Справа № 813/4073/17
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2018-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2018 рокуЛьвів№ 876/2535/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Глушка І.В., Шинкар Т.І.,

за участі секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 05.03.2018 року (головуючий суддя Костецький Н.В, судді Кухар Н.А., Хома О.П.) ухвалена у судовому засіданні в м. Львові о 15 год. 19 хв. повний текст складено 07.03.2018 року у справі №813/4073/17 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 09.11.2017 року звернувся в суд з позовом до Міністерства внутрішніх справ України в якому просить визнати протиправною бездіяльність відповідача по розгляду його заяви про надання статусу учаснику бойових дій, зобов'язати відповідача розглянути його заяву про надання статусу учаснику бойових дій.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 05.03.2018 року позовну заяву залишено без розгляду.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, яка перешкоджає подальшому провадженні у справі і направити справу для продовження розгляду по суті, апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального права, а саме згідно листа МВС України від 16.02.2017, на засіданні комісії МВС України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни 11.11.2016 було прийнято рішення про направлення матеріалів на доопрацювання до ГУМВС України в Луганській області і на момент написання вказаного листа матеріали з ГУМВС України в Луганській області на розгляд до МВС не надійшли. У відповідь на запит представника ОСОБА_1, МВС України надіслало лист від 29.01.2018, в якому повідомило, що 11.11.2016 матеріали за заявою ОСОБА_1, були направлені до Ліквідаційної комісії ГУМВС України у Луганській області і станом на 26.01.2018 документи, необхідні для прийняття рішення по заяві ОСОБА_1, на розгляд комісії МВС не надходили. Відповідно до вимог п. 3 Розділу II Положення про комісію Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни, затвердженого Наказом МВС від 26.08.2016 № 868, Комісія приймає рішення щодо надання статусу учасника бойових дій, учасника війни в місячний строк з дня надходження документів (уточненої інформації). З врахуванням того, що Комісія не отримала уточненої інформації, з Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Луганській області, місячний строк розгляду питання не розпочався. Відтак, вважає, що ним не пропущено строк звернення до адміністративного суду, оскільки Комісія може прийняти відповідне рішення і на сьогодні.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, хоча належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи, що відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не перешкоджає судовому розгляду.

В судове засідання апеляційного суду подане клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи, через зайнятість представника в іншому судовому засіданні, яке є необґрунтованим та не подано доказів на підтвердження вказаного.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

В порядку статті 230 КАС України секретарем судового засідання забезпечено ведення протоколу судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали, доводи апеляційної скарги в їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Залишаючи без розгляду позовну заяву ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк звернення до суду, визначений частиною 2 статті 122 КАС України, а надані ним до суду докази не підтверджують поважність причин, що безпосередньо унеможливлювали реалізацію позивачем права на звернення до суду.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до приписів частини 3 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 15.08.2016 звернувся до Міністерства внутрішніх справ України з листом № Д-10967 щодо надання статусу учасника бойових дій.

Міністерство внутрішніх справ України внутрішніх справ листом від 16.09.2016 № 23/3-6/36-820 повідомило, що документи направлені на розгляд Комісії МВС з питань надання статусу учасника бойових дій.

У судовому засіданні суду першої інстанції 17.01.2018 позивачем підтверджено, що з моменту отримання листа від 16.09.2016 № 23/3-6/36-820, Міністерством внутрішніх справ України допущено протиправну бездіяльність щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про надання статусу учасника бойових дій.

Відповідно, позивач вправі звернутися до суду з вимогами про визнання протиправною бездіяльності по розгляду заяви про надання статусу учаснику бойових дій та зобов'язання розглянути заяву про надання статусу учаснику бойових дій, коли дізнався або повинен був дізнатися про порушення його прав, свобод чи інтересів, тобто з 16.09.2016.

Проте, до суду із позовними вимогами про визнання протиправною бездіяльності по розгляду заяви про надання статусу учаснику бойових дій та зобов'язання розглянути заяву про надання статусу учаснику бойових дій, звернувся лише 09.11.2017, тобто з пропуском встановленого частиною 2 статті 122 КАС України шестимісячного строку звернення до суду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Наслідки пропущення строку звернення визначені у статті 123 КАС України, зокрема, частиною 3 цієї статті передбачено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов'язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином. День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Таким чином, для вирішення питання про наявність або відсутність поважності причин пропуску строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи необхідно з'ясувати, яким саме рішенням, дією чи бездіяльністю порушені права цієї особи, коли розпочався перебіг цього строку та коли особа дізналася (повинна була дізнатися) про порушення свого права.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Колегія суддів дійшла висновку, що згідно позовних вимог предметом позову є визнання протиправною бездіяльності Міністерства внутрішніх справ України по розгляду заяви ОСОБА_1 про надання статусу учаснику бойових дій та зобов'язання розглянути заяву ОСОБА_1 про надання статусу учаснику бойових дій, позивачем подано відповідну заяву до суду 09.11.2017 року, а оспорюються дії на думку ОСОБА_1 за період з 15.08.2016 року звернення до МВС і отримання 16.09.2016 року відповіді, тобто суд вважає, що позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду, жодних причин, які об'єктивно ускладнювали або унеможливлювали реалізацію прав позивача у встановлений строк, позивачем не наведено і таких судом не знайдено на підставі матеріалів справи та апелянтом не зазначено, а тому наявні підстави для залишення позову без розгляду. Також суд зазначає, що позивачу остаточно не відмовлено в отриманні статусу учасника бойових дій, а така заява перебувала на розгляді в Комісії Міністерства внутрішніх справ з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни, яка 11.11.2016 року направила документи до ГУ МВС України в Луганській області на доопрацювання відповідно до листа першого заступника Міністра МВС від 16.02.2017 року №2074/03/23-2017.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування ухвали суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 05.03.2018 року у справі № 813/4073/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді І.В. Глушко

ОСОБА_2

Повний текст постанови складено 18.04.2018 року