та заборон за такими іпотечними договорами).

13.11.2015 р. між позивачем і ТОВ «Компанія РОНА» укладено контракт про сплату боргу № HDС-JН01, відповідно до якого ТОВ «Компанія РОНА» підтверджує та визнає заборгованість перед позивачем у розмірі та валюті, встановлених контрактом.

11.05.2016 р. між позивачем і ТОВ «Компанія РОНА» укладено додатковий договір № 1 до вищезазначеного контракту.

14.03.2016 р. та 15.03.2016 р. державним реєстратором Реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області Соловій В.В. було вчинено державну реєстрацію припинення іпотеки за вищевказаними іпотечними договорами від 26.12.2014 р. №№ 1114, 1110.

11.05.2016 р. між позивачем і ТОВ «Українсько торгова-комерційна компанія», ПП «ПСВ-ІФ», ТОВ «Євроторг Прикарпаття» (іпотекодавці) укладено Рамковий договір № 1 про надання забезпечення.

11.05.2016 р. на виконання умов контакту, додаткового договору № 1 до контракту та Рамкового договору між позивачем та іпотекодавцями укладено відповідні договори іпотеки, зокрема:

- договір іпотеки між позивачем і ТОВ «Українсько торгова-комерційна компанія», посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Дорошенко О.В. за реєстровими №№ 647, 648 (предмет іпотеки - торгово-офісне приміщення, яке складається з торгово-офісного приміщення розміщеного на першому, другому та третьому поверхах, загальною площею 1338,8 кв.м, зазначеного у плані літерою "А", за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Галицька, буд. 55Б, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 01);

- договір іпотеки між позивачем і ТОВ «Українсько торгова-комерційна компанія», посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Дорошенко О.В. за реєстровими №№ 652, 653 (предмет іпотеки - нежитлове торгове приміщення, яке складається із нежитлового торгового приміщення розміщеного у підвальному першому та другому поверхах, загальною площею 2641,4 кв.м, зазначеного у плані літерою "А", за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Галицька, буд. 55Б, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 01);

- договір іпотеки між позивачем та ТОВ «Євроторг Прикарпаття», посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Дорошенко О.В. за реєстровими №№ 632, 633 (предмет іпотеки - торгово-складські приміщення, які складаються з торгово-складських приміщень розміщеного у підвальному (цокольному) поверсі, загальною площею 1297,2 кв.м, зазначених у плані літерою "А", за адресою: м. Івано-Франківськ, бульвар Південний, буд. 24В, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 01);

- договір іпотеки між позивачем та ТОВ «Євроторг Прикарпаття», посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Дорошенко О.В. за реєстровими №№ 637, 638 (предмет іпотеки - приміщення торгівлі та громадського харчування які складаються із приміщення торгівлі та громадського харчування розміщених на першому та другому поверхах, загальною площею 3217,3 кв.м, зазначених у плані літерою «А», за адресою: м. Івано-Франківськ, бульвар Південний, буд. 24В, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 01).

У зв'язку з укладенням вищезазначених договорів іпотеки приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Дорошенко О.В. на підставі заяв представника Хюндай Корпорейшн Джунг Дае Джін та відповідних поданих ним документів прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень: від 12.05.2016 р. №№ 29579102, 29579162, 29579346, 29579454 (реєстрація заборони), від 16.05.2016 р. №№ 29615383, 29615826, 29617177, 29617356 (реєстрація іпотеки)

Тобто, державним реєстратором прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Дорошенко О.В. було вчинено державну реєстрацію іпотеки та заборони щодо нерухомого майна, яке було предметом іпотеки за договорами від 26.12.2014 р. №№ 1114, 1110.

Станом на 12.05.2016 р. та 16.05.2016 р. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень були відсутні відомості щодо обтяження (іпотеки) вищевказаних об'єктів нерухомого майна (зняті державним реєстратором Реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області Соловій В.В. у березні 2016 року).

