Справа № 9901/454/18
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2018-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

17 квітня 2018 року

Київ

справа №9901/454/18

адміністративне провадження №П/9901/454/18

Верховний Суд у складі суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Данилевич Н.А.,

суддів - Бевзенка В.М.,

Білоуса О.В.,

Шарапи В.М.,

Стрелець Т.Г.,

при секретарі - Шевчук К.В.,

за участю

позивача - ОСОБА_4,

представника відповідача - Погребняка С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_4

до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів

про визнання протиправним та скасування рішення від 24 січня 2018 року №30дп-18 про притягнення до дисциплінарної відповідальності, зобов'язання повторно розглянути висновок про наявність дисциплінарного проступку з дотриманням вимог ст. 47 Закону України «Про прокуратуру», -

ВСТАНОВИВ:

26 лютого 2018 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду з позовом до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів (далі - Комісія, КДКП) про визнання протиправним та скасування рішення від 24 січня 2018 року №30дп-18 про притягнення до дисциплінарної відповідальності, зобов'язання повторно розглянути висновок про наявність дисциплінарного проступку з дотриманням вимог ст. 47 Закону України «Про прокуратуру».

Позовні вимоги вмотивовані тим, що 24 січня 2018 року при розгляді висновку про наявність дисциплінарного проступку ОСОБА_4 були порушені його права, передбачені ст. 47 Закону України «Про прокуратуру», п. 38 Положення про порядок роботи Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів щодо заявлення та розгляду клопотань, а також на ознайомлення з матеріалами, зібраними Комісією щодо нього, на підставі яких розглядався висновок про наявність дисциплінарного проступку. Позивач зазначає, що в порушення норм діючого законодавства його клопотання залишені Комісією взагалі без розгляду, рішення по ньому не приймалось. Таким чином, позивач вважає, що Комісією було порушено принцип змагальності. Позбавлення права позивача на ознайомлення з усіма матеріалами Комісії, на його думку, позбавило його права надати обґрунтовані пояснення, які б спростовували наявність в діях дисциплінарного проступку. З огляду на зазначене, позивач вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у позові, просив позовні вимоги задовольнити. Крім того, позивач зазначив, що висновки Комісії ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження. Під час розгляду висновку щодо нього ним заявлялось клопотання про ознайомлення з усіма матеріалами дисциплінарної справи, проте таке клопотання задоволено не було. Також позивачем підтверджено факт неодноразових зустрічей з гр. ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Відповідач позовні вимоги не визнав, надав до суду відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначив, що до дисциплінарних скарг про вчинення позивачем дисциплінарного проступку було додано висновок та копії матеріалів службової перевірки, проведеної на підставі наказів прокурора Одеської області №279 від 06 жовтня 2017 року та №280 від 09 жовтня 2017 року, якою з'ясовано, що в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002933 від 15 вересня 2017 року працівниками Генеральної прокуратури України спільно з співробітниками Служби безпеки України 08 жовтня 2017 року виявлено факт отримання неправомірної вигоди заступником керівника Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4, який, за попередньою змовою з депутатом Одеської обласної ради ОСОБА_7, упродовж червня-вересня 2017 року вимагав у директора ТОВ «Дунай Агрос» ОСОБА_6 грошові кошти за безперешкодне здійснення підприємством господарської діяльності, пов'язаної із вирощуванням сільськогосподарських культур. Слідчими Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України після передачі підприємцем неправомірної вигоди ОСОБА_4 та ОСОБА_7 затримано у порядку ст. 208 КПК України. ОСОБА_4 09 жовтня 2017 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України. На думку відповідача, ОСОБА_4 грубо порушено вимоги до професійної етики та поведінки прокурора, допущено протиправні службові стосунки - використання прокурором своїх службових повноважень або службового статусу та пов'язаних із цим можливостей на користь своїх приватних інтересів або приватних інтересів третіх осіб, та вчинено дисциплінарний проступок за обставин, вказаних у дисциплінарних скаргах, що підтверджується зібраними матеріалами дисциплінарного провадження. Щодо порушення, на думку позивача, процедури дисциплінарного провадження Комісія зазначає, що задовольнити клопотання ОСОБА_4 не уявлялось можливим, оскільки протоколи негласних (розшукових) слідчих дій від 24 жовтня 2017 року були надані Спеціалізованою антикорупційною прокуратурою члену Комісії без додатків, а саме без відео- та аудіозаписів. Таким чином, відповідач вважає, що Комісія при прийнятті спірного рішення діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені законодавством.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. Окрім доводів, наведених у відзиві на позовну заяву, представник відповідача зазначив, що протокол негласних слідчих дій обговорювався на засіданні Комісії, в якому позивач приймав участь та надавав пояснення.

06 квітня 2018 року позивачем до Суду надано відповідь на відзив, в якій позивачем наголошено на допущенні порушень з боку Комісії під час дисциплінарного провадження. Позивач зазначає, що основу спірного рішення становлять обставини, викладені в копіях розсекречених протоколів негласних слідчих дій, однак такі докази Комісією перевірені не були.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів встановила наступне.

