Справа № 804/594/18
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2018-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 лютого 2018 року Справа № 804/594/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Букіна Л.Є.,
за участі: секретаря судового засідання Бутенко П.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг» про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Криворізького центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, третя особа , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача «Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг» про визнання неправомірними дії відповідача щодо відмови йому в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах на підставі пункту «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в частині зарахування до пільгового стажу періодів роботи з 30.03.1999 року по 01.08.1999 року та з 20.03.2005 року по 17.04.2005 року та зобовязання відповідача зарахувати до його пільгового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, періоди роботи з 30.03.1999 року по 01.08.1999 року та з 20.03.2005 року по 17.04.2005 року, та призначити пенсію за віком на пільгових умовах на підставі пункту «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з 25.10.2017 року.
Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю дій відповідача, який при обрахунку стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1, безпідставно не відніс періоди роботи позивача на посаді електромонтера по ремонту та обслуговування електрообладнання з 30.03.1999 року по 01.08.1999 року та з 20.03.2005 року по 17.04.2005 року, тим самим порушив його право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі пункту «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.01.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Тією ж ухвалою суду Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг» (далі Товариство) залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.02.2018 року допущено процесуальне правонаступництво відповідача, шляхом заміни Криворізького центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області її правонаступником - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому останній просить відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначено про відсутність підстав для призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах на підставі пункту «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки, на думку відповідача, згідно довідки від 16.03.2017 року № 379, виданої Товариством пільговий стаж ОСОБА_1 за Списком № 1 складає 9 років 11 місяців 21 день (з урахуванням проведеної атестації робочих місць на підприємстві).
Від Товариства на адресу суду надійшли пояснення, відповідно до яких просить задовольнити позовні вимоги позивача. При цьому зазначає, що періоди роботи позивача з 30.03.1999 року по 01.08.1999 року та з 20.03.2005 року по 17.04.2005 року мають бути зараховані до пільгового стажу позивача.
Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до трудової книжки серії БТ-I № 8723867 працював у період з 20.11.1997 року по 10.04.2008 року у Криворізькому державному металургійному заводі «Криворіжсталь» (на теперішній час Товариство) електромонтером з ремонту та обслуговуванню електрообладнання, 10.04.2008 року звільнений за власним бажанням (а.с.15 21).
Згідно довідки цеху (ЦОРЕО) від 24.09.2008 року та довідки про підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсії від 16.03.2017 року № 379, виданої Товариством підтверджується робота позивача в особливих умовах праці, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, передбачене Списком № 1, зокрема:
з 20.11.1997 року по 15.01.2003 року на посаді електромонтера по ремонту та обслуговування електрообладнання, передбачене Списком № 1;
з 16.01.2003 року по 10.04.2008 року на посаді електромонтера по ремонту та обслуговування електрообладнання, передбачене Списком № 1 (а.с. 22-24).
Атестація робочих місць проводилась на Товаристві (на той момент - Криворізький державний металургійний завод «Криворіжсталь») 29.03.1994 року на підставі наказу про атестацію робочих місць від 29.03.1994 року № 189; 02.08.1999 року на підставі наказу про атестацію робочих місць від 02.08.1999 року № 393; 20.03.2000 року на підставі наказу про атестацію робочих місць від 20.03.2000 року № 417; 18.04.2005 року на підставі наказу про атестацію робочих місць від 18.04.2005 року № 300.
У жовтні 2017 року позивач у звязку з досягненням 50-ти річного віку звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі пункту «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Вважаючи таку відмову протиправною, позивач оскаржив її до суду.
При вирішенні спору суд виходить з того, що в межах розгляду цієї справи, фактично спірним є правомірність зарахування до пільгового стажу за Списком № 1 посади позивача - електромонтер по ремонту та обслуговуванню електрообладнання за період з 30.03.1999 року по 01.08.1999 року та з 20.03.2005 року по 17.04.2005 року та з цього приводу зазначає таке.
Відповідно до пункту «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема, чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Це ж встановлено п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 року N 637.
Пунктом 20 вказаного Порядку передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій крижці відсутні відомості, що визначають право пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Судом встановлено, що фактично, підставою відмови позивачу у призначенні пільгової пенсії за віком згідно Списку № 1, управлінням ПФУ є те, що частина його страхового стажу на посаді електромонтера по ремонту та обслуговуванню електрообладнання в період з 30.03.1999 року по 01.08.1999 року та з 20.03.2005 року по 17.04.2005 року не підпадала під Список № 1, оскільки зазначені періоди виходили за межі 5-ти річного періоду дії результатів атестації робочих місць.
Проте така позиція відповідача є помилковою та з цього приводу суд зазначає таке.
Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі Мінпраці) від 01.09.1992 року № 41 (далі Методичні рекомендації).
Основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.
Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.
Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.
Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
У пункті 4.2 зазначеного Порядку застосування списків йдеться про те, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.
Якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.
За таких обставин, оскільки чергова атестація робочих місць на Товаристві була проведена 18.04.2005 року, а попередні 20.03.2000 року, 02.08.1999 року та 29.03.1994 року, а ОСОБА_1 в період з 20.11.1997 року по 10.04.2008 року працював на електромонтера по ремонту та обслуговуванню електрообладнання, яка віднесена до переліку робіт, зайнятість на яких дає право на пільгове пенсійне забезпечення за списком № 1, суд дійшов висновку, що період роботи позивача з 30.03.1999 року по 01.08.1999 року має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації, проведеної 29.03.1994 року, а період роботи з 20.03.2005 року по 17.04.2005 року до такого стажу за результатами атестації, проведеної 20.03.2000 року.
Відповідно до статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.
Таким чином, оскільки позивач досяг пільгового пенсійного віку 13.10.2017 року, а його звернення до відповідача відбулося у жовтні 2017 року, тобто не пізніше трьох місяців з дня досягнення ним пенсійного віку, суд, задля ефективного захисту порушених прав позивача вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобовязати відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, а саме: з 14.10.2016 року.
Оскільки позивачем судовий збір не сплачувався, необхідності в вирішенні питання щодо розподілу судових витрат не має.
Керуючись ст. 241-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, у разі якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного перегляду справи.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його складання.

Учасник справи, якому повне рішення суду не вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя ОСОБА_2