Справа № 805/966/18-а
Суддя: Зінченко О.В.
Дата ухвалення: 2018-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2018 р. Справа№805/966/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Зінченка О.В.,

при секретарі Горічевій С.В.,

позивача не зявилась,

представника відповідача ОСОБА_1, за довір.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в:

У лютому 2018 року ОСОБА_2 (далі позивач, ОСОБА_2В.) звернулася до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради (далі відповідач, УПСЗН) про визнання неправомірними дії ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради щодо відмови у призначенні допомоги при народженні дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зобовязання щодо призначення та виплати допомоги при народженні дитини ОСОБА_4, 02 квітня 2015 року, з дати народження дитини по день набрання рішення суду законної сили.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що у зв'язку із активізацією бойових дій у місці Горлівка Донецької області у жовтні 2015 року, вона з дітьми переїхала до м. Краматорську Донецької області. 21 жовтня 2015 року звернулась до УПСЗН з заявою про взяття разом з неповнолітньою дитиною ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 на облік, як внутрішньо переміщену особу, де згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 1426/39595 від 21 жовтня 2015 року, вона з неповнолітньою дитиною була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3. Їй була поновлена та виплачена у повному обсязі допомога при народженні доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 у щомісячному розмірі 810 грн., з 01 серпня 2014 року по 30 квітня 2015 року, а також 130 грн. допомога по догляду за дитиною до 3-х років з 01 травня 2015 року по 29 квітня 2016 року. Неповнолітня донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 не була вписана у довідку про взяття на облік як внутрішня переміщена особа у зв'язку з відсутністю українського свідоцтва про народження дитини. Позивач зареєструвала неповнолітню доньку ОСОБА_4, 02 квітня 2015 року лише 04 березня 2016 року і в цей день звернулась до відповідача із документами про призначення допомоги при народженні дитини у відповідності до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», однак з моменту звернення не отримала жодної виплати.

У січні 2018 року вона дізналась, що у неї є підстави для звернення до суду за захистом свої прав, а тому звернулась до УПСЗН із заявою, де листом ОСОБА_3 від 22 січня 2018 року їй було повідомлено, що в зв'язку з відсутністю відмітки про реєстрацію місця проживання, що проставляється територіальним підрозділом ДМС на зворотньому боці довідки від 21 жовтня 2015 року, відсутні підстави для призначення допомоги при народженні дитини. Також було повідомлено, що рішенням від 12 квітня 2016 року їй відмовлено у призначені допомоги при народженні дитини на підставі пункту 1 Постанови КМУ № 637 від 05 листопада 2014 року.

Вважає, що відповідач безпідставно відмовив їй у виплаті державної допомоги на дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в звязку з чим просить суд визнати протиправною відмову відповідача у призначенні їй допомоги при народженні дитини - доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, і зобов'язати відповідача призначити та здійснити їй виплату такої допомоги за її заявою від 04 березня 2016 року.

02 березня 2018 року через відділ діловодства та архівної роботи суду, відповідачем поданий відзив на адміністративний позов, в якому відповідач зазначив, що позивачу не була призначена виплата допомоги при народженні дитини ОСОБА_4, 02 квітня 2015 року у звязку з відсутністю на зворотному боці довідці від 21 жовтня 2015 року № 1426/39595 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи відмітки (штампу) територіального підрозділу ДМС про реєстрацію місця проживання осіб, зазначених у довідці. Відповідач вважає, що на дату подання заяви, а саме: 03 березня 2016 року про призначення допомоги при народженні дитини, довідка внутрішньо переміщеної особи без відмітки ДМС була не дійсною, а тому на підставі пункту 1 Постанови КМУ № 637 , у відповідача були відсутні підстави для призначення позивачу допомоги при народженні дитини. На підставі чого, просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі ( арк. справи 24-25).

20 березня 2018 року позивач через відділ діловодства та архівної роботи суду надав суду відповідь на відзив, в якому зазначила, що з відзивом відповідача не згодна, вважає, що відповідач безпідставно відмовив їй у виплати допомоги при народжені дитини, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Вважає, що відмова у призначенні допомоги у зв'язку з тим, що відсутня відмітка про реєстрацію місця проживання, яка проставлялась територіальним підрозділом ДМС на звороньому боці довідки є безпідставною та відповідач діяв неправомірно, а тому просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (арк. справи 47).

