Справа № 386/287/18
Суддя: Гут Ю. О.
Дата ухвалення: 2018-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 386/287/18
Провадження № 2-а/386/12/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2018 року смт. Голованівськ

Голованівський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Гут Ю. О.

за участю секретаря судового засідання Корніцької Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань адміністративну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону №4 полку № 1 ГУ НП в м. Києві ОСОБА_2 про визнання неправомірними дій інспектора поліції та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення ВР № 138188 від 03.04.2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати неправомірними дії інспектора поліції роти № 1 батальйону №4 полку № 1 ГУ НП в м. Києві ОСОБА_2 та скасувати постанову та про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване в не автоматичному режимі серія ВР № 138188 від 03.04.2018 року .

В обґрунтування позову зазначив, що вищевказаною постановою його було визнано винним у скоєнні 03.04.2018 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП - керування т/з, який використовується для перевезення пасажирів на комерційній основі з технічною несправністю, а саме з тріщиною на вітровому склі у зоні дії склоочисників, чим порушив вимогу ДСТУ 3649-2010 п. 6.8.5, 6.8.20, ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», та накладено штраф у розмірі 680 грн. Позивач також вказує, що лобове скло пошкодив то ж дня вранці, коли під час руху з-під коліс зустрічного автомобіля відлетів невелиикий камінчик, котрий потрапив йому в скло, а так як пошкодження не значне тріщина довжиною декілька сантиметрів, котра не зменшує видимості і не перешкоджає безпечному русі, і її неможливо усунути без допомоги майстра, і подальший рух автобуса за таких умов не суперечить вимогами правил дорожнього руху України. Вказану несправність він вирішив відремонтуват при поверненні до гаражу . Отже, пошкодження скла відбулось під час руху на маршруті. Проте поліцейський його пояснення не приймав до уваги, лише сказав, що йому потрібно винести постанову .

В судове засідання позивач не з»явився, до початку судового засідання подав заяву про слуханя справи без його участі . Позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити .

Відповідач, інспектор роти № 1 батальйону №4 полку № 1 ГУ НП в м. Києві ОСОБА_2, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи особисто під розпис, в судове засідання не з'явився. Відзив на адміністративнй позов не надав . Заяв, заперечень клопотань до суду від нього не надходило.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку .

Відповідно до частини другої ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом із обставин, викладених в позові, встановлено, що 03.04.2018 року близько 10 год. 00 хв. року інспектор роти № 1 батальйону №4 полку № 1 ГУ НП в м. Києві ОСОБА_2М було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серія ВР № 138188 (далі - Постанова) за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП, якою відносно позивача було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн. Як викладено в позові, підставою для винесення зазначеної постанови стало керування т/з, який використовується для перевезення пасажирів на комерційній основі з технічною несправністю, а саме з тріщиною на вітровому склі у зоні дії склоочисників, чим порушив вимогу ДСТУ 3649-2010 та п. 6.8.5, 6.8.20, ст. 16 Закону України «Про дорожній рух»

Притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 121 КУпАП передбачається у разі керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації. В частині 1 статті 121 КУпАП йдеться про керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, наполягає на тому, що лобове скло пошкодив вранці 03.04.2018 року, коли під час руху з-під коліс зустрічного автомобіля відлетів невеликий камінчик, котрий потрапив йому в лобове скло, а так як пошкодження не значне тріщина довжиною декілька сантиметрів, котра не зменшує видимості і не перешкоджає безпечному русі, і її неможливо усунути без допомог майстра, то подальший рух автобуса, за таких умов, не суперечить вимогам правил дорожнього руху України. Вказану несправність він вирішив відремонтувати при поверненні до автогаража. Крім того, позивач вказує на те, що інспектор поліції не розглядав справу і прав йому не роз'яснював, а взяв у нього водійські документи і сів у службовий автомобіль, вийшовши з якого вручив йому вже заповнену копію постанови та сказав, що він має сплатити штраф .

Відповідачем не надано до суду жодного доказу того, що позивач керував вищевказаним транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації. За таких обставин, судом не вбачає в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП.

Крім того, перевіряючи доводи сторін щодо відповідності розгляду справи про адміністративне правопорушення вимогам закону, суд знаходить, що інспектором поліції, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 121 КУпАП, були порушені встановлені законом вимоги чинного законодавства, які визначають порядок розгляду справи і які є обов'язковими для виконання особою, яка цю справу розглядає.