14.12.2016 р. ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до відповідача зі скаргою в порядку ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в якій просило: скасувати державну реєстрацію припинення іпотеки та припинення обтяження, проведену 14.03.2016 р. та 15.03.2016 р. державним реєстратором Соловій В.В. (індексні номери рішень: 28739443, 28739331, 28719475, 28715965, 28736053, 28735940, 28723865, 28721533), та скасувати державну реєстрацію іпотеки та обтяження, проведену 12.05.2016 р. та 16.05.2016 р. державним реєстратором Дорошенко О.В. (індексні номери рішень: 29617356, 29579454, 29615383, 29579102, 29617177, 29579346, 29615826 та 29579162).

Зазначена скаргу була зареєстрована відповідачем 16.12.2016 р. та розглянута Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації МЮУ, якою складено відповідний висновок від 28.12.2016 р.

У вказаному висновку Комісією, зокрема встановлено, що:

1) оскаржувані рішення від 15.03.2016 р. №№28739443, 28739331 прийняті державним реєстратором Соловієм В.В. на підставі заяв №№16058962, 16058268, поданих неналежною особою, а саме представником ТОВ «УТКК», до заяви не додано документи, які передбачені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у тому числі - довіреності від обтяжувача;

2) 14.03.2016 р. державним реєстратором Соловієм В.В. прийняті оскаржувані рішення №№287139475, 28715963 на підставі заяв, до яких не додано документи, які передбачені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", у тому числі - довіреності від обтяжувача;

3) 15.03.2016 р. державним реєстратором Соловієм В.В. прийняті оскаржувані рішення №№28736053, 28735940 на підставі заяв, до яких не додано документи, які передбачені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у тому числі - довіреності від обтяжувача;

4) 14.03.2016 р. державним реєстратором Соловієм В.В. прийняті оскаржувані рішення №№28723865, 28721533 на підставі заяв №№16045642, 16043003, поданих неналежною особою, а саме: представником ТОВ «Євроторг Прикарпаття», до заяви не додано документи, які передбачені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у тому числі - довіреності від обтяжувача.

5) з аналізу доданих до заяв за №№17644203, 17644019, 17644626, 17644463, 17645017, 17644894, 17645311, 17645222 документів вбачається, що для державної реєстрації припинення іпотеки та обтяження подані тільки повідомлення про припинення зобов'язання від 06.07.2016 р., не надано документів, що посвідчують таку особу, та подані неналежною особою.

На підставі зазначених обставин Комісія дійшла висновку, що державним реєстратором Соловієм В.В. під час здійснення оскаржуваної державної реєстрації припинення іпотеки та обтяження було допущено порушення норм Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» і Порядку № 1127, оскільки за наявності підстав для зупинення або відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень ним проведено державну реєстрацію припинення іпотеки та заборони, що спричинило порушення прав іпотекодержателя ПАТ «Укрсоцбанк» відповідно до умов іпотечних договорів останнього, а тому рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 14-15 березня 2016 року №№28739331, 28715965, 28735940, 28721533 підлягають скасуванню.

При цьому, висновок Комісії у частині щодо необхідності скасування рішень державного реєстратора Дорошенко О.В. фактично мотивований тим, що вони були прийняті після рішень державного реєстратора Соловій В.В. щодо протиправного припинення іпотеки.

Разом з тим, обґрунтування щодо ненадання заявником державному реєстратору Дорошенко О.В. певних документів для вчинення реєстраційних дій або невідповідність поданих документів вимогам законодавства зазначений висновок Комісії не містить.

29.12.2016 р. на підставі вказаного висновку Комісії відповідачем було прийнято наказ № 3919/5 «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень», яким вирішено:

1) частково задовольнити скаргу ПАТ «Укрсоцбанк» від 14.12.2016 р.;

2) скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 15.03.2016 р. №№ 28739331, 28735940, від 14.03.2016 р. №№ 28715965, 28721533, прийняті державним реєстратором Соловієм В.В.;

3) скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 12.05.2016 р. №№ 29579454, 29579102, 29579346, 29579162, від 16.05.2016 р. №№ 29615383, 29617356, 29617177, 29615826, прийняті державним реєстратором Дорошенко О.В.;

4) відмовити у задоволенні скарги ПАТ «Укрсоцбанк» в частині скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 14.03.2016 р. №№28719475, 28723865 та від 15.03.2016 р. №№28739443, 28736053, оскільки скаржником не підтверджено факт порушення його прав.