У судове засідання позивач у судове засідання не зявилась, про день та час розгляду справи своєчасно повідомлена.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, в обґрунтування своєї позиції вказала, що ОСОБА_2 дійсно 03 березня 2016 року звернулась до УСЗН з завою про призначення допомоги при народженні дитини, як внутрішньо переміщена особа з фактичним мешканням в м. Краматорську Донецької області. Однак за рішенням управління від 12 квітня 2016 року у призначенні допомоги їй було відмовлено на підставі пункту 1 Постанови КМУ від 05 листопада 2014 року № 637 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року № 365 «Про деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», у зв'язку з відсутністю позивача за фактичним місцем проживання, зазначеним у заяві про призначення соціальної допомоги. Вказуючи на те, що управління діяло у відповідності з вимогами законодавства, просила суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16 квітня 2018 року визнано причини пропуску звернення до адміністративного суду позивачем поважними.

Як зазначено позивачем у позовній заяві, про відмову у призначенні допомоги при народженні дитини позивач дізналась після того, як звернулась до відповідача з запитом від 10 січня 2018 року щодо відсутності законних підстав для відмови в призначенні їй допомоги при народженні дитини, на яку, позивач 28 січня 2018 року отримала відповідь поштою за вихідним № 01-14/515 від 22 січня 2018 року. Вважає, що строк звернення до суду нею не пропущений, оскільки в зв'язку з тяжким матеріальним становищем, та знаходженням на її утриманні двох малолітніх дітей, вона була змушена повернутись до місця своєї реєстрації в окуповане місце Горлівка Донецької області, де фактично живе за рахунок допомоги рідних та гуманітарних фондів. Про своє порушене право дізналась з листа відповідача 28 січня 2018 року.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Приймаючи до уваги, що позивач скористався можливістю вирішення спору у досудовому порядку, отримавши відповідне рішення ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради за вих. № 01-14/515 від 22 січня 2018 року, лише 28 січня 2018 року, суд вважає, що позивачем не пропущений тримісячний строк звернення до суду.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши подані сторонами документи та матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, встановив наступне.

Відповідно до свідоцтва про шлюб від 25 травня 2013 року Серія І-НО, виданого Калінінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Горлівського міського управління юстиції у Донецькій області, позивач, ОСОБА_2 знаходиться в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 з 25 травня 2013 року, актовий запис № 117 (арк. справи 33).

Позивач народила доньку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що 04 березня 2016 року за № 287 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області, складено відповідний актовий запис (арк. справи 9).

Позивач та її доньки: ОСОБА_5, 29 квітня 2013 року та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 21 жовтня 2015 року відповідно до довідки від 21 жовтня 2015 року № 1426/39595, виданою ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради, взяті на облік, які прибули разом із внутрішньо переміщеною особою і в якій зазначене фактичне місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5 (арк. справи 10, 35).

З даної довідки вбачається, що ОСОБА_2 та її малолітні діти ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 зазначена як малолітня особа яка прибула разом із внутрішньо переміщеною особою з 21 жовтня 2015 року, а малолітня дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 зазначена у відомостях про малолітніх осіб, які прибули разом із внутрішньо переміщеною особою з 04 березня 2016 року, із зазначенням фактичного місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5 (арк. справи 10, 35).

03 березня 2016 року ОСОБА_2 звернулась до відповідача із заявою про призначення їй допомоги при народження дитини (арк. справи 37).

Відповідно до рішення ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради від 12 квітня 2016 року про призначення допомоги сімям з дітьми, ОСОБА_2 відмовлено у призначенні допомоги при народженні дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі пункту 1 Постанови КМУ № 637 від 05 листопада 2014 року (арк. справи 36).

Як пояснила у суді представник УПСЗН, зміст даного рішення доводився позивачу шляхом направлення листа за вихідним № 1084 від 12 квітня 2016 року простою кореспонденцією за адресою фактичного проживання сімї, зазначеної у довідці. Втім, докази вручення наведеного рішення у відповідача відсутні.

