Справа № 825/813/18
Суддя: Заяць О.В.
Дата ухвалення: 2018-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2018 року Чернігів Справа № 825/813/18

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Зайця О.В.,

за участю секретаря Новик Н.С.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправним, скасування висновку та стягнення моральної шкоди,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування висновку про необхідність переміщення поліцейських ГУНП в Чернігівській області на рівнозначні посади в порядку ст. 65 (для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби) Закону України Про Національну поліцію від 29.12.2017, виданий ГУНП в Чернігівській, області, в частині призначення поліцейського взводу № 1 роти патрульної служби поліції особливого призначення Чернігів ГУНП в Чернігівській області сержанта поліції ОСОБА_3 на посаду поліцейського-водія Варвинського відділення поліції Прилуцького відділу поліції ГУНП в Чернігівській області; визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області № 338 о/с від 29.12.2017 в частині звільнення сержанта поліції ОСОБА_3 з посади поліцейського взводу № 1 роти патрульної служби поліції особливого призначення Чернігів Головного управління Національної поліції в Чернігівській області та призначення на посаду поліцейського-водія Варвинського відділення поліції Прилуцького відділу поліції ГУНП; поновлення ОСОБА_3 з 30 грудня 2017 року на посаді поліцейського взводу № 1 роти патрульної служби поліції особливого призначення Чернігів Головного управління Національної поліції в Чернігівській області; стягнення з Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на користь ОСОБА_3 додаткових витрати, понесених в результаті незаконного переведення та аренди кімнати у гуртожитку у смт. Варва Чернігівської області в розмірі 660 гривень; стягнення з Головного управління Національної поліції в Чернігівській на користь ОСОБА_3 моральної шкоди заподіяної незаконним переведенням, у розмірі 50 000 гривень.

В обґрунтування своїх вимог позивачем зазначено, що відповідачем протиправно без його згоди, за відсутності водійського стажу, переведено з посади інспектора взводу № 1 роти патрульної служби поліції особливого призначення Чернігів Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на посаду поліцейського-водія Варвинського відділення Прилуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області.

Відповідач подав відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову, оскільки наказом ГУНП в Чернігівській області № 76 о/с від 15.03.2018 скасовано пункт наказу ГУНП від 29.12.2017 № 338 о/с (про призначення ОСОБА_3 на посаду поліцейського водія Варвинського ВП Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області). Зазначає, що позивачем не подавалися звіти або рапорти про виплату йому компенсації за додаткові витрати на житло у звязку з проходженням служби у Варвинському відділенні Прилуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області. Також вказує, що позивачем не надано доказів заподіяння йому моральної шкоди, не наведено мотивів обґрунтування її розміру та підстав, які призвели до заподіяння душевних страждань у звязку з незаконними діями відповідача.

Позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що відповідачем зроблено хибний висновок щодо рівнозначності посад інспектора взводу № 1 роти патрульної служби поліції особливого призначення Чернігів Головного управління Національної поліції в Чернігівській області та поліцейського-водія Варвинського відділення поліції Прилуцького відділу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, оскільки рівнозначність посад визначається сукупністю критеріїв, а саме: звання за посадою, коло функціональних обовязків, розмір посадового окладу та ступінь підпорядкованості.

Ухвалою суду від 19.04.2018 провадження у справі за позовом ОСОБА_3 у частинах скасування наказу ГУНП в Чернігівській області від 29.12.2017 року № 338 о/с в частині призначення сержанта поліції ОСОБА_3 на посаду поліцейського - водія Варвинського ВП Прилуцького ВП ГУНП та поновлення ОСОБА_3 на посаді поліцейського РПСПОП Чернігів ГУНП закрито.

Вислухавши пояснення учасників справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено.

Наказом начальника Головного управління по особовому складу від 29.12.2017 № 338 о/с, на підставі висновку про необхідність переміщення поліцейських ГУНП в Чернігівській області на рівнозначні посади в порядку статті 65 (для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби) Закону України Про національну поліцію, позивача призначено поліцейським-водієм Варвинського відділення поліції Прилуцького відділу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, установивши йому відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 посадовий оклад у розмірі 1700,00 грн., звільнивши його з посади поліцейського взводу № 1 роти патрульної служби поліції особового призначення Чернігів Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (а.с. 15).

Даючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України Про Національну поліцію (далі Закон).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Статтею 3 Закону визначено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною першою статті 59 Закону служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Положеннями частин третьої та четвертої статті 59 Закону передбачено, що рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України. Видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України.

В свою чергу порядок та умови переміщення поліцейських в органах, закладах та установах поліції врегульовано статтею 65 Закону, частиною першою якою визначено, зокрема, що переміщення поліцейських здійснюється: 1) на вищу посаду - у порядку просування по службі; 2) на рівнозначні посади: для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби; за ініціативою поліцейського; у зв'язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації; у разі необхідності проведення кадрової заміни в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами; за станом здоров'я - на підставі рішення медичної комісії; з меншим обсягом роботи з урахуванням професійних і особистих якостей - на підставі висновку атестації; у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри відповідно до статті 87 цього Закону.