Позивач, вважаючи протиправним наказ відповідача в частині щодо скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 12.05.2016 р. №№ 29579454, 29579102, 29579346, 29579162, від 16.05.2016 р. №№ 29615383, 29617356, 29617177, 29615826, прийнятих державним реєстратором Дорошенко О.В., звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Судова колегія встановила, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем порушено порядок розгляду скарги ПАТ «Укрсоцбанк» від 14.12.2016 р., а також з того, що нотаріусом Дорошенко О.В. було правомірно вчинено 12.05.2016 р. та 16.05.2016 р. реєстраційні дії щодо реєстрації іпотеки та обтяжень нерухомого майна на підставі документів, поданих позивачем.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, однак вважає, що судом було передчасно задоволенні позовні вимоги щодо зобов'язання відповідача поновити записи в Реєстрі, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 р. № 1952-IV (далі - Закон № 1952-IV), «Про іпотеку» від 05.06.2003 р. № 898-IV (далі - Закон № 898-IV), Порядком розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 р. № 1128 у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Порядок № 1128), Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 5.12.2015 р. № 1127, яка була чинною на момент прийняття спірних рішень (далі - Порядок №1127).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 1 ст. 2, ст. 4 Закону № 1952-IV визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; обтяження - заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, встановлена законом, актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або така, що виникла на підставі договору.

Державній реєстрації прав підлягають, серед іншого: іпотека та заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Частиною 3 статті 10 Закону № 1952-IV передбачено, що державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником; 4) під час проведення державної реєстрації прав на земельні ділянки використовує відомості Державного земельного кадастру шляхом безпосереднього доступу до нього у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; 5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до нього записи про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав; 6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації прав; 7) виготовляє електронні копії документів та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав); 8) формує документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав; 9) формує та веде реєстраційні справи у паперовій формі; 10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Згідно зі ст. 18 Закону № 1952-IV державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) прийняття документів, що подаються разом із заявою про державну реєстрацію прав, виготовлення їх електронних копій шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та розміщення їх у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв про державну реєстрацію прав, що надійшли на розгляд; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації; 6) відкриття (закриття) розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав; 7) формування інформації з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником; 8) видача документів за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Державні реєстратори зобов'язані надавати до відома заявників інформацію про перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав.

Державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Під час подання заяви про державну реєстрацію прав заявник зобов'язаний повідомити державного реєстратора про наявність встановлених законом обтяжень речових прав на нерухоме майно.

У ст. 22 Закону № 1952-IV передбачено, що документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Електронні документи, подані для проведення державної реєстрації прав, оформляються згідно з вимогами, встановленими цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Не розглядаються документи з підчищеннями або дописками, закресленими словами та іншими не обумовленими в них виправленнями, заповнені олівцем, з пошкодженнями, що не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст, а також оформлені з порушенням вимог законодавства.

Відповідальність за достовірність даних, що містяться в документах, поданих для державної реєстрації прав, несе заявник, якщо інше не встановлено судом.

Відповідальність за відповідність електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, оригіналам таких документів у паперовій формі у разі подання заяви в електронній формі несе особа, яка виготовила електронні копії документів.

Відповідно до ст. 24 Закону № 1952-IV у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.

Рішення про відмову в державній реєстрації прав повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття.

У ч. 2 ст. 27 Закону № 1952-IV визначено, що державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі: 1) рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; 2) рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; 3) визначеного законодавством документа, на якому нотаріусом вчинено напис про накладення заборони щодо відчуження нерухомого майна; 4) рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об'єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду; 5) договору, укладеного в порядку, визначеному законом, яким встановлюється обтяження речових прав на нерухоме майно, чи його дубліката; 6) закону, яким встановлено заборону користування та/або розпорядження нерухомим майном; 7) інших актів органів державної влади та посадових осіб згідно із законом.