03 лютого 2011 року ОСОБА_4 складено присягу працівника прокуратури (т. 2 додатків а.с. 59).

Згідно наказу Прокуратури Одеської області від 14 грудня 2015 року №3152к радника юстиції ОСОБА_4 призначено на посаду заступника керівника Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області (т. 2 додатків а.с. 22).

Наказами Прокуратури Одеської області від 06 жовтня 2017 року №279 та від 09 жовтня 2017 року №280 вирішено провести службове розслідування за фактами можливих порушень та вчинення корупційних дій заступником керівника Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4 з метою перевірки повідомлення ОСОБА_8 та з метою перевірки викладених у мережі Інтернет відомостей щодо затримання ОСОБА_4 під час одержання неправомірної вигоди (т. 1 додатків а.с. 9, 11).

Наказом Прокуратури Одеської області від 25 жовтня 2017 року №288 службові розслідування стосовно заступника керівника Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4 об'єднано в одне провадження (т. 1 додатків а.с. 14).

19 жовтня 2017 року наказом Прокуратури Одеської області №1908к на час проведення службового розслідування заступника керівника Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4 відсторонено від виконання службових обов'язків за займаною посадою зі збереженням посадового окладу, передбачених надбавок і виплат (т. 1 додатків а.с. 20).

06 листопада 2017 року Прокурором Одеської області затверджено висновок про результати службового розслідування стосовно заступника керівника Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4, яким, зокрема, встановлено в діях заступника керівника Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4 грубе порушення вимог ст. 19 Закону України "Про прокуратуру", ст.ст.16, 19, 21 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів, затвердженого всеукраїнською конференцією прокурорів 27 квітня 2017 року, Присяги працівника прокуратури, правил етичної поведінки, ст.ст. 2, 9, 217, 223 КПК України, пунктів 2, 3.1, 6, 12, 12.1 наказу Генерального прокурора України №4гн від 19 грудня 2012 року, ознаки дисциплінарного проступку, що відповідно до пунктів 1, 5, 6 ч. 1 статті 43 Закону України «Про прокуратуру» є підставами для дисциплінарної відповідальності прокурора (т. 1 додатків а.с. 178-190).

До Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів 20 листопада 2017 року надійшла дисциплінарна скарга прокурора Одеської області О. Жученко про вчинення ОСОБА_4 дисциплінарного проступку від 15 листопада 2017 року №11-1597-17вих. В якості підстав для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності у дисциплінарній скарзі зазначено невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків; вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об'єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури; грубе порушення правил прокурорської етики (т. 1 а.с. 71-75, т. 1 додатків а.с. 4-8).

21 листопада 2017 року до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів надійшла дисциплінарна скарга керівника Генеральної інспекції генеральної прокуратури України ОСОБА_9 про вчинення ОСОБА_4 дисциплінарного проступку від 20 листопада 2017 року №25/2-17795-15. В якості підстав для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності у дисциплінарній скарзі зазначені обставини вчинення ним дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об'єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури; грубе порушення правил прокурорської етики (т. 1 а.с. 76-80, т. 2 додатків а.с. 4-7).

Рішенням Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів №877дс-17 від 21 листопада 2017 року відкрито дисциплінарне провадження щодо заступника керівника Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4 за скаргою прокурора Одеської області О.Д. Жученка (т. 1 додатків а.с. 1-2).

Також рішенням Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів №886дс-17 від 23 листопада 2017 року відкрито дисциплінарне провадження щодо заступника керівника Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4 за скаргою керівника Генеральної інспекції генеральної прокуратури України ОСОБА_9.(т. 2 додатків а.с. 1-2).

06 грудня 2017 року Комісією прийнято рішення про об'єднання дисциплінарних проваджень щодо заступника керівника Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4 в одне дисциплінарне провадження №11/2/4-877дс-257дп-17 (т.1 а.с. 80-81, т.2 додатків а.с. 76-77).

Рішенням Комісії №301дп-17 від 06 грудня 2017 року ОСОБА_4 відсторонено від посади заступника керівника Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області до завершення дисциплінарного провадження (т.1 а.с. 82-84, т.2 додатків а.с. 81-83).

11 січня 2018 року членом Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів Костенком С.К. складено висновок №11/2/4-877дс-257дп-17, яким запропоновано притягнути заступника керівника Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності та накласти на нього дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури.

24 січня 2018 року Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів прийнято рішення №30дн-18 "Про накладення дисциплінарного стягнення на заступника керівника Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4", яким вирішено притягнути заступника керівника Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності та накласти на нього дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури. Зазначене рішення направлено на адресу позивача 26 січня 2018 року засобами поштового зв'язку (т. 1 а.с. 11-25).

