Справа № 825/1415/18
Суддя: Скалозуб Ю.О.
Дата ухвалення: 2018-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2018 року Чернігів Справа № 825/1415/18

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Скалозуба Ю.О., за участю секретаря Терехової Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Держгеокадастру у Чернігівській області
провизнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити певні дії

за участю сторін від позивача від відповідача ОСОБА_2, діє на підставі довіреності № 303 від 28.03.2018 ОСОБА_3, діє на підставі довіреності № 31-25-0.661-13424/2-17 від 25.09.2017

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1Ю.) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області (далі ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області) та просить:

- визнати протиправною відмову відповідача, викладену в листі від 18.10.2017 № П-25895/0-12150/6-17, у розгляді заяви та наданні дозволу на розробку проекту землеустрою;

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області повторно розглянути заяву від 19.09.2017 за вхідним № П-25895/0/5-17 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою та прийняти відповідне рішення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_4 до заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення селянського господарства (державної форми власності) було додано встановлений Земельним кодексом України пакет документів, однак відповідач, безпідставно, з порушенням вимог статті 118 Земельного кодексу України, відмовив йому в наданні вищевказаного дозволу.

Ухвалою суду від 16.03.2018 відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати від 12.04.2018 закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач в судовому засіданні під час розгляду справи по суті позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача під час розгляду справи по суті позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні, надав відзив на позов та пояснив, що Головне управління, здійснюючи перевірку відповідності місця розташування земельної ділянки вимогам законів, встановило, що земельна ділянка, з приводу безоплатної приватизації якої звернувся позивач, розподілена на окремі ділянки, які надавались фізичним особам для вирощування сільськогосподарської продукції, городництва.

Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити, враховуючи наступне.

Встановлено, що 19.09.2017 ОСОБА_1 звернувся до ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області із заявою про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність у межах норм безоплатної приватизації для ведення особистого селянського господарства площею 1,3 га на території Вишнівської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області. До заяви позивачем було долучено копію паспорту та ідентифікаційного коду, схему розташування земельної ділянки (а.с. 8-10).

Листом від 18.10.2017 за № П-25895/0-12150/6-17 відповідач відмовив ОСОБА_1 в наданні вказаного дозволу, мотивуючи тим, що для прийняття наказу щодо надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, потрібні графічні матеріали із зазначенням бажаного місця розміщення земельної ділянки. Проте, бажане позивачем розміщення земельної ділянки не відповідає вимогам раціональної організації територій та компактності землекористування відповідно до Закону України Про землеустрій. Також зазначено, що статтею 23 Земельного кодексу України встановлено пріоритетність земель сільськогосподарського призначення. Положення цієї статті щодо пріоритетності земель сільськогосподарського призначення необхідно застосовувати в сукупності з вимогами екологічної безпеки та забезпечення раціонального використання та охорони земель (а.с. 12).

Вважаючи вказану відмову протиправною, ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Кожному громадянину України, згідно статті 14 Конституції України, гарантується право на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до статті 170 Цивільного кодексу України держава набуває і здійснює цивільні права та обов'язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом

Згідно із статтею 15-1 Земельного кодексу України до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, належить, зокрема, розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

Згідно із частиною четвертою статті 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

З аналізу наведених норм вбачається, що відповідача наділено повноваженнями щодо розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності на території Чернігівської області.

Відповідно до частини першої статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (частини друга статті 116 Земельного кодексу України).

Згідно із пунктом в частини третьої статті 116 Земельного кодексу України, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, в тому числі, у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Статтею 118 Земельного кодексу України визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

Зокрема, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_5 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_5 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до пункту б частини першої статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Згідно із частиною сьомою статті 118 та частиною третьою статті 123 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, Земельним кодексом України чітко визначено порядок отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та вичерпний перелік підстав для відмови уповноваженим органом у видачі останнього. При цьому, органу, наділеному повноваженнями щодо розпорядження земельними ділянками, не надано права самостійно, на власний розсуд, розширювати перелік підстав для відмови в наданні дозволу.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області із заявою про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1,30 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території Вишнівської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області. До заяви позивачем було долучено графічні матеріали (схема) із бажаним розташуванням земельної ділянки, які повністю відповідали вищевказаним вимогам та дозволяли ідентифікувати земельну ділянку (а.с. 9-10).

Управління відмовило в наданні зазначеного вище дозволу, мотивуючи тим, що для прийняття наказу щодо надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, потрібні графічні матеріали із зазначенням бажаного місця розміщення земельної ділянки. Проте, бажане позивачем розміщення земельної ділянки не відповідає вимогам раціональної організації територій та компактності землекористування відповідно до Закону України Про землеустрій. Також зазначено, що статтею 23 Земельного кодексу України встановлено пріоритетність земель сільськогосподарського призначення. Положення цієї статті щодо пріоритетності земель сільськогосподарського призначення необхідно застосовувати в сукупності з вимогами екологічної безпеки та забезпечення раціонального використання та охорони земель (а.с. 12).

З аналізу наведених відповідачем в листі від 18.10.2017 № П-25895/0-12150/6-17 доводів, покладених ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області в основу для відмови ОСОБА_1 в наданні зазначеного дозволу, вбачається, що вони не передбачені Земельним кодексом України. Тобто, відповідач неправомірно, з порушенням вимог статей 118 та 122 Земельного кодексу України відмовив ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1,3 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території Вишнівської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області.

Також суд вважає необґрунтованими посилання представника відповідача на ту обставину, що земельна ділянка, з приводу якої звернувся позивач, розподілена на окремі ділянки, які надавались фізичним особам для вирощування сільськогосподарської продукції, городництва, оскільки наведене, в силу вимог статей 118 та 122 Земельного кодексу України, не може бути підставою для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою. Крім того, зазначене не спростовує факту віднесення її за цільовим призначенням до земель сільськогосподарського призначення, які можуть надаватись у власність громадянам в межах норм безоплатної приватизації.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведене та наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області відмовляючи ОСОБА_1 в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення селянського господарства, діяло не на підставі, не у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому адміністративний позов ОСОБА_1 слід задовольнити.

У відповідності до вимог частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов - задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, викладену в листі від 18.10.2017 за № П-25895/0-12150/6-17.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області повторно розглянути заяву від 19.09.2017 за вхідним № П-25895/0/5-17 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою та прийняти відповідне рішення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, проспект Жовтневий, 5, с. Лопатні, Ріпкинський район, Чернігівська область, фактичне місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судові витрати в розмірі 704 (сімсот чотири) грн 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено за правилами, встановленими статтями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення складено у повному обсязі 19.04.2018.

Суддя Ю. О. Скалозуб