Справа № 802/1524/17-а
Суддя: Гончарова І.А.
Дата ухвалення: 2018-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

19 квітня 2018 року

Київ

справа №802/1524/17-а

адміністративне провадження №К/9901/15957/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гончарової І.А.,

суддів - Ханової Р.Ф., Олендера І.Я.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2

на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12.12.2017 (судді Залімський І.Г., Сушка О.О. Смілянця Е. С.)

у справі №802/1524/17-а

за позовом ОСОБА_2

до Головного управління ДФС у Вінницькій області

про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про визнання протиправним податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Вінницькій області (далі - ДФС) від 06.06.2017, яким визначено суму податкового зобов'язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та про зобов'язання відповідача скасувати нарахований у вказаному повідомленні-рішенні податок.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що податкове повідомлення-рішення не відповідає вимогам Податкового Кодексу України.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 09.10.2017 позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДФС від 06.06.2017 року № 5015-13.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12.12.2017 задоволено апеляційну скаргу ДФС, скасовано постанову місцевого суду та прийнято нове рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Не погодившись з постановою апеляційного суду ОСОБА_2 звернулась з касаційною скаргою, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просила її скасувати та залишити в силі постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 09.10.2017. При цьому скаржник зазначив, що суд дійшов помилкового висновку про необґрунтованість позовних вимог невірно оцінивши залучені до справи докази та неправильно застосувавши при цьому норми матеріального і процесуального права. Крім того, судом не враховано, що податковим органом здійснено невірний розрахунок податкового боргу, оскільки останній, з врахуванням встановлених Ксаверівською сільською радою ставок податку на нерухоме майно, складає 33 678, 64 грн.

ДФС у своїх запереченнях вважає постанову суду апеляційної інстанції законною та обґрунтованою.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до статті 159 КАС України (в редакції, що діяла до 15.12.2015) судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вищенаведені вимоги кореспондуються з приписами статті 242 КАС України (в редакції, що діє з 15.12.2015).

Судові рішення попередніх інстанцій вказаним вимогам не відповідають в зв'язку з наступним.

З матеріалів справи вбачається, що за даними ДФС ОСОБА_2 є власником наступних об'єктів нерухомості: житловий будинок загальною площею 629,8 м2, житловою площею 241,5 м2 , розташований за адресою : АДРЕСА_1; житловий будинок загальною площею 76,7 м2, житловою площею 39 м2, розташований за адресою : АДРЕСА_2; нежиле приміщення загальною площею 91,1 м2, розташоване за адресою : АДРЕСА_3.

ДФС прийнято податкове повідомлення-рішення від 06.06.2017 про визначення суми податкового зобов'язання за платежем податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за податковий період 2016 рік, у сумі 42 352, 29 грн.

З пояснень та заперечень відповідача наданих під час розгляду справи вбачається, що об'єктом оподаткування при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення є житловий будинок загальною площею 629,8 м2, житловою площею 241,5 м2 , розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Під час розгляду справи позивачем надано копію рішення виконкому Ксаверівської сільської ради №20 від 27.04.2017 року, яким: затверджено акт перевірки технічного стану приміщення «А» та «Е» житлового будинку по АДРЕСА_1; визнано приміщення «А» житлового будинку непридатним для проживання з виключенням його з житлового фонду для подальшого знесення або використання в інших цілях; приміщення «Е» рекомендовано признати непридатним для проживання до завершення будівельних робіт.

Питання оподаткування нерухомого майна, відмінного від земельної ділянки внормовано положеннями статті 266 Податкового Кодексу України.

Абзацом «ґ» підпункту 266.2.2 цієї статті обумовлено, що не є об'єктом оподаткування житлова нерухомість непридатна для проживання, у тому числі у зв'язку з аварійним станом, визнана такою згідно з рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об'єднаної територіальної громади, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад.

Крім того, відповідно до підпункту 266.4.2. статті 266 Податкового Кодексу України сільські ради, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних осіб.

Задовольнивши адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що рішення виконкому Ксаверівської сільської ради №20 від 27.04.2017 унеможливлює нарахування податку на нерухоме мано, оскільки приміщення визнано непридатним для проживання.

Скасувавши постанову суду першої інстанції та відмовивши в задоволенні адміністративного позову, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що рішення сільради прийняте у 2017 році не може застосовуватися при визначенні податку за 2016 рік, проте не перевірив при цьому правильність визначення розміру суми грошового визначеного податковим повідомленням-рішенням від 06.06.2017; не зобов'язав надати розрахунки цієї суми; не пересвідчився, чи скористувалась Ксаверівська сільська рада наданим їй підпунктом 266.4.2. статті 266 Податкового Кодексу України правом на встановлення податкових пільг з податку на нерухомість, тощо.

