Справа № 335/14550/17(2-а/335/662/2017)
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2018-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 квітня 2018 рокусправа № 335/14550/17(2-а/335/662/2017)
Суддя І інстанції Воробйов А.В.

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Чепурнова Д.В.

суддів: Сафронової С.В. Шлай А.В.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя

на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 грудня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просила:

- визнати протиправними та скасувати рішення Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя №10 від 24 травня 2017 року про утримання з ОСОБА_1 надміру виплачених сум пенсії в розмірі 101122,72 грн. за період з 02 листопада 2009 року по 28 квітня 2017 року;

- зобовязати Центральне обєднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя повернути ОСОБА_1 кошти, утримані відповідно до рішення №10 від 24 травня 2017 року.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 грудня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Центральне обєднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог позивачу відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивач після виходу на пенсію за вислугою років, 02 листопада 2009 року працевлаштувалась на посаді фельдшера медико-санітарної частини, яка дає право на призначення пенсії за вислугою років, однак про зазначений факт не повідомила пенсійний орган, у звязку з чим утворились надміру виплачені суми пенсії.

В судове засідання апеляційної інстанції сторони не зявились, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, а тому відповідно до ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що позивач з 01.11.2006 року перебуває на обліку в Центральному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Запоріжжя та їй призначена пенсія за вислугу років, у відповідності до ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя від 24 травня 2017 року №10 утримано з ОСОБА_1 суму надміру виплаченої пенсії за період з 29 листопада 2009 року по 28 квітня 2017 року у розмірі 101122,72 коп.

Підставою для прийняття вказаного рішення стало те, з 02 листопада 2009 року позивач, на підставі трудової угоди, почала працювати на посаді фельдшера медико-санітарної частини; з 01 квітня 2010 року прийнята на посаду фельдшера Запорізького училища професійної підготовки працівників міліції ГУМФС; з 17 листопада 2015 року по 28 квітня 2017 року працювала на посаді фельдшера пункту охорони здоровя поліклініки Державної установи «Територіальне медичне обєднання Міністра внутрішніх справ України по Запорізькій області», однак про своє працевлаштування не повідомило пенсійний орган.

Суд апеляційної інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженого рішення, виходить з наступного.

Згідно зі ст. 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсіонери зобов'язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати.

У разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

Статтею 103 Закону України «Про Пенсійне забезпечення» передбачено, що суми пенсії, над міру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Відрахування на підставі рішень органу, що призначає пенсії, провадяться в розмірі не більше 20 процентів пенсії понад відрахування з інших підстав.

В усіх випадках звернення стягнень на пенсію за пенсіонером зберігається не менш як 50 процентів належної пенсії.

У разі припинення виплати пенсії (внаслідок відновлення здоров'я тощо) до повного погашення заборгованості решта заборгованості стягується в судовому порядку.

Згідно з п. 3 Порядку відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 р. № 6-4, повернення коштів, надміру виплачених за призначеннями пенсії, проводиться відповідно до ст. 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміну у складі сім'ї тощо. Суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку, стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

З аналізу наведених норм вбачається, що підставою для утримання з пенсії особи надміру виплачених сум коштів є наявність однієї з таких умов: 1) зловживання з боку пенсіонера; 2) подання ним органам ПФУ недостовірних відомостей; 3) неподання пенсіонером до органів ПФУ відомостей, які б могли вплинути на розмір його пенсії.

Так, постановою Кабінету Міністрів України №990 від 04 листопада 1993 року «Про затвердження переліку закладів охорони здоровя та соціального захисту і посад, які дають право на пенсію за вислугу років» передбачено що посада фельдшер відноситься до категорії посад, які дають право на пенсію за вислугу років.

Тобто факт працевлаштування на посаду фельдшера після призначення пенсії за вислугу років прямо впливає на виплату такої пенсії.

Я було зазначено вище, 02 листопада 2009 року позивач, на підставі трудової угоди, почала працювати на посаді фельдшера медико-санітарної частини.

Тобто з 02 листопада 2009 року у відповідача були відсутні підстави для нарахування та виплати позивачу пенсії за вислугою років.

Як вбачається з адміністративного позову, позивач зазначає про повідомлення пенсійного органу про факт працевлаштування.

Крім того, відповідно до ст.101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Тобто з часу, коли позивач фактично працевлаштувалась, до пенсійного органу почали надходити страхові внески із її заробітної плати, в останнього була можливість звернутися до підприємства, на якому вона працевлаштована з метою перевірки документів, які містять інформацію щодо посади позивача, та як наслідок підстави для виплати пенсії за вислугу років.

Враховуючи викладене, колегія суддів робить висновок щодо протиправності рішення Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя №10 від 24 травня 2017 року про утримання з ОСОБА_1 надміру виплачених сум пенсії.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об'єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, ст.ст. 316, 321, 322 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя: Д.В. Чепурнов

Суддя: С.В. Сафронова

Суддя: А.В. Шлай