Справа № 2-а/447/24/18
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя першої інстанції: Бачун О.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2018 рокуЛьвів№ 876/2009/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: ОСОБА_1

суддів: Гулида Р.М., Кузьмича С.М.

за участю секретаря судового засідання: Бедрій Х.П.

позивача: ОСОБА_2

представника позивача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватної фірми «Приватної агрофірми ім.Івана Франка» на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 25 січня 2018 року у справі № 2-а/447/24/18 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державного реєстратора виконавчого комітету Новороздільської міської ради Львівської області ОСОБА_4 про визнання дій протиправними,

ВСТАНОВИВ:

04.12.2017р. ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до державного реєстратора виконавчого комітету Новороздільської міської ради Львівської області ОСОБА_4 про визнання протиправними дії щодо реєстрації 07.07.2017 р. права власності на нерухоме майно в с. Берездівці Миколаївського району Львівської області, а саме: зерносклад за адресою: вул. Боринецька, 74, зерносклад за адресою: вул. Боринецька, 76, навіс зерноскладу за адресою: вул. Боринецька, 78, вагу за адресою: вул. Боринецька, 80 та прохідну за адресою: вул. Боринецька, 82.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що право власності на дані обєкти зареєстровано державним реєстратором на підставі акта прийому-передачі та свідоцтва про право власності на майновий пай. Після реєстрації права власності виявилося, що майно перебуває під арештом. Державний реєстратор повинна була перевірити наявність/відсутність обтяжень перед реєстрацією права власності.

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 25.01.2018р. в позові відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Приватне підприємство «Приватна агрофірма ім. І.Франка» подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права. Вважає, що у позивача не виникло право власності на спірне нерухоме майно. В даному випадку наявний спір про право, а тому дану справу необхідно розглядати в порядку цивільного судочинства.

Апелянт просить апеляційний суд, рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 25.01.2018р. скасувати та прийняти нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задовольнити повністю.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2, представник позивача ОСОБА_3 просили суд, апеляційну скаргу відхилити, а при вирішенні справи покладаються на розсуд суду.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, хоча належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 КАС України, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ст.313 КАС України. Згідно ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

07.07.2017р. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за позивачем ОСОБА_2 зареєстровано державним реєстратором виконавчого комітету Новороздільської міської ради Львівської області ОСОБА_4 право власності на 5 об'єктів нерухомого майна, а саме: зерносклад (насіннєве сховище) загальною площею 951,8 кв.м, що знаходиться за адресою вул. Боринецька, 74, с. Берездівці Миколаївського району Львівської області; навіс зерноскладу, загальною площею 1792,7 кв.м, що знаходиться за адресою вул. Боринецька, 78, с. Берездівці Миколаївського району Львівської області; прохідну загальною площею 7,3 кв.м, що знаходиться за адресою вул. Боринецька; 82, с. Берездівці Миколаївського району Львівської області; зерносклад, загальною площею 1022,1 кв.м, що знаходиться за адресою вул. Боринецька, 76, с. Берездівці Миколаївського району Львівської області; вага (критий тік) загальною площею 27,1 кв.м, що знаходиться за адресою вул. Боринецька, 80, с. Берездівці Миколаївського району Львівської області.

Право власності на дані обєкти нерухомого майна зареєстроване державним реєстратором на підставі акту приймання-передачі пайового майна виділеного в натурі від 03.12.2015р., свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства ( майновий сертифікат ) серія ЛВ № 138024 від 03.12.2015р., витягу з протоколів зборі власників майнових паїв цілісного майнового комплексу від 03.12.2015 р., рішення Берездівецької сільської ради від 29.06.2011 р. № 45, технічні паспорти.

Діючи у спосіб визначений Порядком ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011р. №1141 державний реєстратор здійснила відповідні пошуки, що підтверджується сформованими та наявними в реєстраційних справах Інформаціями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо кожного об'єкта окремо (індексні номери документів 91481251, 91482792, 91476949, 91470641, 91456611). Із сформованої інформації видно, що відсутні відомості про арешти чи інші обтяження.

Згідно відомостей з бази даних про реєстрацію заяв та запитів Державного реєстру речових прав щодо кожного об'єкта окремо (індексні номери документів 91468798, 91476317, 91482672, 91456039, 91481146) інші заяви, в тому числі про заборону вчинення реєстраційних дій, рішення судів про заборону вчинення дій відсутні.