Також колегія суддів Касаційного адміністративного суду враховує наступне.

Зі змісту абз. «ґ» підпункту 266.2.2 статті 266 Податкового Кодексу України вбачається, що зі складу об'єктів оподаткування виключаються житлові приміщення непридатні для проживання, визнані такими відповідним рішенням органу місцевого самоврядування.

Вказана норма не унеможливлює встановлення для цілей оподаткування у рішенні органу місцевого самоврядування строку з якого житлове приміщення є непридатним для проживання.

В той же час, поза увагою судів попередніх інстанцій залишено те, що статтею 7 Житлового Кодексу Української РСР передбачено, що порядок обстеження стану жилих будинків з метою встановлення їх відповідності санітарним і технічним вимогам та визнання жилих будинків і жилих приміщень непридатними для проживання встановлюється Радою Міністрів Української РСР.

На час виникнення спірних правовідносин діяло Положення про порядок обстеження стану жилих будинків з метою встановлення їх відповідності санітарним та технічним вимогам та визнання жилих будинків і жилих приміщень непридатними для проживання затверджене постановою Ради Міністрів УРСР від 26 квітня 1984 року N189.

Відповідно до пункту 3 Положення обстеження стану жилих будинків провадиться інженерно-технічними працівниками житлово-експлуатаційних організацій за участю представників громадськості. У разі необхідності до обстеження жилих будинків залучаються фахівці проектних і науково-дослідних організацій та органів і закладів санітарно-епідеміологічної служби.

З актів обстеження приміщень «А» та «Е» житлового будинку по АДРЕСА_1 вбачається, що інженерно-технічні працівники в обстеженні участі не приймали.

Пунктом 6 Положення передбачено, що для обстеження стану жилих будинків щодо яких надійшла пропозиція про визнання жилого будинку непридатним для проживання, виконавчий комітет відповідної місцевої Ради народних депутатів призначає комісію в такому складі: заступник голови виконавчого комітету місцевої Ради (голова комісії), начальник управління (відділу) житлового (комунального) господарства виконавчого комітету місцевої Ради (заступник голови комісії), представник органу або закладу санітарно-епідеміологічної служби, представник відділу (управління) у справах будівництва і архітектури виконавчого комітету місцевої Ради або районний архітектор, представник органу державного пожежного нагляду, депутат місцевої Ради, інженер житлово-експлуатаційної організації (секретар комісії), представник громадського будинкового комітету.

Вказана комісія, згідно з пунктом 7 Положення, розглядає подані документи; обстежує стан жилого будинку (жилого приміщення) та складає відповідний акт; перевіряє обґрунтованість висновків про неможливість або недоцільність проведення капітального ремонту жилого будинку (жилого приміщення); при визнанні жилого будинку (жилого приміщення) непридатним для проживання вносить виконавчому комітетові місцевої Ради пропозицію.

Проте, матеріали справи не містять доказів того, що прийняттю рішення виконкому Ксаверівської сільради передумувало обстеження житлового приміщення, здійснене у відповідності до вищезгаданих вимог.

Крім того, зі змісту рішення виконкому №20 від 27.04.2017 вбачається, що приміщення «Е» «комісія рекомендує признати непридатним для проживання до завершення будівельних робіт», що в розумінні статті 266 Податкового Кодексу України не є рішенням сільської ради про визнання такого приміщення непридатним для проживання.

Судами попередніх інстанцій наведене залишено поза увагою, не забезпечено повного і всебічно з'ясування обставин в адміністративній справі, не вжито визначених законом заходів для з'ясування всіх обставин справи, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю і передати справу на новий розгляд.

Частиною 1 статті 353 КАС України обумовлено, що підставою для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Під час нового розгляду справи судам слід дати оцінку можливості застосування рішення виконкому Ксаверівської сільської ради №20 від 27.04.2017 у спірних правовідносинах з огляду на припущені під час його прийняття порушення вимог закону та надати сторонам можливість підтвердити правильність їх доводів та заперечень як щодо придатності для проживання житловий будинок загальною площею 629,8 м2, житловою площею 241,5 м2 , розташованого за адресою : АДРЕСА_1; так і правильності визначеного у податковому-рішенні податкового зобов'язання.

Керуючись статтями 345, 349, 353, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 09.10.2017 та Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12.12.2017 скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді І.А. Гончарова

Р.Ф. Ханова

І.Я. Олендер