01 лютого 2018 року Прокуратурою Одеської області винесено наказ №238к, яким вирішено звільнити радника юстиції ОСОБА_4 з посади заступника керівника Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області та з органів прокуратури за вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об'єктивності, неупередженості та незалежності. У чесності та непідкупності органів прокуратури, та одноразове грубе порушення правил прокурорської етики, застосувавши до нього дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури (п.п. 5, 6 ч. 1 ст. 43 Закону України "Про прокуратуру"). Підставою винесення даного наказу визначено рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів від 24 січня 2018 року №30дп-18 (т. 1 а.с. 38).

Предметом доказування в цій справі є правомірність застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів прокуратури. Водночас, Судом досліджується питання допущення або недопущення позивачем порушень правил прокурорської етики, оскільки відомості щодо вчинення ОСОБА_4 дисциплінарного проступку, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про прокуратуру» (неналежне виконання службових обов'язків), під час дисциплінарного провадження підтвердились частково, втім Комісія через малозначність вчинених порушень дійшла до висновку про відсутність підстав для притягнення ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності за цим фактом.

Правовідносини, пов'язані з проходженням служби працівниками органів прокуратури, регулюються Законом України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII, Кодексом професійної етики та поведінки прокурорів, затвердженим всеукраїнською конференцією прокурорів 27 квітня 2017 року.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII (далі - Закон №1697-VII, в чинній редакції) прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.

Частиною 1 ст. 4 Закону №1697-VII передбачено, що організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 43 цього Закону прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження за систематичне (два і більше разів протягом одного року) або одноразове грубе порушення правил прокурорської етики.

Згідно ч. 2 цієї статті притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності не виключає можливості притягнення його до адміністративної чи кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом.

Як встановлено ч. 1 ст. 44 Закону №1697-VII дисциплінарне провадження здійснюється Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів.

У відповідності до ч. 1 ст. 45 Закону №1697-VII дисциплінарне провадження - це процедура розгляду Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів дисциплінарної скарги, в якій містяться відомості про вчинення прокурором дисциплінарного проступку.

Рішення, дії чи бездіяльність прокурора в межах кримінального процесу можуть бути оскаржені виключно в порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України. Якщо за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність прокурора в межах кримінального процесу встановлено факти порушення прокурором прав осіб або вимог закону, таке рішення може бути підставою для дисциплінарного провадження.

Стаття 46 Закону №1697-VII регламентує порядок відкриття дисциплінарного провадження та проведення перевірки дисциплінарної скарги.

Після відкриття дисциплінарного провадження член Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів проводить перевірку в межах обставин, повідомлених у дисциплінарній скарзі. У разі виявлення під час перевірки інших обставин, що можуть бути підставою для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності, інформація про це включається у висновок члена Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів за результатами перевірки (ч. 4).

Під час здійснення перевірки член Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів має право ознайомлюватися з документами, що стосуються предмета перевірки, отримувати їх копії, опитувати прокурорів та інших осіб, яким відомі обставини вчинення діяння, що має ознаки дисциплінарного проступку, отримувати за письмовим запитом від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, керівників підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадян, громадських об'єднань необхідну для проведення перевірки інформацію. Прокурор, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, має право надавати пояснення або відмовитися від їх надання стосовно себе (ч. 6).

Орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові особи, керівники державних підприємств, установ, організацій, яким надіслано запит члена Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, зобов'язані протягом десяти днів з дня його отримання надати відповідь на запит і наявну в них інформацію. У разі необхідності строк для надання інформації може бути продовжений до 30 днів, про що член Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів повідомляє особу, яка направила клопотання про продовження строку для надання інформації (ч. 7).

Перевірка відомостей про наявність підстав для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності проводиться у строк, який не перевищує двох місяців із дня реєстрації дисциплінарної скарги, а в разі неможливості завершення перевірки протягом цього строку він може бути продовжений Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів, але не більш як на місяць.

До завершення дисциплінарного провадження прокурор не може бути звільнений з посади прокурора у зв'язку з поданням заяви про звільнення за власним бажанням (ч. 9).

Член Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів за результатами перевірки готує висновок, який повинен містити інформацію про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора та виклад обставин, якими це підтверджується. Якщо за результатами перевірки член Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів встановив наявність дисциплінарного проступку, у висновку додатково зазначається характер проступку, його наслідки, відомості про особу прокурора, ступінь його вини, інші обставини, що мають значення для прийняття рішення про накладення дисциплінарного стягнення, а також пропозиція члена Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів щодо конкретного виду дисциплінарного стягнення (ч. 10).

Висновок та зібрані у процесі перевірки матеріали передаються на розгляд Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів та мають бути отримані його членами не пізніш як за п'ять днів до засідання, на якому такий висновок розглядатиметься (ч. 11).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 47 Закону №1697-VII розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засіданні Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів. На засідання запрошуються особа, яка подала дисциплінарну скаргу, прокурор, стосовно якого відкрито дисциплінарне провадження, їхні представники, а у разі необхідності й інші особи. Повідомлення про час та місце проведення засідання Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів має бути надіслано не пізніш як за десять днів до дня проведення засідання.