Пунктами 9, 14, 18, 23, 40, 56 Порядку № 1127 передбачено, що разом із заявою заявник подає оригінали документів, необхідні для відповідної реєстрації, та документи, що підтверджують сплату адміністративного збору та / або внесення плати за надання інформації з Державного реєстру прав.

У разі коли під час розгляду заяви встановлено наявність підстав, передбачених Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" для зупинення розгляду заяви, державний реєстратор невідкладно приймає рішення щодо зупинення розгляду заяви.

За результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації.

За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державний реєстратор приймає відповідне рішення, яке повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття, з відповідним обґрунтуванням їх застосування.

Державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 28 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та цим Порядком.

Для державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, яке перебуває в іпотеці або податковій заставі, також подається документ, що підтверджує наявність факту згоди іпотекодержателя або контролюючого органу на відчуження або передачу на іншому речовому праві такого майна.

У ч.ч. 1, 3 ст. 17 Закону № 898-IV іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Згідно зі ст. 7 Закону № 1952-IV Міністерство юстиції України: 1) забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації прав; 2) здійснює нормативно-правове регулювання у сфері державної реєстрації прав; 3) забезпечує створення та функціонування Державного реєстру прав, є його держателем; 4) організовує роботу, пов'язану із забезпеченням діяльності з державної реєстрації прав; 5) здійснює контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації прав; 6) забезпечує доступ державних реєстраторів до Державного реєстру прав та приймає рішення про блокування та анулювання такого доступу у випадках, передбачених цим Законом; 7) розглядає скарги на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб'єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України та приймає обов'язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом; 8) складає протоколи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення; 9) організовує роботу з підготовки та підвищення кваліфікації державних реєстраторів; 10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

У ч. 1 ст. 37 Закону № 1952-IV визначено, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

При цьому, згідно з ч. 9 вказаної статті Закону порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.п. 2, 3, 8-14 Порядку № 1128 для забезпечення розгляду скарг суб'єктом розгляду скарги утворюються постійно діючі комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - комісія), положення та склад яких затверджуються Мін'юстом або відповідним територіальним органом.

Розгляд скарг здійснюється за заявою особи, яка вважає, що її права порушено (далі - скаржник), що подається виключно у письмовій формі та повинна містити обов'язкові відомості та документи, що долучаються до скарги, передбачені Законами, а також відомості про бажання скаржника та / або його представника взяти участь у розгляді відповідної скарги по суті та про один із способів, зазначених у пункті 10 цього Порядку, в який скаржник бажає отримати повідомлення про зазначений розгляд.

Під час розгляду скарги по суті комісія встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржника, зазначених у скарзі, та інші обставини, які мають значення для об'єктивного розгляду скарги, у тому числі шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), та у разі необхідності витребування документів, пояснень тощо у суб'єкта оскарження, і вирішує: 1) чи мало місце прийняття оскаржуваного рішення суб'єктом оскарження, чи мала місце оскаржувана дія або бездіяльність суб'єкта оскарження; 2) чи було оскаржуване рішення прийнято суб'єктом оскарження на законних підставах, чи здійснювалася дія або вчинялася бездіяльність суб'єктом оскарження на законних підставах; 3) чи належить задовольнити кожну з вимог скаржника або відмовити в їх задоволенні; 4) чи можливо поновити порушені права або законні інтереси скаржника іншим способом, ніж визначено ним у своїй скарзі (зокрема внесення шляхом виправлення технічних помилок у записах реєстрів взамін скасування рішення державного реєстратора); 5) які рішення підлягають скасуванню або які дії, що випливають з факту скасування рішення або з факту визнання оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, підлягають вчиненню.

Під час розгляду скарги по суті обов'язково запрошується скаржник та / або його представник (за умови якщо ним зазначено про це у скарзі), суб'єкт оскарження та інші заінтересовані особи, зазначені у скарзі або встановлені відповідно до відомостей реєстрів. Неприбуття таких осіб, яким було належним чином повідомлено про розгляд скарги, а також неотримання такими особами повідомлень про час та місце розгляду скарги з причин, що не залежать від суб'єкта розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.

