Справа № 461/437/18
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції : Зубачик Н.Б.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2018 рокуЛьвів№ 876/2537/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя: Бруновської Н.В.
суддів: Гулида Р.М., Шавеля Р.М.
за участю секретаря судового засідання: Бедрій Х.П.
представника апелянта: Моісеєнка Я.В.
представника позивача: Зозуляка Й.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби на рішення Галицького районного суду м. Львова від 19 лютого 2018 року у справі № 461/437/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ :

18.01.2018р. позивач ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Львівської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил № 4231/20900/17 від 28.11.2017р.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 19.02.2018р. позов задоволено. Суд визнав протиправною та скасував постанову Львівської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил № 4231/20900/17 від 28.11.2017р., якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.481 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн.

Крім того, суд закрив провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт Львівська митниця Державної фіскальної служби подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, рішення Галицького районного суду м. Львова від 19.02.2018р. скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Представник апелянта Моісеєнко Я.В. в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу із підстав у ній зазначених.

Представник позивача Зозуляк Й.М. в судовому засіданні просив суд, апеляційну каргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

21.08.2017р. близько 11:46 громадянин Республіки Польща ОСОБА_2 слідуючи в приватну поїздку з Республіки Польща в України через митний пост «Грушів» Львівської митниці ДФС, в якості пасажира автомобіля марки «VW SHARAN», VIN НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , країна реєстрація Республіка Польща, в`їхав в зону митного контролю, обравши для проходження митного контролю канал, позначений символами «зелений коридор».

Під час перевірки інформації, яка міститься в програмно-інформаційному комплексі ЄАІС ДМСУ встановлено, що 23.02.2015р. громадянин ОСОБА_2 ввіз на митну територію України в митному режимі «тимчасове ввезення до 1 року» автомобіль марки «FORD ESCORT» реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN НОМЕР_4 , країна реєстрація Республіка Польща, який станом на 21.08.2017р. за її межі не вивезено та у інший митний режим не поміщено.

Таким чином, станом на 21.08.2017р. даний транспортний засіб залишається невивезений за межі митної території України.

У зв`язку із порушенням строків ( перевищення більше ніж на 10 днів ) транзитних перевезень передбачених ч.3 ст.481 Митного кодексу України, митним органом прийнято постанову № 4231/20900/17 від 28.11.2017р., якою визнано винним громадянина Республіки Польща ОСОБА_1 у вчиненні порушення митних правил та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн.

Згідно з ч.1 ст.458 Митного кодексу України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

ч.3 ст.481 Митного кодексу України передбачає, що перевищення строку тимчасового ввезення товарів на митну територію України або строку тимчасового вивезення товарів за межі митної території України більше ніж на десять діб - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.1 ст.380 Митного кодексу України тимчасове ввезення громадянами - нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

ч.4 ст.380 Митного кодексу України визначено, що тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно тими громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб, не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

Із змісту ч.5 ст.380 Митного кодексу України видно, що тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог Митного кодексу України, або поміщені у митний режим відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

ч. 6 ст.380 Митного кодексу України передбачено, що у разі втрати чи повного зіпсування тимчасово ввезених транспортних засобів особистого користування внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили перебіг строку тимчасового ввезення зупиняється за умови надання органам доходів і зборів власниками таких транспортних засобів достатніх доказів їх втрати чи зіпсування. Дозволяється поміщення таких транспортних засобів у митний режим відмови на користь держави чи знищення або руйнування.

Отже, позивач ОСОБА_2 зобов`язаний був вивести транспортний засіб марки «FORD ESCORT» реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN НОМЕР_4 за межі митної території України до 23.02.2016р., тим самим позивач перевищив встановлений чинним законодавством строк тимчасового ввезення більше ніж на десять діб.

В ст. 95, ст. 192 Митного кодексу України передбачено, що до строку перебування транзитних товарів на митній території України не включається час дії аварії чи обставин непереборної сили.

Відповідно до ч. 5 розділу VIII наказу Міністерства фінансів № 657 від 31 травня 2012 року «Про виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 2 жовтня 2012 року за № 1669/21981, якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

Як видно із матеріалів справи, позивач 26.01.2016р. повідомив митні органи заявою про знищення автомобіля на території проведення антитерористичної операції, до якої додав лист від командира В/Ч 2231, фотографії та вирізки із газети.

На підтвердження вказаних обставин, Львівська митниця ДФС направила Генеральному штабу збройних сил України інформаційний запит № 6954/10/13-70-20/29 від 22.09.2017р. у якому просила надати інформацію щодо видачі листа-довідки В/Ч НОМЕР_5 з приводу отримання, перебування та користування автомобілем «FORD ESCORT» реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN НОМЕР_4 .

За результатами опрацювання інформаційного запиту № 6954/10/13-70-20/29 від 22.09.2017р., В/Ч НОМЕР_6 надано відповідь № 116/10/1/2558 від 13.10.2017р., у якій зазначено, що довідка-лист яка підтверджує факт передачі автомобіля «FORD ESCORT» реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN НОМЕР_4 у військову частину полова пошта НОМЕР_7 та факт його знищення, за підписом командира військової частини польова пошта НОМЕР_7 не видавався.

Вказані обставини дають підстави дійти висновку, що знищення автомобіля на території проведення антитерористичної операції не підтверджено належними та допустимими доказами оскільки, такі містять суперечності, які ставлять їх достовірність під сумнів.

Суд першої інстанції задовольняючи позов не звернув увагу на ту обставину, що п. 3 ст. 6 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст.1, ст. 7 Закону України «Про волонтерську діяльність» передбачений спеціальний порядок залучення транспортних засобів під час мобілізації. Зокрема, залучення транспортних засобів оформляються відповідними розпорядженнями місцевих державних адміністрацій, актами приймання-передачі в яких зазначаються відомості про власників, технічний стан, залишкову ( балансову ) вартість та інші необхідні відомості, що дають змогу ідентифікувати транспорті засоби.

Проте, в матеріалах справи відсутні дані докази, що свідчить про те, що позивач в порядку ст. 77 КАС України не довів обставини на яких ґрунтується його вимоги.

Отже, законодавством чітко визначено умови можливості не включення до строків транзитного перевезення часу дії обставин непереборної сили чи аварії та/або ліквідації їх наслідків: документальне підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили; вчасне (до закінчення встановленого строку транзитного перевезення) письмове інформування перевізником найближчого митного органу про обставини події.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову оскільки, митний орган як суб`єкт владних повноважень діяв в межах повноважень та у спосіб передбачений законом та Конституцією України.

Із змісту ст.242 КАС України видно, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи тому, колегія суддів дійшла висновку, що постанову слід скасувати та прийняти нову якою в позові відмовити.

Керуючись ст.ст.243, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби задовольнити.
Рішення Галицького районного суду м. Львова від 19 лютого 2018 року у справі № 461/437/18 скасувати.
В позові ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправною та скасування постанови відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Н.В. Бруновська

Суддя Р.М. Гулид

Суддя Р.М. Шавель

Постанова складена в повному обсязі 23.04.2018 року.