Порядок передачі майнових паїв членам колективних сільськогосподарських підприємств врегульовано Законом України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», Постановою Кабінету міністрів України «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки» від 28.02.2001 №177, відповідно до яких майновий пай члена підприємства документально підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена підприємства, факт оформлення свідоцтва засвідчується гербовою печаткою та підписом голови відповідної ради.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що у державного реєстратора були відсутні підстави для відмови в державній реєстрації з підстав невідповідності поданих документів оскільки, документи подані уповноваженою особою та відповідають вимогам чинного законодавства.

Отже, державний реєстратор діяв в межах повноважень та у спосіб що передбачений законами та Конституцією України.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта про те, що дану справу необхідно розглядати за правилами цивільного судочинства оскільки, наявний спір про право, виходячи з наступного.

ч. 1. ст. 11 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" ( далі Закон ) передбачено, що державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

В п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно ч. 1 ст. 37 Закону, рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Із змісту ст. 2 КАС України видно, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Позов ОСОБА_2 ґрунтується на протиправності дій державного реєстратора як субєкта, наділеного владними функціями приймати рішення про державну реєстрацію прав, у звязку з недотриманням вимог чинного законодавства, а саме проведення державної реєстрації права власності на спірне майно за наявності арешту на майно та недолікам в поданих документах.

Тобто, у цій справі спір про право відсутній, а дослідженню підлягають виключно владні, управлінські рішення та дії державного реєстратора який у межах спірних правовідносин діє як субєкт владних повноважень.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку що дії державного реєстратора, підлягають оскарженню в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 4 КАС України позивачем є особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

ч. 1 ст. 293 КАС України передбачено, що справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У свою чергу, неодмінним елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб'єктивне право особи та її юридичний обов'язок.

Тобто, судовому захисту підлягає суб'єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах.

Порушенням суб'єктивного права особи є створення будь-яких перепон у реалізації нею свого суб'єктивного права, що унеможливлюють одержання особою того, на що вона вправі розраховувати в разі належної поведінки зобов'язаної особи.

Крім того, протиправним є покладення на особу додаткового обов'язку, який не випливає зі змісту конкретних правовідносин за участі цієї особи.

Отже, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб'єктивних прав та обов'язків особи тобто, припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов'язку.

Таким чином, здійснюючи передбачене ст. 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Вирішуючи спір, суд зобов'язаний надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Аналіз зазначених вище норм свідчить про те, що якщо особа вважає, що її суб'єктивне право у певних правовідносинах не може бути реалізованим належним чином, або на неї протиправно покладений певний обов'язок, така особа має право звернутися за судовим захистом.

В разі відповідного звернення особи, суд повинен розглянути питання щодо наявності порушення суб'єктивного права позивача у конкретних правовідносинах та на підставі цього вирішити спір.

В даній справі третя особа Приватне підприємство «Приватна агрофірма ім. Івана Франка» в суді першої інстанції самостійний позов в порядку ст. 49 КАС України не подавала. Клопотань про зупинення провадження в даній справі до вирішення іншої справи в порядку ст. 236 КАС України третя особа не заявляла.

Звертаючись з апеляційною скаргою на судове рішення в порушення вимог ст. 2, ст. 293 КАС України Приватне підприємство «Приватна агрофірма ім. Івана Франка» просить задоволити позов ОСОБА_2 який не уповноважував діяти від його імені.

В апеляційній скарзі апелянт не надає жодних пояснень в чому полягає його порушене право. Як наслідок, апелянтом не наведено, а колегією суддів не встановлено, порушеного права останнього.

Зважаючи на наведене в сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з підстав відсутності порушеного права Приватного підприємства «Приватна агрофірма ім. Івана Франка» у правовідносинах, що виникли.

Колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не знайшли свого належного підтвердження в ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст. 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Приватна агрофірма ім. Івана Франка залишити без задоволення, а рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 25.01.2018 р. у справі № 2-а/447/24/18 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом тридцяти днів після набрання постановою законної сили.

Строк оскарження постанови, в якій оголошено вступну та резолютивну частину обчислюється з дня складення постанови у повному обсязі.

Суддя Н.В. Бруновська

Суддя С.М. Кузьмич

Суддя Р.М. Гулид

Постанова складена в повному обсязі 20.04.2018 року.