Суб'єкт розгляду скарги своєчасно повідомляє особам, запрошеним до розгляду скарги по суті, про час і місце розгляду скарги в один з таких способів: 1) телефонограмою (якщо номер телефону зазначено у скарзі); 2) шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мін'юсту; 3) засобами електронної пошти (якщо адресу електронної пошти зазначено у скарзі та/або інших документах, що додаються до скарги).

Копії скарги та доданих до неї документів надаються суб'єкту оскарження та заінтересованим особам, зазначеним у скарзі або встановленим відповідно до відомостей реєстрів, не пізніше дня, що передує дню розгляду скарги по суті. Суб'єкт оскарження має право подавати письмові пояснення по суті скарги, які обов'язково приймаються комісією до розгляду.

За результатами розгляду скарги суб'єкт розгляду скарги на підставі висновків комісії приймає мотивоване рішення про задоволення скарги або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених Законами, у формі наказу.

Якщо у скарзі заявлено дві або більше вимог, комісія надає правову оцінку кожній із них, яка включається до висновку комісії.

Висновок комісії, на підставі якого суб'єктом розгляду скарги приймається рішення про задоволення скарги, обов'язково містить інформацію про те, що: 1) рішення, дії або бездіяльність суб'єкта оскарження не відповідають законодавству у сфері державної реєстрації; 2) скарга підлягає задоволенню в повному обсязі чи частково (з обов'язковим зазначенням у якій частині) шляхом прийняття суб'єктом розгляду скарги рішень, передбачених пунктом 2частини шостої статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та пунктом 2 частини шостої статті 34 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».

Отже, до повноважень Міністерства юстиції України, зокрема належить розгляд скарг на рішення, дії або бездіяльність суб'єктів державної реєстрації і законодавством регламентовано відповідну чітку процедуру їх реалізації, яка вимагає запрошення осіб, чиїх інтересів стосується відповідне оскаржуване рішення про державну реєстрацію (реєстраційна дія), до участі в розгляді скарги та його своєчасне повідомлення про відповідну дату, час та місце її розгляду із забезпеченням такій особі реальної можливості реалізувати своє процесуальне право на участь в розгляді скарги та ознайомитися з нею.

При цьому, важливість дотримання і неухильного виконання зазначеного етапу процедури розгляду скарги безпосередньо пов'язана із забезпеченням права суб'єкта особи, інтересів якої вона стосується, на захист, зокрема надання нею відповідних пояснень з приводу виниклих правовідносин. Тому, невиконання суб'єктом влади вимог законодавства в цій частині зводить нанівець законність всієї процедури розгляду скарги та, як наслідок, прийнятого за її результатами рішення.

Разом з тим, судова колегія враховує правову позицію, висловлену в рішенні Європейського Суду з прав людини від 20.10.2011 р. у справі «Рисовський проти України», в якому Суд зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливості уникати виконання своїх обов'язків.

Виходячи з викладеного, колегія суддів звертає увагу на те, що, як було правильно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивача, інтересів якого безпосередньо стосуються оскаржені ПАТ «Укрсоцбанк» до Міністерства юстиції України рішення державного реєстратора Дорошенко О.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 12.05.2016 р. та від 16.05.2016 р. №№ 29579454, 29579102, 29579346, 29579162, №№ 29617356, 29615383, 29617177, 29615826 не було запрошено до участі в розгляді скарги ПАТ «Укрсоцбанк» від 14.12.2016 р., не повідомлено про дату, час та місце її розгляду та взагалі про надходження такої скарги і, відповідно, не надіслано її клопії, не забезпечено реальної можливості своєчасно прибути за відповідною адресою та ознайомитися з вказаною скаргою і реалізувати своє право на надання відповідних пояснень та доказів.

