Справа № 759/1077/17
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2018-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 759/1077/17 Суддя (судді) першої інстанції: Миколаєць І.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді: Собківа Я.М.,

суддів: Петрика І.Й., Сорочка Є.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 15 березня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Інспектора Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Логінова Сергія Євгеновича, третя особа: Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції про оскарження дій суб'єкта владних повноважень,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до Святошинського районного суду м.Києва із адміністративним позовом до Інспектора Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Логінова Сергія Євгеновича, третя особа: Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції про оскарження дій суб'єкта владних повноважень.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15 березня 2018 року позовну заяву ОСОБА_2 залишено без розгляду.

Позивач не погоджуючись з прийнятим рішенням суду звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржувана ухвала суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим просить скасувати ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 15 березня 2018 року та скасувати постанову про накладення штрафу серії ДР №067134 від 18.10.2016 року.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи та порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Згідно ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Сторони в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 18 жовтня 2016 року інспектором патрульної служби роти № 6 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у м. Києві лейтенантом поліції Логіновим Сергієм Євгеновичем було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДР № 067134 від 18 жовтня 2016 року, згідно якої до позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп. за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі по тексту - КУпАП).

Вважаючи неправомірними дії відповідача під час винесення ним спірної постанови серії ДР № 067134 від 18 жовтня 2016 року, позивач в порядку п.3 ч.1 ст. 288 КУпАП скористався правом на оскарження до начальника Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції.

Листом заступника начальника Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції від 05.01.2017 позивача було повідомлено про правомірність дій співробітника Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, який на час винесення оскаржуваної постанови серії ДР № 067134 від 18 жовтня 2016 року діяв в межах вимог чинного законодавства та у відповідності до повноважень, наданих Законом України «Про національну поліцію» (а.с. 9).

Залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було пропущено строк звернення з позовом до адміністративного суду про оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, а тому застосував до спірних правовідносин положення ч.3 ст. 123 КАС України.

Колегія суддів знаходить помилковим такий висновок суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Приписами ч. 3 ст. 2 КАС України визначено, що сновними засадами (принципами) адміністративного судочинства є, зокрема, верховенство права, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з'ясування всіх обставин у справі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Разом з тим, положенням ч.3 ст. 3 КАС України у редакції від 03.10.2017 року, передбачено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Так, у відповідності до абз.1 ч.2 ст 99 КАС України (у редакції, чинній на час звернення позивача з позовною заявою) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За змістом ч. 1 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час звернення позивача з позовною заявою) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Отже, положеннями Кодексу адміністративного судочинства України встановлено можливість встановлення строку звернення до адміністративного суду нормами інших законів України.

Разом з тим, під «іншими законами» розуміються закони, які встановлюють строки звернення до адміністративного суду з вимогою вирішити публічно - правовий спір.

Згідно ч. 1 ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час звернення позивача з позовною заявою) адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Дослідженням матеріалів справи колегією суддів встановлено, що 18 жовтня 2016 року інспектором патрульної служби роти № 6 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у м. Києві лейтенантом поліції Логіновим Сергієм Євгеновичем було винесено оскаржувану постанову серії ДР № 067134 від 18 жовтня 2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративною відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП. В графі « 8» оскаржуваної постанови міститься відмітка позивача про не порушення ним Правил дорожнього руху.

Отже, як свідчать матеріали даної справи, предметом даного спору є оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Відповідно до ст.289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Положеннями частини 2 статті 286 КАС України визначено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Законодавче обмеження строку, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Тобто, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Зважаючи на викладені норми чинного законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що строк звернення до адміністративного суду з даним позовом починає відлік саме з 19 жовтня 2016 року.

Як вбачається з матеріалів справи, до суду першої інстанції позивач звернувся 17 січня 2017 року, що підтверджується датою на штампі вхідної кореспонденції Святошинського районного суду міста Києва.

Згідно із ч. 3 ст. 128 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Отже, обов'язковою умовою для залишення адміністративного позову без розгляду є не лише встановлення факту пропуску строку звернення до суду, а й відсутність підстав вважати, що такий строк пропущений з поважних причин.

