Справа № 346/1830/18
Суддя: Веселов В. М.
Дата ухвалення: 2018-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 346/1830/18
Провадження № 2-а/346/81/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2018 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

в складі:

головуючого судді Веселова В.М.

секретаря Максимюк М.А.

представника позивача ОСОБА_1

відповідачки - ОСОБА_2 Азізахон

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Коломийського РВ УДМС України в Івано-Франківській області до громадянки ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_2 Азізахон про примусове видворення в країну її походження та про її затримання з поміщенням у Волинський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні з метою забезпечення видворення за межі території України,-

В С Т А Н О В И В:

Коломийське РВ УДМС України в Івано-Франківській області звернулося до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області з адміністративним позовом до громадянки ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_2 Азізахон про примусове видворення в країну її походження та про її затримання з поміщенням у Волинський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні з метою забезпечення видворення за межі території України. Позовні вимоги мотивує тим, що 27.02.2018 року в ході проведення цільових профілактичних заходів під умовною назвою «Мігрант», працівниками Коломийського РВ УДМС в Івано-Франківській області в Івано-Франківській області на ринку м. Коломия виявлено громадянку ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_2 Азізахон, ІНФОРМАЦІЯ_1. Встановлено, що остання прибула восени 2016 року в Україну по закордонному паспорту громадянки ОСОБА_3 ОСОБА_4 серії АВ 1335384 виданий 02.10.2015 року, в приватних справах в м. Коломия до знайомих. Проживала за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2. По питанню продовження терміну перебування в Україні, громадянка ОСОБА_3 ОСОБА_4 Абдуллаева Азізахон до Коломийського РВ УДМС України в Івано-Франківській області не зверталася, у звязку з чим порушила порядок перебування в Україні. За порушення правил перебування іноземців в Україні на громадянку ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_2 Азізахон було складено протокол про адміністративне правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП і накладено штраф у розмірі 510,00 грн., який сплачено в повному обсязі, що підтверджується квитанцією. З метою забезпечення вимог Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», інтересів національної безпеки України чи охорони громадського порядку, захисту прав та законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні, Коломийським РВ УДМС України в Івано-Франківській області 14.03.2018 року було прийняте рішення про примусове повернення в країну походження громадянки ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_2 Азізахон, згідно якого дана громадянка зобовязувалася в термін до 12 квітня 2018 року залишити територію України. Листом за № 17/752 від 14.03.2018 року було повідомлено Коломийського міжрайонного прокурора про прийняте рішення про примусове повернення громадянки ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_2 Азізахон. Листом за № 17/751 від 14.03.2018 року було повідомлено Департамент в справах іноземців та осіб без громадянства ДМС України про прийняте рішення про примусове повернення громадянки ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_2 Азізахон.

Громадянка ОСОБА_3 ОСОБА_4 Абдуллаева Азізахон рішення про примусове повернення отримала, про що свідчить її підпис на примірнику рішення, однак по сьогоднішній день територію України не покинула.

Відповідачка свідомо протягом тривалого періоду часу грубо порушує законодавство України, яке визначає статус іноземців та осіб без громадянства в Україні, немає постійного місця проживання в Україні та законних джерел доходу, не вживає будь-яких заходів щодо легалізації перебування в Україні, тому позивач вважає що в даному випадку наявні підстави для примусового видворення Громадянка ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_2 Азізахон за межі України та її затримання з з поміщенням у

Волинський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без

громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення видворення за межі території України. У зв'язку з цим позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у адміністративному позові, просила задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, вказала ,що вона дійсно з осені 2016 року перебуває в Україні і в звязку з незнанням чинного законодавства України своєчасно не здійснила реєстрацію продовження перебування на території України. В подальшому вона загубила свій паспорт і змушена була поновити тимчасове свідоцтво громадянки ОСОБА_4. На день слухання справи в неї вже є квитки на 25 квітня 2018 року до м.Києва, де 26 квітня 2018 року в неї виліт з аеропорту Бориспіль до м.Мінська , а потім пересадка на літак до м.Ташкента. Дані квитки вона продемонструвала суду. Крім цього, вказує,що в неї є троє малолітніх дітей, та чоловік, які проживають в ІНФОРМАЦІЯ_3, у яких відсутні проблеми з перебуванням в Україні. В частині доправлення її в до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців просить відмовити,оскільки зобовязується добровільно покинути територію України 26 квітня 2018 року.

Беручи до уваги пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається з копії паспорта серії АВ 1335384,який виданий 02.10.2015 року ОСОБА_2 Азізахон, ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянкою ОСОБА_3 ОСОБА_4.