При цьому, доводи апелянта - Міністерства юстиції України про те, що копія скарги направлялася суб'єкту оскарження, тобто приватному нотаріусу Дорошенко О.В., не спростовують факту неповідомлення саме позивача як безпосередньо заінтересованої особи про вищезазначені обставини щодо її надходження та розгляду і позбавлення його практичної можливості захистити свої права та інтереси.

Посилання апелянта - Міністерства юстиції України на те, що позивач повідомлявся про засідання Комісії, є голослівними та не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами. При цьому, супровідний лист, на який посилалася представник апелянта в судовому засіданні, таким доказам у розумінні ст.ст. 73, 74 КАС України не є та не підтверджує безпосередньо факту направлення позивачу відповідного запрошення (повідомлення) та/або копії скарги ПАТ «Укрсоцбанк» і, тим більше, отримання ним таких документів.

Твердження апелянта - Міністерства юстиції України про те, що на його сайті було розміщено оголошення про засідання комісії 28.12.2016 р. з приводу, зокрема розгляду скарги ПАТ «Укрсоцбанк» від 14.12.25016 р., апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки з вказаного оголошення неможливо встановити, з приводу чого подана зазначена скарга, які саме реєстраційні дії (рішення) є преметом оскарження і, тим більше, доводів скаржника /Т.2 а.с.41/.

Крім того, саме лише декларативне розміщення на сайті відомостей про надходження скарги від певної дати не є доказом належного дотримання вимог Порядку № 1128 в частині щодо забезпечення дотримання прав заінтересованих осіб.

Доводи апелянта - Міністерства юстиції України про те, що формальні порушення не можуть бути підставою для скасування наказу, прийнятого за результатами розгляду скарги ПАТ «Укрсоцбанк» від 14.12.2016 р., судова колегія до уваги не приймає, оскільки в даному випадку, як встановлено вище, недотримання відповідачем вимог Порядку № 1128 призвели до грубого порушення права на захист позивача та його права на участь у прийнятті рішення, що безпосередньо впливає на його права і охоронювані законом інтереси, що з урахуванням вищенаведених висновків Єврлопейського суду з прав люини, виключає можливість визнання такого наказу правомірним.

Окрім зазначеного, судова колегія також звертає увагу й на те, що ані у висновку Комісії від 28.12.2016 р., на підставі якого відповідачем був прийнятий спірний наказ від 29.12.2016 р., ані в самому наказі не зазначено чіткої законодавчої норми та відповідного обґрунтування щодо порушення вимог законодавства саме приватним нотаріусом Дорошенко О.В. при прийнятті спірних реєстраційних рішень від 12.05.2016 р., від 16.05.2016 р. №№ 29579454, 29579102, 29579346, 29579162, 29617356, 29615383, 29617177, 29615826, не перевірено наявності або відсутності в нього правових підстав для відмови у вчиненні відповідних реєстраційних дій та/або для зупинення розгляду поданих йому заяв про державну реєстрацію.

Також, у висновку Комісії не зазначено про ненадання державному реєстратору Дорошенко О.В. будь-яких документів, необхідних для державної реєстрації іпотеки і заборони, або про невідповідність поданих документів вимогам законодавства. Натомість, як було правильно встановлено судом першої інстанції, станом на момент прийняття зазначених реєстраційних рішень у Державному реєстрі речсових прав на нерухоме майно та їх обтяжень були відсутні жодні відомості щодо обтяження речових прав на предмети іпотеки.

Водночас, законодавством у сфері державної реєстрації чітко встановлено, що висновок комісії, на підставі якого суб'єктом розгляду скарги приймається рішення про задоволення скарги, обов'язково має містити інформацію про те, що рішення, дії або бездіяльність суб'єкта оскарження не відповідають законодавству у сфері державної реєстрації, як наслідок, рішення про скасування рішення, дії або бездіяльність суб'єкта оскарження може бути прийнято лише у разі встановлення комісією не відповідності дій державного реєстратора нормам законодавства у сфері державної реєстрації та чіткої вказівки на норми законодавства, яким рішення суб'єкта оскарження не відповідають та суперечать.

