Справа № 816/2376/17
Суддя: Старостін В.В.
Дата ухвалення: 2018-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Бойко С.С.

16 квітня 2018 р. м. ХарківСправа № 816/2376/17
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Старостіна В.В.

суддів: Рєзнікової С.С. , Бегунца А.О.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Кусти Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 20.02.2018, розташованого за адресою: вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 22.02.18 по справі № 816/2376/17

за позовом ОСОБА_4

до Державної міграційної служби України

про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

21.12.2017 року, позивач ОСОБА_4 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної міграційної служби України в якому просив суд:

-визнати протиправним та скасувати рішення Державної міграційної служби України про позбавлення додаткового захисту ОСОБА_4 від 28 квітня 2017 року № 163-17.

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що 27.02.2015 року Державною міграційною службою України прийнято рішення № 88-15 про визнання його особою, що потребує додаткового захисту. Однак, рішенням № 163-17 від 28.04.2017 року Державною міграційною службою прийнято рішення про позбавлення громадянина Сирії ОСОБА_4 додаткового захисту. Позивач вважає вказане рішення незаконним та таким, що прийнято з порушенням закону та без врахування всіх обставин по справі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 20.02.2018 року, позовну заяву ОСОБА_4 до Державної міграційної служби України залишено без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій вказуючи на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 20.02.2018 року, поновивши ОСОБА_4 строк звернення до суду з адміністративним позовом про визнання протиправним рішення та його скасування.

В судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити в повному обсязі.

Предстанвик відповідача просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 20.02.2018 року без змін. Також зазначив, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що 27.02.2015 року Державною міграційною службою України прийнято рішення № 88-15 про визнання ОСОБА_4 особою, що потребує додаткового захисту.

Відповідно до рішення ДМС України № 163-17 від 28.04.2017 року, громадянина Сирії ОСОБА_4 позбавлено додаткового захисту, у зв'язку з тим, що він займається діяльністю, що становить загрозу національній безпеці України.

Позивач звернувся за захистом своїх прав шляхом направлення 18.12.2017 року засобами поштового зв'язку до суду позовної заяви, яка 21.12.2017 року надійшла та була зареєстрована Харківським окружним адміністративним судом.

В ході розгляду судом першої інстанції позовної заяви ОСОБА_4, відповідачем було надано клопотання про застосування до позову наслідки пропущення позивачем строку звернення до адміністративного суду та залишення позов без розгляду, оскільки у витязі з журналу реєстрації видачі повідомлень зазначено про отримання позивачем повідомлення про позбавлення його статусу особи, що потребує додаткового захисту 08.06.2017 року власноручно, а звернувся до суду за захистом своїх прав лише у грудні 2017 року.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не скористався своїм правом на оскарження прийнятого стосовно нього спірного рішення у встановлені законом строки, доказів поважності причин пропуску звернення до суду не надав.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.

Згідно з ч.16 ст.11 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту" та п.7.10 Наказу Про затвердження Правил розгляду заяв та оформлення документів..." реєстраційний №1146/19884 від 05 жовтня 2011 року в Міністерстві юстиції України, відповідач через територіальний орган ДМС, а саме Управління державної міграційної служби України у Полтавській області зобов'язаний був протягом семи днів з дня прийняття рішення від 28 квітня 2017 року №163-17 про позбавлення додаткового захисту надіслати або видати позивачу повідомлення про прийняте відносно нього рішення із викладенням причин прийняття такого рішення і роз'ясненням порядку його оскарження.

Зазначені вище вимоги відповідачем виконані, що підтверджується матеріалами міграційної справи №2014PL0009 відносно ОСОБА_4 та завіреним витягом з Журналу реєстрації видачі повідомлень, згідно якого в журналі зареєстровано 07.06.2017 року запис про вручення позивачу повідомлення №4 від 07.06.2017 року про прийняття відповідачем відносно позивача рішення про позбавлення останнього статусу особи, що потребує додаткового захисту та відмітка про те, що позивач зазначене повідомлення отримав власноручно 08.06.2017 року.

Також, в матеріалах міграційної справи наявна розписка ОСОБА_4 про повернення останньому його паспортів громадянина Сирійської Арабської Республіки, що підтверджує обізнаність позивача про прийняте відповідачем рішення про позбавлення його статусу особи, що потребує додаткового захисту саме з 08.06.2017 року.

Згідно з ч. 18 ст. 11 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту" особам позбавленим додаткового захисту встановлено п'ятиденний строк на оскарження прийнятого стосовно цих осіб рішення, з дня їх письмового повідомлення про прийняття рішення про позбавлення їх додаткового захисту.

Слід зазначити, що реалізація права позивача на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною поведінкою.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем до суду не надано доказів вчинення ним дій спрямованих на отримання у відповідача оскаржуваного рішення для його подальшого оскарження або ж роз'яснення відповідачем підстав прийняття такого рішення та порядку його оскарження.

Отже, посилання позивача, що у нього була відсутня інформація про шляхи та можливості отримання оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції.

Таким чином позивач не скористався у встановлені законодавством строки своїм правом на оскарження прийнятого стосовно нього рішення.

При цьому необхідно враховувати, що практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс та інші проти Великобританії, справа Девеер проти Бельгії).

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала прийнята з дотриманням вимог ч. 4 ст. 123 та п. 8 ч. 1 свт. 240 КАС України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визначе, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та працесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала прийнята з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права, що обумовлює залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду - без змін.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 20.02.2018 по справі № 816/2376/17 залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

.

Головуючий суддя В.В. Старостін
Судді С.С. Резнікова А.О. Бегунц
Повний текст постанови складено 18.04.2018.