До повідомлення про час та місце проведення засідання Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, яке надсилається прокурору, додаються копія дисциплінарної скарги та висновок про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора.

У відповідності до ч. 3 цієї статті висновок про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора розглядається за його участю і може бути розглянутий без нього лише у випадках, коли належним чином повідомлений прокурор:

1) повідомив про згоду на розгляд висновку за його відсутності;

2) не з'явився на засідання, не повідомивши про причини неявки;

3) не з'явився на засідання повторно.

Рішення про можливість розгляду висновку за відсутності відповідного прокурора приймає Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія прокурорів.

Частиною 4 даної статті передбачено, що прокурор, який не братиме участі в засіданні Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, вправі надіслати письмові пояснення щодо висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку, які оголошуються на засіданні Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів.

Розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засадах змагальності. На засіданні Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів заслуховуються пояснення члена Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, який проводив перевірку, пояснення прокурора, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, та/або його представника і в разі необхідності інших осіб (ч. 5).

Прокурор, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, та/або його представник мають право давати пояснення, відмовитися від їх надання, ставити питання учасникам провадження, висловлювати заперечення, заявляти клопотання, а також за наявності сумнівів у неупередженості та об'єктивності члена Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів подавати заяву про його відвід (ч. 6).

Приписами ст. 48 Закону №1697-VII передбачений порядок прийняття рішення Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів у дисциплінарному провадженні стосовно прокурора.

Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія прокурорів приймає рішення в дисциплінарному провадженні більшістю голосів від свого загального складу. Перед прийняттям рішення Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія прокурорів за відсутності прокурора, стосовно якого здійснюється провадження, і запрошених осіб обговорює результати розгляду висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора.

Член Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, який проводив перевірку та готував висновок про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора, не має права брати участі у голосуванні при прийнятті рішення за результатами розгляду зазначеного висновку та бути присутнім під час проведення такого голосування.

При прийнятті рішення у дисциплінарному провадженні враховуються характер проступку, його наслідки, особа прокурора, ступінь його вини, обставини, що впливають на обрання виду дисциплінарного стягнення.

Рішення про накладення на прокурора дисциплінарного стягнення або рішення про неможливість подальшого перебування особи на посаді прокурора може бути прийнято не пізніше ніж через рік із дня вчинення проступку без урахування часу тимчасової непрацездатності або перебування прокурора у відпустці.

Копія рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів вручається прокуророві, стосовно якого воно прийнято, або у семиденний строк надсилається йому поштою рекомендованим листом із повідомленням про вручення. У цей же строк копія рішення надсилається керівникові органу прокуратури, в якому прокурор, стосовно якого воно прийнято, обіймає посаду.

Рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, прийняте за результатами розгляду дисциплінарного провадження, оприлюднюється на її веб-сайті у семиденний строк.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 49 Закону №1697-VII на прокурора може бути накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади в органах прокуратури.

У відповідності до п. 4 ч. 3 ст. 51 Закону №1697-VII повноваження прокурора припиняються у зв'язку з рішенням Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів про неможливість подальшого перебування особи на посаді прокурора.

Підставою для прийняття Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів спірного рішення слугували обставини встановлення під час проведення службової перевірки порушень ОСОБА_4 правил прокурорської етики.