Статтею 3 Конституції України закріплене визнання найвищою соціальною цінністю в України людини, її життя і здоров'я, честі і гідності, недоторканності і безпеки, відповідальність держави перед людиною за свою діяльність та головний обов'язок держави щодо утвердження і забезпечення прав і свобод людини.

Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги встановлює Закон України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» від 21 листопада 1992 року № 2811-XII (далі Закон № 2811-XII ).

Даний Закон спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім'ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення.

Так, згідно з частиною 1 статті 1 Закону громадяни України, в сім'ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених Законом та іншими законами України.

Згідно з пунктом 2 частиною 1 статті 3 Закону одним із видів державної допомоги сім'ям з дітьми є допомога при народженні дитини. Така допомога призначається і виплачується органами соціального захисту населення; надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною; покриття витрат на її виплату здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України у вигляді субвенцій до місцевих бюджетів (стаття 4, частина 1 статті 5, частина 1 статті 10 Закону), з урахуванням умов, визначених у статті 11 Закону № 2811-XII.

Таким чином, допомога при народженні дитини є різновидом державної допомоги у загальній системі соціального захисту населення і надається з метою забезпечення відповідного рівня матеріальної підтримки сімей, у яких є діти, створення належних умов для утримання та виховання дітей.

За приписами статті 11 Закону № 2811-XII, для призначення допомоги при народженні дитини до органу соціального захисту населення за умови пред'явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, та свідоцтва про народження дитини подається одним з батьків (опікуном), з яким постійно проживає дитина, заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та копія свідоцтва про народження дитини. Даний перелік документів є вичерпним. Допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини. У разі народження мертвої дитини допомога при народженні дитини не призначається.

Вказані норми Закону кореспондуються з положеннями Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1751 від 27 грудня 2001 року (зі змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 59 від 04 лютого 2009 року).

Судом встановлено, що позивач, яка є громадянкою України та має зареєстроване місце проживання на території України, народивши доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, протягом дванадцяти місяців з дня народження дитини звернулася до відповідача за місцем реєстрації як внутрішньо переміщена особа з заявою, затвердженою наказом Мінсоцполітики України від 21 квітня 2015 року № 441, про призначення допомоги при народженні дитини та копією свідоцтва про народження дитини, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області від 04 березня 2016 року. З приводу цього вбачається, що позивач повною мірою виконала вимоги, встановлені Законом для ініціювання розгляду питання про призначення допомоги.

Відмовою в призначенні позивачу виплати допомоги при народженні дитини, відповідач у своїх запереченнях посилається на відсутність відмітки ДМС у довідці внутрішньо переміщеної особи про реєстрацію місця проживання осіб, посилаючись на пункт 6 Постанови КМУ № 636 від 26 серпня 2015 року «Про внесення змін до Постанови КМУ від 01 жовтня 2014 року № 509», в якій зазначалось, що строк дії довідки становить шість місяців з дати її видачі (акр. справи 24-25).

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 № 1706 (далі - Закон № 1706) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до частини 3 статті 7 Закону України № 1706, громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Згідно пункту 8 статті 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» № 1706 (в редакції, чинній на момент видачі довідки позивачу 21 жовтня 2015 року) факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Термін дії такої довідки становить шість місяців з моменту її видачі. У випадку продовження дії обставин, що визначені у статті 1 цього Закону, термін дії такої довідки може бути продовжено на наступні шість місяців, для чого внутрішньо переміщена особа має повторно звернутися за фактичним місцем свого проживання до відповідного структурного підрозділу відповідної місцевої державної адміністрації з питань соціального захисту населення.

Проте, з предявленої довідки, відомості про малолітню дитину: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка прибула разом із внутрішньо переміщеною особою ОСОБА_2, в довідку від 21 жовтня 2015 року № 1426/39595 виданою ОСОБА_3 соціального захисту населення Краматорської міської ради була включена з 04 березня 2016 року (арк. справи 10).

На момент внесення відомостей про малолітню дитину: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме 04 березня 2016 року, діяла стаття 4 Закону України № 1706 (в редакції відповідно до змін від 13 січня 2016 року).