Як уже зазначалося, позивач в порядку п.3 ч.1 ст. 288 КУпАП скористався своїм правом на оскарження неправомірних, на його думку, дій відповідача під час винесення ним спірної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДР № 067134 від 18 жовтня 2016 року.

Листом заступника начальника Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції від 05.01.2017, що надійшов на адресу позивача 09 січня 2017 року, позивача було повідомлено про правомірність дій співробітника Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, який на час винесення оскаржуваної постанови серії ДР № 067134 від 18 жовтня 2016 року діяв в межах чинного законодавства та у відповідності до повноважень, наданих Законом України «Про національну поліцію» (а.с. 9).

Відповідно до ст. 288 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: постанову органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом. Скарга подається в орган (посадовій особі), який виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення, якщо інше не встановлено законодавством України. Скарга, що надійшла, протягом трьох діб надсилається разом із справою органу (посадовій особі), правомочному відповідно до цієї статті її розглядати.

Зважаючи на обставини, що перешкоджали здійсненню процесуального права на оскарження позивачем спірної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, у строк, визначений законом, колегія суддів дійшла висновку, що позивач у відповідності до п.3 ч.1 ст. 288 КУпАП скористався наданим йому правом на оскарження, а відтак обгрунтовано вказав про дотримання ним процесуального строку звернення до суду з позовною заявою, відлік якого слід рахувати саме з моменту отримання ним листа-відповіді заступника начальника Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, який надійшов на адресу останнього 09 січня 2017 року.

Відповідно до частин 1, 4 статті 6 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Право громадянина на захист у суді своїх прав і свобод є конституційною гарантією, яка забезпечується реальною можливістю усякій заінтересованій особі звернутися до суду у встановленому законом порядку про захист прав, свобод та інтересів та можливістю обирати спосіб захисту, використовуючи при цьому всі дозволені законодавством інструменти та засоби.

Пропущення строків звернення до адміністративного суду не може бути безумовною підставою для залишення позову без розгляду, оскільки процесуальним законодавством передбачено можливість визнання судом причини пропуску таких строків поважними і в такому випадку справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому КАС України.

Поважними причинами пропущення строків звернення до суду необхідно розуміти обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами. Разом з тим, на законодавчому рівні не регламентується, які причини є поважними, а які ні. Питання щодо визначення поважності підстав пропуску строку звернення до суду залишається на розсуд суду.

Згідно прецедентного права Європейського Суду з прав людини право на доступ є одним з аспектів права на суд, не є абсолютним; воно підлягає обмеженням, дозволеним за змістом, зокрема, коли умови прийнятності скарги визначені, оскільки за своєю природою вона потребує регулювання з боку держави, яка користується певною свободою розсуду в цьому відношенні. Тим не менше, ці обмеження не повинні обмежувати або зменшити доступ людини таким чином або в такій мірі, що сама суть права знеціниться; такі обмеження не будуть сумісні з положеннями Конвенції, якщо вони не переслідують законну мету або якщо немає розумної пропорційності між використовуваними засобами і переслідуваною метою (рішення Європейського Суду з прав людини у справі Перес де Рада Каванілес проти Іспанії).

Як випливає з рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Іліан проти Туреччини», правило встановлення обмежень доступу до суду у зв'язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Крім того, у рішеннях від 13.01.2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та від 28.10.1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський суд з прав людини констатував, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

А у справі «Белле проти Франції» Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

З урахуванням наведеного, а також з огляду на те, що судом першої інстанції не було у повній мірі забезпечено встановлення всіх фактичних обставин даної справи, судова колегія приходить до висновку, що оскаржувана ухвала судом першої інстанції постановлена передчасно, наслідком чого є її скасування із направленням справи до Святошинського районного суду м. Києва для продовження розгляду.

За змістом частини першої статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

З підстав вищевикладеного та керуючись статтями 243, 312, 320, 321, 322, 325 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Скасувати ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 15 березня 2018 року, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Собків Я.М.

Суддя Петрик І.Й.

Суддя Сорочко Є.О.