19 квітня 2018 року головним спеціалістом Коломийського РВ УДМС України в Івано-Франківській області ОСОБА_5 на громадянку ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_2 Азізахон було складено протокол про адміністративне правопорушення Серії ПН МІФ № 000088 за порушення правил перебування іноземців в Україні, та притягнуто її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП.

Постановою Серії ПН МІФ № 000088 від 27.02.2018 року, складеною заступником начальника Коломийського РВ УДМС України в Івано-Франківській області ОСОБА_6, відповідно до ч.1 ст.203 КУпАП, на громадянку ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_2 Азізахон накладено штраф у розмірі 510,00 грн. Штраф було сплачено в повному обсязі, що підтверджується копією квитанції №1713860 від 03.03.2018 року.

Рішенням від 14 березня 2018 року Коломийського РВ УДМС України в Івано-Франківській області про примусове повернення з України громадянки ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_2 Азізахон, було вирішено примусово повернути в країну походження ОСОБА_3 ОСОБА_4 громадянку ОСОБА_2 Азізахон, ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов'язано її покинути територію України у термін до 12.04.2017 року.

Громадянка ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_2 Азізахон рішення про примусове повернення отримала, про що свідчить її підпис на примірнику рішення, однак по сьогоднішній день територію України не покинула.

Повідомленням №17/752 від 14.03.2018 року Коломийський РВ УДМС України в Івано-Франківській області повідомлено Коломийську міжрайонну прокуратуру про прийняте рішення про примусове повернення за межі України громадянки ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_2 Азізахон. Повідомленням № 17/752 від 14.03.2018 року Коломийський РВ УДМС України в Івано-Франківській області повідомлено про прийняте рішення Департамент по роботі з іноземцями та біженцями ДМС України.

Однак, ОСОБА_2 Азізахон рішення Коломийського РВ УДМС України в Івано-Франківській області не виконала.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Конституцією України,Кодексом адміністративного судочинства України,Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», який визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України.

Пунктом 7 ч. 1ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в'їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Відповідно до ч. 3ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

В силу вимог ч. 1 ст. 26 ЗУ України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (ч. 5ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»).

Згідно з частиною 1статті 30 Закону України № 3773-VI Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

З аналізу наведених норм вбачається, що примусове видворення з України іноземця на підставі винесеного рішення адміністративного суду застосовується, якщо рішення про примусове повернення не виконано іноземцем в установлений строк без поважних причин або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець ухилятиметься від виконання такого рішення.

Таким чином, примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства повинні передувати дві обставини: перша - прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення; друга - ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення. Тобто, обов'язковим є попереднє прийняття компетентним органом рішення про примусове повернення.

Адміністративний суд не має повноважень на примусове видворення іноземця чи особи без громадянства до прийняття компетентним органом щодо цього іноземця чи особи без громадянства рішення про примусове повернення.

Зазначене узгоджується також з позицією, викладеною в постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 25.06.2009 № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні».

Крім того, аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 16.12.2016 у справі № 359/7066/16-а.

Відповідно до ст. 288 КАС України позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Між тим, частина 1 статті 289 КАС України визначає що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; зобов'язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Згідно з п. 1.8 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрацією державної прикордонної служби України та Служби безпеки України від 23.04.2012 р. № 353/271/150, примусове видворення передбачає: виявлення порушника, поміщення його в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України (далі - ПТПІ), документальне оформлення примусового видворення, подальше супроводження іноземця до пункту пропуску через державний кордон України чи до країни походження.

Відповідно до п. 1 Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1110, (далі - Типове положення), пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (далі - пункт тимчасового перебування), є державною установою, що призначена для тимчасового тримання іноземців та осіб без громадянства: стосовно яких судом прийнято рішення про примусове видворення за межі України; стосовно яких судом прийнято рішення про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України, у тому числі прийнятих відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; затриманих ДМС, її територіальними органами та підрозділами на строки та в порядку, передбачені законодавством; затриманих за рішенням суду до завершення розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Згідно з п. 5 Типового положення Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців з дня фактичного затримання особи. Строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування не може перевищувати шести місяців з дня фактичного затримання особи. У разі наявності умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи у зазначений строк чи прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, такий строк може бути продовжений, але не більш як на дванадцять місяців.