Відповідно до статті 4 Закону України № 1706 (зі змінами від 13 січня 2016 року), факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Частиною 1 статті 12 Закону № 1706 надає вичерпний перелік підстав для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб і такими є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа:

1) подала заяву про відмову від довідки;

2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину;

3) повернулася до покинутого місця постійного проживання;

4) виїхала на постійне місце проживання за кордон;

5) подала завідомо недостовірні відомості.

Цей перелік є вичерпним.

Обставини визначені статтею 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», судом при розгляді справи не встановлені.

Згідно абзацу 5 пункту 6 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб, затвердженого постановою КМУ від 01.10.2014 № 509 (зі змінами, внесеними постановою КМУ від 08.06.2016 № 352) довідка, видана до 20 червня 2016 року, яка не скасована і строк дії якої не закінчився, є дійсною та діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії їх здійснення та основні обов'язки повинні визначатися виключно законом, які приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Верховна Рада України може змінити закон лише виключно законом, а не шляхом прийняття підзаконного правового акта.

Відповідач при відмові у призначенні допомоги при народженні дитини, відмовив на підставі пункту 1 Постанови КМУ № 637 від 05 листопада 2014 року

З приводу цього, суд зазначає наступне.

Постанови Кабінету Міністрів України є підзаконним актом. Закон України № 1706 (зі змінами від 13.01.2016 року), встановлює, що довідки про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції діє безстроково, а тому відповідачем помилково встановлено, що строк дії довідки позивачки ОСОБА_2 від 21 жовтня 2015 року № 1426/39595 сплинув і вона є недійсною.

Таким чином, суд приходить до висновку, що довідка про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України, видана позивачу ОСОБА_3 соціального захисту населення з огляду на статтю 4 Закону № 1706, яка діяла безстроково, до того ж під час судового розгляду не встановлено обставин для скасування такої довідки з підстав, визначених статтею 12 Закону № 1706, а тому рішення відповідача від 14 квітня 2016 року, згідно якого позивачу було відмовлено у призначенні допомоги при народженні дитини, є неправомірним.

Крім того, суд звертає увагу, що позивачем заявлений позов в інтересах дитини, для її належного матеріального забезпечення.

Відповідно до частини 7 статті 7 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пункту 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яку ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-ХП від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з урахуванням інтересів дитини та обставин, встановлених судом, позивачем обрано належний спосіб захисту порушеного права, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частиною 2 статті 77 Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, дійшовши висновку про задоволення позовних вимог, з урахуванням положень статті 9 КАС України, з метою повного захисту законних прав позивача, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог з огляду на таке.

Як встановлено судом, відповідачем прийнято рішення про відмову у призначенні допомоги при народженні дитини від 12 квітня 2016 року. З метою повного захисту порушеного права позивача, суд, задовольняючи позовні вимоги, вважає за необхідне визнати неправомірним та скасувати рішення ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради Донецької області від 12 квітня 2016 року про відмову ОСОБА_2 в призначенні допомоги при народженні дитини, оскільки наявність цього рішення є перешкодою для виплати спірної допомоги.

Зазначений спосіб судового захисту узгоджується з повноваженнями суду при вирішенні справи відповідно до пункту 10 частини 2 статті 245 КАС України, а саме, у разі задоволення позову, суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 15 лютого 2018 року, позивачу відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення.

Таким чином, відсутні судові витрати, що підлягають стягненню на користь позивача.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 14, 90, 139, 193, 242-246, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,- задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради щодо відмови ОСОБА_2 у призначенні допомоги при народженні дитини, доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати протиправним та скасувати рішення ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради Донецької області від 12 квітня 2016 року про відмову ОСОБА_2 у призначенні допомоги при народженні дитини.

Зобов`язати ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради (, адреса: 84333, Донецька область, місто Краматорськ, вул. Героїв Небесної сотні, будинок 23) призначити та виплатити ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер № НОМЕР_1) допомогу при народженні дитини, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з дати народження дитини 02 квітня 2015 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст судового рішення виготовлений 18 квітня 2018 року.

Суддя Зінченко О.В.