Закон України Про Національну поліцію, який є спеціальним у спірних правовідносинах, не містить визначення поняття «рівнозначна посада».

Однак, п. 6 ч. 1. ст. 2 Закону України «Про державну службу» визначено, що рівнозначна посада - посада державної служби, що належить до однієї групи оплати праці з урахуванням юрисдикції державного органу.

Рівнозначність посад виявляється у рівнозначності спеціального звання за посадою, кола функціональних обов'язків, розміру посадових окладів ступенем підпорядкованості.

Суд зазначає, що посади поліцейського патрульної служби поліції особливої призначення «Чернігів» та поліцейського-водія Варвинського ВП Прилуцького ВП ГУНП не є рівнозначними.

З аналізу функціональних обовязків поліцейских взводу № 1 (а.с. 66) та посадової інструкції поліцейського водія (а.с. 67) коло посадових обовязків позивача та напрямок роботи після переміщення суттєво змінились.

Крім того, значно зменшилось грошове забезпечення, що підтверджується довідками наданими відповідачем (а.с. 71,72).

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За встановлених обставин суд дійшов висновку, що позивач був переміщений не на рівнозначну посаду, а отже наказ Головного управління Національної поліції в Чернігівській області № 338 о/с від 29.12.2017 в частині звільнення сержанта поліції ОСОБА_3 з посади поліцейського взводу № 1 роти патрульної служби поліції особливого призначення Чернігів Головного управління Національної поліції в Чернігівській області та призначення на посаду поліцейського-водія Варвинського відділення поліції Прилуцького відділу поліції ГУНП є протиправним.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування висновку про необхідність переміщення поліцейських ГУНП в Чернігівській області на рівнозначні посади в порядку ст. 65 (для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби) Закону України Про Національну поліцію від 29.12.2017, виданий ГУНП в Чернігівській, області, в частині призначення поліцейського взводу № 1 роти патрульної служби поліції особливого призначення Чернігів ГУНП в Чернігівській області сержанта поліції ОСОБА_3 на посаду поліцейського-водія Варвинського відділення поліції Прилуцького відділу поліції ГУНП в Чернігівській області, суд зазначає таке.

Акти державних органів та інших органів - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Оскаржуваний висновок є рекомендаційним, а отже не породжує жодних правових наслідків та не може порушити права чи інтереси позивача. Позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають.

Позовні вимоги про стягнення додаткових витрат, повязаних з орендою житла є передчасними та не підлягають задоволенню, оскільки ОСОБА_3 в порядку ст. 65 Закону України «Про Національну поліції України» був переведений до Варвинського ВП Прилуцького ВП ГУНП для подальшого проходження служби.

Однак, позивач не скористався встановленим порядком відшкодування коштів за оренду житла.

Відповідно до ч. 5 ст. 96 Закону України «Про Національну поліцію» керівники органів поліції, мають право виплачувати поліцейським, які не мають власного житла в населеному пункті, де вони проходять службу, і винаймають житло на підставі договору житлового найму, компенсацію за найм житла.

Згідно з довідки ОСОБА_4 в Чернігівській області від 13.03.2018 звітів (рапортів) про використання коштів за проживання під час проходження служби у Варвипському ВП Прилуцького ВП ГУНП ОСОБА_3 не надавав.

Щодо відшкодування моральної шкоди, то вона підлягає частковому задоволенню.

Частиною першою статті 1167 Цивільного кодексу України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до пункту 5 постанови Пленуму Верховного суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 № 4 обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

А тому, задовольняючи частково адміністративний позов в частині відшкодування моральної шкоди, суд виходить з того, що матеріальне становище позивача значно погіршилось, оскільки грошове забезпечення на новій посаді значно нижче за грошове забезпечеі яке отримував ОСОБА_3 на попередній посаді. У звязку з тим, що витрати збільшились, а дохід зменшився, позивач відчував постій дискомфорт, напругу та невпевненість у майбутньому, та приходить до висновку, що на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню грошове відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000 грн.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 139, 241, 243, 244-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов, - задовольнити частково.

Визнати протиправним наказ Головного управління Національної поліції в Чернігівській області № 338 о/с від 29.12.2017 в частині звільнення сержанта поліції ОСОБА_3 з посади поліцейського взводу № 1 роти патрульної служби поліції особливого призначення Чернігів Головного управління Національної поліції в Чернігівській області та призначення на посаду поліцейського-водія Варвинського відділення поліції Прилуцького відділу поліції ГУНП.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (просп. Перемоги, буд. 74, м. Чернігів, 14000, ) на користь ОСОБА_3 (вул. Шевченка, 43, с. Тужар, Козелецький район, Чернігівська область, 17000, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) моральну шкоду у розмірі 5000 (п'ять тисяч) грн. 00 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (просп. Перемоги, буд. 74, м. Чернігів, 14000, ) на користь ОСОБА_3 (вул. Шевченка, 43, с. Тужар, Козелецький район, Чернігівська область, 17000, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) судові витрати у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 24 квітня 2018 року.

Суддя О.В. Заяць