Так, відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до пункту 4 Розділу IV Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України № 1376 від 06.11.2015 року (далі - Інструкція) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються її права, передбачені частиною першою статті 268 КУпАП та статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних міркувань.

Згідно ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 138188 від 03.04.2018 року, громадянин ОСОБА_1 03.04.2018 року о 10 год 05 хв. керував транспортним засобом (автобусом) марки « Iveco», державний номерний знак НОМЕР_1, в м.Київ по проспекту Глушко, здійснюючи перевезення пасажирів за маршрутом Київ- Ульяновка на лобовому склі в районі двірників тріщина, чим порушив, чим порушив вимогу ДСТУ 3649-2010 п. 6.8.5, 6.8.20, відповідальність за яке передбачено ч.2 ст.121 КУпАП.

Згідно постанови серії ВР № 138188 від 03.04.2018 року, винесеної інспектором роти № 1 батальйону № 4 полку № 1 ГУ НП в м. Києві ОСОБА_2 на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 680 грн

Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними - якщо вони містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Незважаючи на вимоги КУпАП, всупереч вимога ч.2 ст.77 КАСУ, відповідачем не вчинено жодних дій, спрямованих на доказування правомірності його рішення, а саме не представлено достатніх належних доказів на підтвердження викладених інспектором поліції у постанові обставин та спростування заперечень у позові ОСОБА_1 проти цього.

Окрім цього суд звертає увагу на те, що копія постанови є не чіткою та погано читається її зміст, у зв'язку із чим не можливо розібрати саму суть викладеного у постанові, а відтак встановити за що ж насправді ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності.

Крім цього відповідно до ст.283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості, зокрема, про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Згідно ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, окрім іншого, перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Як вбачається з досліджених судом матеріалів справи, зокрема оскаржуваної постанови, така не містить жодних посилань на будь-які інші фактичні дані, на підставі яких інспектор дійшов висновку про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП, зокрема у цій же постанові графа 8 «до постанови додаються…» не заповнена, тому суду не зрозуміло, як сторона відповідача могла б довести правомірність винесення постанови.

Таким чином, шляхом співставлення зібраних по справі доказів, з врахуванням встановленого КАС України обов'язку доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, суд прийшов до висновку про недоведеність вини позивача в скоєнні адміністративного правопорушення. Суд вважає, що відповідачем не доведено факт вчинення позивачем порушень правил дорожнього руху, оскільки в матеріалах справи відсутні жодні документи та матеріали, які б могли бути визнані судом, як докази про вчинення адміністративного правопорушення.

За таких обставин, наявні у справі матеріали, зокрема, постанова не дає суду достатніх підстав зробити висновок про те, що позивач вчинив правопорушення передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, в даному випадку до постанови не були долучені докази, на підтвердження викладених у ній обставин притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінюючи дії відповідача на відповідність вищевказаним критеріям, суд прийшов до висновку, що приймаючи оскаржувану постанову в справі про адміністративне правопорушення, посадовою особою не було дотримано встановлений законом порядок її винесення, а тому вона підлягає скасуванню у судовому порядку.

Разом з тим, враховує особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України. Зокрема, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право : залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З викладеного вище суд робить висновок, що вимога позивача про визнання дій відповідача неправомірними лежить поза компетенцією суду при розгляді вказаної категорії справ, тому вона задоволенню не підлягає.

З огляду на встановлені судом обставини, враховуючи відсутність достатніх та належних доказів на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку, що прийняте рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, прийнятим без повного та всебічного з'ясування усіх обставин справи, а тому підлягає скасуванню а справа - закриттю.

На підставі ст.55 Конституції України, ст.9, ст.121, п.1 ст.247, ст.251, ст.289, ч.1 ст.293 КУпАП, та керуючись ст.ст. 9, 72-77, 242, 244-246, 257, 271, 286 КАС України, Правилами дорожнього руху України, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001 року, суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково .

Скасувати постанову серія ВР № 138188 від 03.04.2018 року, винесену інспектором роти № 1 батальйону №4 полку № 1 ГУ НП в м. Києві ОСОБА_2, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1.ст. 121 КУпАП та накладено штраф у сумі 680 грн.

В задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Апеляційна скарга на судові рішення у справах, визначених статтею 286 КАС України, можуть бути подані до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Голованівський районний суд Кіровоградської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач - ОСОБА_1, місце проживання зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач інспектор роти № 1 батальйону №4 полку № 1 ГУ НП в м. Києві ОСОБА_2, місцезнаходження: м. Київ, вул.. Народного ополчення, 9.

Суддя: Гут Ю. О.