На виконання абзацу 3 пункту 3розділу IV «Прикінцеві положення» ОСОБА_4 України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»та Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1110, з метою нормативно-правового врегулювання порядку дій посадових осіб пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, територіальних органів та територіальних підрозділів Державної міграційної служби України, органів охорони державного кордону з питань розміщення іноземців та осіб без громадянства в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, їх утримання, ідентифікації, примусового видворення, а також звільнення з пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні,наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29.02.2016 № 141затверджено Інструкцію про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (далі - Інструкція № 141).

Згідно з п. 2.2 Розділу ІІ Інструкції № 141 іноземці перебувають у ПТПІ протягом строку, необхідного для виконання рішення адміністративного суду про примусове видворення, але не більше ніж дванадцять місяців.

Таким чином, затримання іноземця або особи без громадянства та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, можливо також з метою ідентифікації, однак з обов'язковим забезпеченням примусового видворення з України.

Аналіз наведених норм чинного законодавства дає підстави вважати, що позов про затримання щодо іноземця або особи без громадянства може бути подано стосовно особи, до якої подано та розглядається адміністративний позов про примусове видворення, при цьому підставою затримання повинні слугувати докази на підтвердження обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, не має документа, що дає право на виїзд з України, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі.

У підпункті "f" п.1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказано, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в'їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Європейський суд з прав людини у справі «ОСОБА_6 проти України» (рішення від 26 червня 2014 року) зазначив, що проголошуючи право на свободу, пункт статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має на увазі фізичну свободу особи, і мета цього положення полягає в не допущенні свавільного позбавлення такої свободи. Перелік винятків із права на свободу, яке гарантує пункт 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є вичерпним, і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідатиме меті положення пункту 1 статті 5 про захист прав людини і основоположних свобод. Застосування адміністративного затримання для забезпечення доступності особи для подальшого кримінального провадження становить свавільне позбавлення свободи.

Європейський суд з прав людини у справі «Амюр проти Франції» (рішення від 25 червня 1996 року) та у справі «Дугуз проти Греції»(рішення від 06 березня 2001 року) вказав, що у разі, якщо національне законодавство передбачає можливість позбавлення волі - особливо стосовно іноземного громадянина - шукача притулку - таке законодавство повинно бути максимально чітким і доступним для того, щоб уникнути ризику свавілля.

Враховуючи те, що відповідачка відповідно до ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», грубо та свідомо порушила законодавство України, остання не підпадає під захист статті 3 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод»,статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»,тому суд має всі підстави вважати, що відповідач буде ухилятися від виїзду за межі території України.

Як розяснив Пленум Вищого адміністративного суду України у постанові за № 3 від 16.03.2012р., позовна заява про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства може бути подана до суду разом з позовною вимогою про затримання. У той же час вимога про затримання може бути подана після вирішення вимоги про видворення іноземця чи особи без громадянства. Якщо ці вимоги подані разом, то судам необхідно врахувати те, що вирішення вимоги затримання є похідним від вирішення вимоги про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, а також беручи до уваги, що громадянка ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_2 Азізахон грубо порушила законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, ухиляється від виїзду із України, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих підстав вважати, що відповідачка ухиляється від виконання рішень про її примусове повернення, що є підставою для прийняття судом рішення про примусове видворення відповідача за межі України.

Однак, при прийнятті рішення, суд враховує той факт, що на даний час у відповідачки є придбані квитки для виїзду в ОСОБА_4, які вона предявила в судовому засіданні ,з виїздом в м.Київ на 25 квітня 2018 року , де 26 квітня 2018 року вона літаком з м.Бриспіль вилітає до м.Мінська,а звідти здійснює пересадку на літак в м.Ташкент, то в частині доправлення відповідачки у Волинський пункт тимчасового перебування іноземців слід відмовити.

Враховуючи, що позовні вимоги в частині видворення з України відповідачки є обґрунтовані, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову в частині видворення з території України.

В силу приписів п. 3 ч. 2 ст. 371 КАС України звернути до негайного виконання рішення в частині примусового видворення.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст.6,7,9,72-77, 241-246, 288-289, 371 Кодексу адміністративного судочинства України , суд -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Коломийського РВ УДМС України в Івано-Франківській області до громадянки ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_2 Азізахон про примусове видворення в країну її походження та про її затримання з поміщенням у Волинський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні з метою забезпечення видворення за межі території України задовольнити частково.

Примусово видворити за межі України громадянку ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_2 Азізахон, ІНФОРМАЦІЯ_1, в країну походження ОСОБА_3 Узбекистан.В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду допустити до негайного виконання.

Належним чином завірену копію рішення суду невідкладно видати особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Веселов В. М.