З матеріалів дисциплінарної справи ОСОБА_4 вбачається, що до дисциплінарних скарг додані висновок та копії матеріалів службової перевірки, проведеної на підставі наказів прокурора Одеської області №279 від 06 жовтня 2017 року та №280 від 09 жовтня 2017 року, якою з'ясовано, що в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні 0002933 від 15 вересня 2017 року працівниками Генеральної прокуратури України спільно зі співробітниками Служби безпеки України 08 жовтня 2017 року виявлено факт отримання неправомірної вигоди заступником керівника Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4, який, за попередньою змовою з депутатом Одеської обласної ради ОСОБА_7, упродовж червня-вересня 2017 року вимагав у директора ТОВ «Дунай Агрос» ОСОБА_6 грошові кошти за безперешкодне здійснення підприємством господарської діяльності, пов'язаної із вирощуванням сільськогосподарських культур. Слідчими Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України після передачі підприємцем неправомірної вигоди ОСОБА_4 та ОСОБА_7 затримано у порядку ст. 208 КПК України. ОСОБА_4 09 жовтня 2017 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України. Опитаний під час службового розслідування директор ТОВ «Дунай Агрос» ОСОБА_6 пояснив, що з ОСОБА_4 познайомився, коли він обіймав посаду прокурора Ренійського району Одеської області. Весь час підтримував з ним робочі стосунки. Зустрічався з ним виключно з робочих питань, оскільки ТОВ «Дунай Агрос» є одним з самих крупних підприємств району, яке завжди сплачувало значні податки. На початку червня поточного року зустрівся з ОСОБА_4 за ініціативою останнього. У ході зустрічі ОСОБА_4 пояснив, що ситуація у районі змінилася та ТОВ «Дунай Агрос» необхідно сплачувати кошти по 10 доларів США з кожного га землі, які обробляються підприємством. Спочатку ОСОБА_4 назвав суму 45 тис. доларів США, з яких 35 тис. доларів США необхідно передати депутату Одеської міської ради ОСОБА_7, а 10 тис. доларів США - ОСОБА_4, а у разі відмови останній погрожував численними перевірками підприємства, відкриттям кримінальних проваджень. У подальшому ОСОБА_6 неодноразово зустрічався з ОСОБА_4 та ОСОБА_7 (з яким ОСОБА_6 познайомив ОСОБА_4), та ОСОБА_7 знизив суму коштів, які товариству необхідно було їм передати до 40 тис. доларів США. Долі вони розподілили наступним чином: ОСОБА_7 - 30 тис. доларів США та ОСОБА_4 - 10 тис. доларів США. Окрім цього, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 наполягали на передачі їм через підставних осіб (прізвищ не називали) долі у підприємстві для отримання у подальшому постійних доходів. Зустрічі проходили у м. Ізмаїл, до приміщення Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_6 не приходив. На початку жовтня 2017 року, впевнившись у реальності намірів ОСОБА_4 та ОСОБА_7, ОСОБА_6 звернувся до СБУ та Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України. 08 жовтня 2017 року десь о 10 год. у приміщенні кафе «Зейтун» ОСОБА_6 зустрівся з ОСОБА_4 та ОСОБА_7, яким передав два пакета, де знаходилися грошові кошти у сумах 30 тис. доларів США та 10 тис. доларів США. ОСОБА_4 та ОСОБА_7 одразу були затримані слідчими Генеральної прокуратури України. Опитати під час службового розслідування ОСОБА_7 не надалося можливим.

Подальше досудове розслідування кримінального провадження у відношенні підозрюваного ОСОБА_4 здійснюється Національним антикорупційним бюро України, процесуальне керівництво здійснюють прокурори Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України.

Колегія суддів зазначає, що у відповідності до приписів ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Суд звертає увагу на те, що у спірному рішенні Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів зазначено про те, що факт вчинення позивачем дій, що містять ознаки корупційних або пов'язаних з корупцією правопорушень, інших кримінальних правопорушень не встановлений вироком суду. ОСОБА_4 має статус підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення. Таким чином, Комісія зазначила про неможливість вирішення питання про дисциплінарну відповідальність позивача на підставі п. 5 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про прокуратуру», в частині вчинення дій, що містять ознаки корупційних або пов'язаних з корупцією правопорушень, інших кримінальних правопорушень, до того часу, доки вина останнього не буде встановлена обвинувальним вироком суду.

Натомість Комісією зроблено висновок про те, що ОСОБА_4 вчинено дисциплінарний проступок, а саме дії, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об'єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, в частині протиправних позаслужбових стосунків - використання прокурором своїх службових повноважень або службового статусу та пов'язаних із цим можливостей на користь своїх приватних інтересів або приватних інтересів третіх осіб, одноразове грубе порушення правил прокурорської етики.

У відповідності до преамбули Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури (далі - Кодекс етики), затвердженого всеукраїнською конференцією прокурорів 27 квітня 2017 року, Кодекс професійної етики та поведінки прокурорів визначає основні принципи, моральні норми та правила прокурорської етики, якими повинні керуватися прокурори при виконанні своїх службових обов'язків та поза службою.

Статтею 1 Кодексу етики визначені завданнями Кодексу є:

- забезпечення компетентного та ефективного здійснення прокурорами своїх професійних обов'язків на підставі додержання принципів верховенства права, законності, справедливості, неупередженості, визначення морально-етичних стандартів внутрішньої та зовнішньої комунікації;

- підвищення авторитету органів прокуратури та сприяння зміцненню довіри громадян до них;

- створення умов для розвитку у прокурорів почуття справедливості, відповідальності, відданості справі, додержання загальнолюдських моральних цінностей, запобігання проявам корупції;

- формування принципової морально-правової позиції у взаєминах з громадянами, колегами, керівниками та підлеглими.

Відповідно до ст. 2 даного Кодексу дія цього Кодексу поширюється на прокурорів органів прокуратури України.

Згідно ст. 4 Кодексу етики професійна діяльність прокурорів ґрунтується на принципах верховенства права та законності; поваги до прав і свобод людини і громадянина, недопущення дискримінації; незалежності та самостійності; політичної нейтральності; презумпції невинуватості; справедливості, неупередженості та об'єктивності; професійної честі і гідності, формування довіри до прокуратури; прозорості службової діяльності, конфіденційності; утримання від виконання незаконних наказів та вказівок; недопущення конфлікту інтересів; компетентності та професіоналізму; доброчесності, зразковості поведінки та дисциплінованості; поваги до незалежності суддів.

У відповідності до ст. 7 цього Кодексу при виконанні службових обов'язків прокурор має бути незалежним від будь-якого впливу, тиску чи втручання в його професійну діяльність, у тому числі органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, зобов'язаний активно, у визначений законодавством спосіб протистояти спробам посягання на його незалежність. У прийнятті конкретних рішень він повинен бути самостійним, керуватися вимогами закону, морально-етичними принципами професії, відмежовуватися від будь-яких корисливих та приватних інтересів, політичного впливу, тиску з боку громадськості та засобів масової інформації.

Статтею 11 Кодексу етики передбачено, що прокурор повинен постійно дбати про свою компетентність, професійну честь і гідність. Своєю доброчесністю, принциповістю, компетентністю, неупередженістю та сумлінним виконанням службових обов'язків сприяти підвищенню авторитету прокуратури та зміцненню довіри громадян до неї. У разі поширення неправдивих відомостей, які принижують його честь, гідність і ділову репутацію, за необхідності вживає заходів до спростування такої інформації, у тому числі в судовому порядку. Сприяти йому в цьому повинні керівники відповідних прокуратур.

У відповідності до статті 19 Кодексу етики прокурор має суворо дотримуватись обмежень, передбачених антикорупційним законодавством, не допускати будь-яких проявів, які можуть створити враження корупційних, у тому числі, зокрема, вступати у позаслужбові стосунки з метою використання службових повноважень або службового становища.

Як передбачено статтею 21 Кодексу етики прокурор діє на підставі закону, неупереджено, незважаючи на приватні інтереси, особисте ставлення до будь-яких осіб, на свої ідеологічні, релігійні або інші особисті погляди чи переконання. Прокурору слід уникати особистих зв'язків, фінансових і ділових взаємовідносин, що можуть вплинути на неупередженість і об'єктивність виконання професійних обов'язків, скомпрометувати звання прокурора, не допускати дій, висловлювань і поведінки, які можуть зашкодити його репутації та авторитету прокуратури, викликати негативний суспільний резонанс. Поза службою поводитися коректно і пристойно. При з'ясуванні будь-яких обставин з представниками правоохоронних і контролюючих органів не використовувати свій службовий статус, у тому числі посвідчення прокурора з метою впливу на посадових осіб.

З аналізу наведених норм вбачається, що вимоги морального змісту віднесені до службово-трудових обов'язків працівників органів прокуратури. Приймаючи присягу прокурор ОСОБА_4 зобов'язався присвятити свою діяльність служінню Українському народові і Україні та урочисто присягнув неухильно додержуватися Конституції та законів України, сумлінним виконанням своїх службових обов'язків сприяти утвердженню верховенства права, законності та правопорядку, захищати права і свободи людини і громадянина, інтереси суспільства і держави, постійно вдосконалювати свою професійну майстерність, бути принциповим, чесно, сумлінно і неупереджено виконувати свої обов'язки, з гідністю нести високе звання прокурора.

Позивач в обґрунтування своєї правової позиції посилається на порушення Комісією під час розгляду висновку щодо наявності в його діях дисциплінарного проступку принципу змагальності, внаслідок чого він не міг надати обґрунтовані пояснення на спростування зазначеного.

Проте колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що ані в позовній заяві, ані під час судового розгляду справи ОСОБА_4 не наведено належних в розумінні приписів КАС України доказів, які б спростовували наявність у вчинених ним діях ознак дисциплінарного проступку, як і не зазначено про їх існування.

Посилання позивача на порушення Комісією процедури прийняття рішення, яке виразилось у незадоволенні заявленого позивачем клопотання про витребування зі Спеціалізованої антикорупційної прокуратури додатків до розсекречених протоколів негласних слідчих дій - носіїв з аудіо- та відеозаписами, які відображають події, описані в даних протоколах, колегія судів оцінює критично, оскільки спірне рішення приймалось без врахування цих носіїв інформації.

В спірному рішенні відповідачем зазначено, що обставини вчинення ОСОБА_4 дій, що мають ознаки дисциплінарного проступку, підтверджуються, наданими Спеціалізованою антикорупційною прокуратурою (далі - САП) згідно ст. 222 КПК України на запит члена Комісії копіями розсекречених протоколами негласних слідчих (розшукових) дій від 24 жовтня 2017 року та від 25 жовтня 2017 року стосовно ОСОБА_4, копією протоколу огляду місця події від 08 жовтня 2017 року - приміщення ресторану «Зейтун», розташованого за адресою: м. Ізмаїл Одеської області, вул. Транспортна, 35А, а також іншими документами, що містяться в матеріалах досудового слідства.

В матеріалах дисциплінарної справи ОСОБА_4 наявна заява останнього від 23 січня 2018 року з проханням надати можливість ознайомитись з матеріалами дисциплінарного провадження відносно нього. На даній заяві уповноваженою особою відповідача проставлено резолюцію «надати для ознайомлення матеріали ДП, крім матеріалів негласних слідчих дій, отриманих від САП». Також на даній заяві позивачем без будь-яких зауважень зроблено запис, що з відповідними матеріалами він ознайомлений.

Крім того, Суд враховує, що листом від 04 січня 2018 року №06-9вих-18 САП при надісланні на адресу Комісії копій протоколів негласних слідчих (розшукових) дій від 24 жовтня 2017 року та від 25 жовтня 2017 року повідомила про те, що вказані документи не відкривались стороні захисту, а тому просила вжити заходів щодо унеможливлення ознайомлення з даними протоколами інших осіб, окрім членів КДКП, до завершення досудового слідства (т.2 додатків а.с. 180).

Також, Суд вважає за необхідне зазначити, що ОСОБА_4 повідомлявся про дату та час засідання Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, на якому здійснювався розгляд складеного висновку. Позивачеві роз'яснювались надані йому права як учаснику дисциплінарного провадження. Також на адресу позивача направлялись копії дисциплінарних скарг та висновок про наявність дисциплінарного проступку.

Однак жодних письмових пояснень з приводу сутності обставин, викладених у висновку про наявність дисциплінарного проступку, та заперечень проти даного висновку позивачем під час розгляду Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів відповідного висновку подано не було. Також позивач не надав таких пояснень під час розгляду даної адміністративної справи.

Натомість аналіз наявних в матеріалах справи доказів в їх сукупності дає підстави Суду для висновку, що дії, вчинені позивачем, суперечать морально-етичним принципам, встановленим для співробітників органів прокуратури. На думку Суду, вчинення подібних дій призводить до встановлення негативної суспільної думки населення щодо органів правопорядку, які у відповідності до своїх службових обов'язків повинні неупереджено дотримуватись законодавства України, в тому числі щодо морально-етичних принципів.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 74 КАС України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ч. 1 ст. 76 КАС України остатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Позивачем фактично не спростовуються обставини неодноразових позаслужбових зустрічей з громадянами ОСОБА_6 та ОСОБА_7, а також обставини його затримання разом з зазначеними особами співробітниками Генеральної прокуратури України у приміщенні кафе «Зейтун» м. Ізмаїл.

Суд погоджує твердження відповідача, що зазначені обставини підтверджуються:

- наданими САП згідно ст. 222 КПК України на запит члена Комісії копіями розсекреченими протоколами негласних слідчих (розшукових) дій від 24 жовтня 2017 року та від 25 жовтня 2017 року стосовно ОСОБА_4;

- копією протоколу огляду місця події від 08 жовтня 2017 року у приміщенні ресторану «Зейтун», розташованого за адресою: м. Ізмаїл Одеської області, вул. Транспортна, 35А.

- копією заяви про кримінальне правопорушення від 15 вересня 2017 року до СБУ України ОСОБА_6, в якій останній повідомляє про протиправні дії щодо нього з боку заступника керівника Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_4, який вимагає у нього грошові кошти за безперешкодне проведення належним ОСОБА_6 ТОВ «Дунай Агрос» фінансово-господарської діяльності та припинення тиску на вказане підприємство;

- копією протоколу прийняття усної заяви від 15 вересня 2017 року про вчинене кримінальне правопорушення, складеного слідчим Генеральної прокуратури України, згідно якого ОСОБА_6 повідомив органи прокуратури про протиправні дії ОСОБА_4;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_6, складеного 15 вересня 2017 року, в якому останній підтверджує відомості, викладені ним в заяві та протоколі прийняття усної заяви;

- копією протоколу огляду та вручення грошових коштів від 08 жовтня 2017 року, відповідно до якого зафіксовано номінал, серії та номери грошових купюр, які вручені ОСОБА_6 з метою контролю за вчиненням злочину з боку ОСОБА_4, та які були в той же день вилучені в ході огляду місця події та затримання ОСОБА_4 в приміщенні ресторану «Зейтун»;

- копією протоколу затримання підозрюваного ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України;

- копією протоколу допиту свідка ОСОБА_6, складеного 28 вересня 2017 року;

- копією протоколу допиту свідка ОСОБА_6 складеного 22 листопада 2017 року;

- копією протоколів допиту від 08 жовтня 2017 року в якості свідків понятих, які були присутні при огляді і врученні грошових коштів ОСОБА_6, огляді місця події в ресторані «Зейтун», та які підтвердили в повному обсязі відомості, зазначені у вказаних протоколах;

- матеріалами службової перевірки, проведеної на підставі наказу прокурора Одеської області №280 від 09 жовтня 2017 року, та складеним за її результатами висновком від 06 листопада 2017 року.

Суд зазначає, що будь-які свідчення та інші матеріали, зібрані в рамках кримінального провадження, повинні бути оцінені органами слідства і судом. В кожній із стадій процесу оцінка доказів має свої особливості, які пояснюються відмінними умовами і задачами даної стадії. Так, оцінка доказів, здійснена в стадії досудового слідства, носить лише попередній характер.

Вирішення питання кримінального судочинства про винуватість чи невинуватість особи, притягнутої до кримінальної відповідальності, здійснюється тільки судом на основі доказів, досліджених в ході судового розгляду.

Натомість колегія суддів зауважує, що підставою для винесення відповідачем спірного рішення стали обставини допущення позивачем одноразового грубого порушення правил прокурорської етики (п. 3 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про прокуратуру"), тобто судом в рамках розгляду даної справи не досліджується питання наявності або відсутності вини в діях позивача, а надається правова оцінка обставинам наявності або відсутності вчинення ним дисциплінарного проступку в частині порушення норм професійної етики.

Таким чином, суд оцінює наявні в матеріалах дисциплінарної справи матеріали досудового слідства, що здійснюється стосовно позивача, виключно як доказ підтвердження факту наявності у ОСОБА_4 позаслужбових стосунків з третіми особами, що стало наслідком допущення ним порушень правил прокурорської етики.

Грубе порушення правил прокурорської етики, на думку Суду, має місце, оскільки проігноровані ОСОБА_4 етичні норми є основоположними нормами поведінки прокурора. Допущення подібної поведінки підриває авторитет як самого прокурора, так і органів прокуратури та держави в цілому. Такі дії мають своїм наслідком зростання обурення в суспільстві діями органів влади, провокують соціальні конфлікти.

Унікальність ознак діяльності органів прокуратури випливає з ролі і місця прокуратури в державному механізмі і юридичній системі, зі специфіки її функцій, особливостей правового статусу прокурора. Опанування засад професійної етики є особливо важливим для молодих фахівців, яким бракує життєвого досвіду, професійних вмінь та навичок етичної поведінки, психологічної стійкості до стресових ситуацій та труднощів у робочому процесі. Значна частина норм Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури має як морально-етичний, так і правовий характер, а їх додержання може забезпечуватися застосуванням засобів як морального, так і юридичного впливу.

Порушення норм Кодексу професійної етики може бути наслідком професійної деформації прокурорів. Результатом деформації є неповноцінне виконання ними своїх професійних обов'язків з об'єктивних причин, або через свідоме несумлінне виконання службових обов'язків.

Позивачем під час позаслужбових зустрічей з гр. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 порушено норми професійної етики в частині обов'язку уникати особистих зв'язків, фінансових і ділових взаємовідносин, що можуть вплинути на неупередженість і об'єктивність виконання професійних обов'язків, скомпрометувати високе звання працівника прокуратури, а також в частині обов'язку недопущення дій, висловлювань і поведінки, які можуть зашкодити його репутації та авторитету прокуратури, викликати негативний громадський резонанс.

Суд погоджує позицію відповідача, що факт встановлення наявності особистих зв'язків позивача з гр. ОСОБА_6 та ОСОБА_7, результатом яких стали обставини відкриття кримінального провадження у відношенні позивача та повідомлення йому про підозру в одержанні неправомірної вигоди за вчинення певних дій, компрометує звання працівника прокуратури, підриває авторитет органів прокуратури в цілому та викликає негативний громадський резонанс.

Крім того, Суд вважає такими, що заслуговують на увагу доводи відповідача щодо того, що вчинений ОСОБА_4 проступок викликав негативний громадський резонанс та завдав суттєвої шкоди авторитету прокуратури з огляду на негативні публікації в ЗМІ, зокрема, в мережі Інтернет.

Суд зазначає, що у відповідності до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Беручи до уваги приписи зазначених норм, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, Суд приходить до висновку, що рішення від 24 січня 2018 року №30дп-18 про притягнення ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності прийнято Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені діючим законодавством.

Враховуючи те, що позовні вимоги ОСОБА_4 про зобов'язання відповідача повторно розглянути висновок про наявність дисциплінарного проступку з дотриманням вимог ст. 47 Закону України «Про прокуратуру» є похідними від позовних вимог про скасування рішення від 24 січня 2018 року №30дп-18, Суд також приходить до висновку про їх необґрунтованість.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади й органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 не підлягають задоволенню.

Відповідно до приписів ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати не підлягають стягненню.

Керуючись ст.ст. 139, 244, 246, 250, 255, 266, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1, АДРЕСА_1) до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів (, 04050, м.Київ, вул. Мельникова, б. 81-Б) про визнання протиправним та скасування рішення від 24 січня 2018 року №30дп-18 про притягнення до дисциплінарної відповідальності, зобов'язання повторно розглянути висновок про наявність дисциплінарного проступку з дотриманням вимог ст. 47 Закону України «Про прокуратуру» - відмовити.

Рішення ухвалено у нарадчій кімнаті, його вступну та резолютивну частини проголошено у судовому засіданні 17 квітня 2018 року.

Повний текст рішення складено 23 квітня 2018 року.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Н.А. Данилевич

Судді В. М. Бевзенко

В.М. Шарапа

О.В. Білоус

Т.Г. Стрелець