Справа № 2-а-168/2010
Суддя: Кузевич Й. Я.
Дата ухвалення: 2010-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Бучацький районний суд Тернопільської області
Справа № 2а-168 (2010 р.)
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2010 року

Бучацький районний суд Тернопільської області

одноособово суддею Кузевичем Й.Я.,

при секретарі Пастушаку І.Д.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бучачі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Бучацького районного центру зайнятості та Тернопільського обласного центру зайнятості про скасування постанови №2 від 30.03.2010 року про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить суд скасувати постанову директора Бучацького районного центру зайнятості ОСОБА_3 від 30 березня 2010 року про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 170 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.165-3 КУпАП, мотивуючи тим, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та пояснив, що правопорушення він не вчиняв, адмінстягнення на нього накладено під час дії мораторію, введеного господарським судом Тернопільської області при порушенні справи 11 липня 2007 року про банкрутство ЗАТ «Берізка» за позовом Управління Пенсійного Фонду України в Бучацькому районі . Згідно ч.4 ст.12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» під час дії мораторію забороняється застосовувати фінансові санкції до підприємства, а відповідно і до керівника підприємства, де він працює головою правління. Судова справа про банкрутство ще не була завершена, а дія мораторію припиняється з дня припинення провадження у справі про банкрутство. Вважає , що твердження Бучацького районного центру зайнятості, що заборгованість виникла у четвертому кварталі 2009 року не відповідає дійсності, оскільки підприємство протягом тривалого часу вже не працює, крім залучення до роботи окремих працівників з частковою оплатою зарплати матеріальними цінностями за дозволом розпорядника майна. Крім того, вважає, на нього накладено адмінштраф як за повторне правопорушення, при тому, що попередня постанова за №7 від 10.12.2009 року на набрала чинності.

Бучацький районний центр згідно поданого відзив позов заперечив, просить вирішити справу за відсутності його представника.

Представник відповідача ОСОБА_2 позов заперечив, суду пояснив, що невиконання керівництвом ЗАТ «Берізка» зобовязань щодо сплати страхових внесків тягне за собою накладення адміністративного штрафу. Згідно ст.1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» мораторій на задоволення вимог кредиторів стосується лише зобовязань, які виникли до введення дії мораторію. Стосовно поточних зобовязань, які виникли під час судових процедур, правила мораторію не застосовуються і по цих зобовязаннях застосовуються санкції за невиконання чи неналежне виконання зобовязань щодо сплати страхових внесків. Отже, постанова про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення є правомірною, визнає, що на час притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності попередня постанова про притягнення його до адмінвідповідальності за №7 від 10.12.2009 року не набула чинності , оскільки була оскаржена.

Вислухавши сторони, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив такі обставини:

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» на роботодавця покладено обовязок своєчасно та в повному обсязі сплачувати страхові внески до Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування на випадок безробіття. Ст.17 Закону передбачено, що перерахування страхових внесків здійснюється страхувальником одночасно з одержанням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі, або виручки від реалізації товарів (послуг). У випадку несвоєчасної та неповної сплати страхових внесків страхувальники сплачують суму донарахованих центром зайнятостя внесків, штраф та пеню. Посадові особи підприємств, установ та організацій, винні у несвоєчасній та неповній сплаті страхових внесків, несуть адміністративну відповідальність за ст.165-3 КУпАП.

Протягом 2009 року ОСОБА_1 здавав відомості по нарахуванню і перерахуванню страхових внесків до фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття . В судовому засіданні позивач визнав, що підприємство працювало, хоча випуску продукції не здійснювало, при цьому деяким працівникам нараховувало заробітну плату, виплачувало її, однак страхові внески до даного Фонду в сумі 383,13 грн. за четвертий квартал 2009 року не сплатило.

Ці обставини свідчить про порушення товариством п.п.2 п. ст.35 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Обовязки за своєчасну та повну сплату страхових внесків до Фонду покладено на керівника товариства ЗАТ «Берізка» ОСОБА_1

У звязку з цим директором Бучацького районного центру зайнятості ОСОБА_3 за результатати розгляду справи 30.03.2010 року винесено постанову про накладення на голову правління ЗАТ «Берізка» ОСОБА_1 штрафу у розмірі 170 грн. за вчинення адмінправопорушення, передбаченого ч.2 ст.165-3 КУпАП.

Порушення стосовно ЗАТ «Берізка» господарським судом Тернопільської області справи про банкрутство та введення з 11.07.2007 року мораторію на задоволення вимог кредиторів не зупиняє нарахування штрафних та адміністративних санкцій по зобовязаннях, що виникли після прийняття господарським судом рішення про введення мораторію.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» мораторій на задоволення вимог кредиторів це зупинення виконання боржником грошових зобовязань і зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію. Також відповідно до ч.1 ст.23 даного Закону, нарахування неустойки, штрафу, пені, процентів та інших санкцій по всіх видах заборгованості банкрута, що виникла після введення мораторію, припиняється з дня прийняття рішення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

На момент накладення штрафу на позивача за вчинення адмінправопорушення, передбаченого ч.2 ст.165-3 КУпАП, ЗАТ «Берізка» не визнано банкрутом, а заборгованість по сплаті страхових внесків до Фонду у товариства виникла у четвертому кварталі 2009 року, тобто після введення мораторію на задоволення вимог кредиторів.

Зі змісту ст.1 та ст.12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» випливає, що мораторій не зупиняє виконання боржником грошових зобовязань і зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), які виникли після дня введення мораторію, а отже, і не припиняє заходів, спрямованих на їх забезпечення. Невиконання таких зобовязань є правопорушенням, а тому застосування штрафних санкцій є правомірним. Нарахування неустойки (штрафу, пені) по всіх видах заборгованості припиняється лише по зобовязаннях, які виникли до дня порушення справи про банкрутство та введення мораторію та з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» призначення розпорядника майна не є підставою для припинення повноважень керівника чи органу управління боржника. Керівник боржника проводить виконання функцій, покладених на нього законодавством та установчими документами, в тому числі і щодо здійснення оперативно-господарської діяльності.

Оскільки позивачем не надано ухвалу господарського суду про припинення його повноважень, тому штраф за вчинення адміністративного правопорушення накладено на нього.

Разом з тим, притягуючи позивача до адміністративної відповідальності , директор Бучацького районного центру зайнятості не врахував, що за ч. 2 ст.165-3 підлягають відповідальності особи , яких протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з правопорушень, зазначених у ч.1 цієї статті.

Виходячи з вищенаведено, суд приходить до переконання, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.165-3 КУпАП, тому постанова про накладення на нього стягнення у виді штрафу підлягає зміні в частині виключення кваліфікуючої ознаки повторності правопорушення, а в решті вона є обєктивною та прийнятою відповідно до вимог чинного законодавства.

За таких обставин суд приходить до переконання, що позов ОСОБА_1 слід задовольнити частково.

Керуючись п.1 ст. 17, ст.ст. 70,71,86,158-161,163,167 , 171-2 КАС України, ст.ст. 165-3 ч.1,288,293 КУпАП, ст.ст.17,35,38 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», ст.ст.1,12,13,23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Бучацького районного центру зайнятості та Тернопільського обласного центру зайнятості про скасування постанови №2 від 30.03.2010 року про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Вважати ОСОБА_1 притягнутим до адмінвідповідальності за ч.1 ст.165-3 КУпАП . В решті позовних вимог відмовити за їх безпідставністю.

Рішення у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Суддя Й.Я.Кузевич