У контексті викладеного колегія суддів зазначає, що доводи апелянта - ПАТ «Укрсоцбанк» про те, що йому не було відомо про іпотечні правовідносини між позивачем і ТОВ «Компанія Рона» та іпотекодавцями, а також, що зобов'язання зазначеного товариства перед апелянтом не погашені і довідок про їх відсутність ним не видавалося, у даному випадку не спростовують вищезазначених обставин щодо невмотивованості висновку Комісії та наказу відповідача у частині, що оскаржується в межах даного адміністративного спору.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що при вирішенні спірних правовідносин у даній справі предметом перевірки судом є питання, чи діяв відповідач на підставі, у спосіб та в межах наданих йому повноважень при прийнятті спірного рішення, а не правомірність укладання іпотечних договорів, підробка документів (як про таке стверджує апелянт) та інші господарські правовідносини контрагентів.

Враховуючи вищевикладені обставини та докази у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що наказ Міністартсва юстиції України від 29.12.2016 р. № 3919/5 в частині щодо скасування рішень приватного нотаріуса Дорошенко О.В. від 12.05.2016 р., від 16.05.2016 р. №№ 29579454, 29579102, 29579346, 29579162, 29617356, 29615383, 29617177, 29615826 не відповідає вимогам розсудливості, об'єктивності, прийнятий з порушенням права позивача на участь у прийнятті рішення та його права на захист, є невмотивованим, що обумовлює його протиправність і наявність достатніх та необхідних правових підстав для його скасування.

З огляду на це, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення адміністративного позову в цій частині позовних вимог та вважає, що доводи апеляційних скарг не спростовують правомірності рішення суду і, відповідно до ст. 316 КАС України, в цій частині воно підлягає залишенню без змін.

Разом з тим, перевіряючи рішення суду в частині вирішення решти позовних вимог, у межах доводів апеляційних скарг, судова колегія зазначає, що поновлення записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно належить до дискреційних повноважень відповідача, які на стадії виниклих правовідносин ним реалізовані не були, оскільки їх здійснення є логічним наслідком виконання рішення суду у цій справі.

Водночас, у відповідності до Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 р. на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тож, апеляційний суд вважає, що вищевказані вимоги у даному випадку є передчасними та задоволенню не підлягають, що помилково не було встановлено судом першої інстанції та призвело до порушення ним завдань адміністративного судочинства, регламентованих статтею 2 КАС України, що відповідно до ст. 317 КАС України зумовлює наявність достатніх та необхідних правових підстав для скасування рішення суду в цій частині та ухвалення постанови про відмову в задоволенні таких позовних вимог.

Отже, апеляційні скарги Міністерства юстиції України і публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» підлягають задоволенню частково, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 лютого 2018 року в частині задоволення позовних вимог про зобов'язання Міністерства юстиції України вчинити дії щодо поновлення записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, які були скасовані на підставі наказу відповідача від 29.12.2016 р. № 3919/5, а саме, записів, внесених на підставі рішень приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Дорошенко О.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 12.05.2016 р. №№ 29579102, 29579162, 29579346, 29579454, від 16.05.2016 р. №№ 29615383, 29615826, 29617177, 29617356 - скасувати, а адміністративний позов в цій частині позовних вимог - залишити без задоволення. В іншій частині рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Міністерства юстиції України і публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 лютого 2018 року в частині задоволення позовних вимог про зобов'язання Міністерства юстиції України вчинити дії щодо поновлення записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, які були скасовані на підставі наказу відповідача від 29.12.2016 р. № 3919/5, а саме, записів, внесених на підставі рішень приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Дорошенко О.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 12.05.2016 р. №№ 29579102, 29579162, 29579346, 29579454, від 16.05.2016 р. №№ 29615383, 29615826, 29617177, 29617356 - скасувати, а адміністративний позов в цій частині позовних вимог - залишити без задоволення.

В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 лютого 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Повний текст рішення, відповідно до ч. 3 ст. 243 КАС України, виготовлено 23 квітня 2018 року.

Головуючий суддя:

Судді: