Справа № 820/4141/17
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2018-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2018 р. Справа № 820/4141/17
Харківський апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Кононенко З.О.
суддів: П`янової Я.В. , Калитки О. М.
за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.
позивача ОСОБА_1 , представника позивача Рубежанського І.В.
представника відповідача Хіолковського О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.02.2018 (суддя Мороко А.С., 61004, м. Харків, вул. Мар`їнська, 18-Б-3, повний текст складено 26.02.18) по справі № 820/4141/17
за позовом ОСОБА_1
до Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України
про визнання дій неправомірними та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, в якому просив суд:
- визнати дії Харківського прикордонного загону щодо виключення зі списків особового складу військової частини ОСОБА_1 неправомірними;
- скасувати наказ начальника Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління ДПСУ від 30 березня 2017 року № 135-ос про припинення контракту, звільнення в запас Збройних Сил України, виключення зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення в частині що стосується ОСОБА_1 ;
- видати новий наказ про включення ОСОБА_1 до списків особового складу загону та всіх видів забезпечення, скласти новий контракт, виплатити відповідне грошове забезпечення за вимушений прогул, після чого видати новий наказ яким виключити позивача - ОСОБА_1 зі списків особового складу та всіх видів забезпечення;
- зобов`язати відповідача зарахувати період вимушеного прогулу до вислуги років ОСОБА_1 на військовій службі (в календарному та пільговому обчисленні) та до терміну, встановленого для присвоєння чергового військового звання.
В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що при виключенні зі списків особового складу його не розрахували за всіма видами забезпечення, а саме, не видано грошову компенсацію замість належного йому речового майна за весь період служби, а тому вважає, що наказ начальника Харківського прикордонного загону № 135-ос від 30.03.2017 є незкаконним та просить його скасувати й видати новий наказ про включення ОСОБА_1 до списків особового складу загону та всіх видів забезпечення, скласти новий контракт, виплатити відповідне грошове забезпечення за вимушений прогул, після чого видати новий наказ яким виключити позивача - ОСОБА_1 зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.
Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 15.02.2018 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (місце проживання - АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ) до Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління державної прикордонної служби України (місцезнаходження - вул. Клочківська, буд. 228-п, а/с 11122, м. Харків, 61072, ідентифікаційний код - 1321742) про визнання дій неправомірними та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.
Позивач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.
В судовому засіданні апеляційної інстанції позивач та його представник підтримав апеляційну скаргу, просив задовольнити її, посилаючись на доводи та обґрунтування, викладені в апеляційній скарзі.
Представник відповідача, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просили залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 16 січня 2012 року між ОСОБА_1 та начальником Харківського прикордонного загону укладено контракт про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України № 648.
За умовами вказаного контракту, позивач добровільно вступив на військову службу за контрактом і взяв на себе зобов`язання протягом дії контракту проходити військову службу на посадах осіб сержантського і старшинського складу (п. 1 Контракту).
Згідно до пункту 5 Контракту, його укладено строком на 5 років, з 15 березня 2012 року по 15 березня 2017 року.
Порядок розірвання та продовження строку дії Контракту визначено у підпунктах 15, 16 пункту 1 Контракту, якими визначено, що ОСОБА_1 зобов`язаний попередити про свій намір щодо дострокового розірвання контракту письмово посадову особу, уповноважену приймати рішення про звільнення, не пізніше ніж за місяць до подання рапорту про звільнення з військової служби, а також, за наявності бажання продовжити військову службу після закінчення строку дії контракту не пізніше ніж за три місяці до дня закінчення цього строку, подати відповідний рапорт у порядку підпорядкування посадовій особі уповноваженій укладати новий контракт.
23 лютого 2017 року ОСОБА_1 через відсутність бажання продовжувати військову службу за Контрактом подав рапорт про звільнення його з військової служби, у зв`язку із закінченням строку дії Контракту (вказаний рапорт зареєстровано 25.02.2017 за № Р 2520).
Наказом Начальника Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України № 114-ос від 15.03.2017, ОСОБА_1 інспектора прикордонної служби 1 категорії відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби "Веселе" III (тип Б) звільнено в запас Збройних Сил України за статтею 26 частиною 8 пунктом 1 підпунктом "ї" (які в особливий період (крім проведення мобілізації та ведення воєнного стану) проходять військову службу за контрактом і строк контракту яких закінчився) Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", з правом носіння військової форми одягу, з 15.03.2017 року.
Наказом Начальника Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України № 135-ос від 30.03.2017 припинено контракт, звільнено в запас Збройних Сил України, виключено зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення прапорщика ОСОБА_1 , інспектора прикордонної служби 1 категорії відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби "Веселе" III категорії (тип Б), в запас Збройних Сил України за статтею 26 частиною 8 пунктом 1 підпунктом "ї" (які в особливий період (крім проведення мобілізації та ведення воєнного стану) проходять військову службу за контрактом і строк контракту яких закінчився) Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", з правом носіння військової форми одягу, з 30.03.2017 року та зараховано у військовому оперативному резерві першої черги.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що Харківський прикордонний загін Східного регіонального управління державної прикордонної служби України при винесенні наказу від 30 березня 2017 року № 135-ос діяв у межах та у спосіб, встановлені чинним законодавством України, а отже, позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та таким, що не підлягають задоволенню.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову з наступних підстав.
Відповідно до ст.65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою та громадянином у зв`язку з виконанням ним конституційного обов`язку щодо військової служби здійснюється Законом України Про військовий обов`язок і військову службу, Положеннями про проходження військової служби для відповідних категорій військовослужбовців, Статутами Збройних Сил України тощо.
Відповідно до ст.3 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України Про оборону України, Про Збройні Сили України, Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію, інші Закони України з питань проходження військової служби у відповідних військових формуваннях та правоохоронних органах, а також прийняті відповідно до них акти Президента України, Кабінету Міністрів України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Відповідно до ч. 4 статті 19 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" встановлено, що форма, порядок і правила укладення контракту, припинення (розірвання) контракту та наслідки припинення (розірвання) контракту визначаються положеннями про проходження військової служби громадянами України, якщо інше не передбачено законом.
Згідно з пункту 2 Порядку проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України визначено Положенням про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженим Указом Президента України від 29 грудня 2009 року N 1115/2009 (далі - Положення N 1115/2009), громадяни проходять військову службу в Держприкордонслужбі в добровільному порядку або за призовом. Громадяни, які проходять військову службу в Держприкордонслужбі, є військовослужбовцями Держприкордонслужби.
Відповідно до п. 6 Положення N 1115/2009, початок і закінчення проходження військової служби, строки військової служби, а також граничний вік перебування на військовій службі визначено Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Відповідно до пункту 7 Положення N 115/2009, що закінченням проходження громадянином військової служби вважається день, зазначений у наказі про виключення військовослужбовця зі списків особового складу Адміністрації Держприкордонслужби чи її розвідувального органу, регіональних управлінь, органів охорони державного кордону, загонів Морської охорони, навчальних закладів, науково-дослідних установ або органів (підрозділів) забезпечення Держприкордонслужби у зв`язку з його звільненням з військової служби в запас або у відставку.
Особа, звільнена з військової служби, на день виключення із списків особового складу органу Держприкордонслужби розраховується за всіма видами належного їй на день звільнення матеріального та грошового забезпеченням.
Відповідно до пункту 12 Положенням N 1115/2009, встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців з державою, зокрема включення їх до списків особового складу органів Держприкордонслужби або виключення з таких списків, присвоєння та позбавлення військових звань, пониження та поновлення у військових званнях, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку тощо, оформлюється письмовими наказами на підставі документів, види та форма яких установлюються Адміністрацією Держприкордонслужби.
Відповідно до п. 13 Положення N 1115/2009, право видавати накази по особовому складу мають Голова Державної прикордонної служби України та згідно з визначеними ним повноваженнями посадові особи з числа його заступників, керівник розвідувального органу Адміністрації Держприкордонслужби, начальники (командири) регіональних управлінь, органів охорони державного кордону, загонів Морської охорони, ректор вищого військового навчального закладу Держприкордонслужби, начальники навчальних центрів, науково-дослідних установ та органів забезпечення, які мають статус юридичної особи і за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище (далі - начальники).
Відповідно до пункту 17 Положення N 1115/2009, контракт про проходження громадянами України військової служби в Держприкордонслужбі - це письмова угода, укладена відповідно до вимог, визначених цим Положенням, між громадянином і державою, від імені якої виступає уповноважений орган Держприкордонслужби, для встановлення правових відносин між сторонами під час проходження військової служби.
Відповідно до пункту 23 Положення N 1115/2009, перший контракт про проходження військової служби набирає чинності з особами рядового складу, сержантського і старшинського складу та офіцерського складу, які проходять службу за призовом, - з дня видання наказу про прийняття на військову службу за контрактом.
Відповідно до п. 25 Положення N 1115/2009, про дату набрання чинності контрактом у першому і другому його примірниках робиться відповідний запис, яким засвідчується підписом начальника органу Держприкордонслужби, на підставі наказу якого військовослужбовця зараховано до списків особового складу цього органу, та скріплюється гербовою печаткою зазначеного органу Держприкордонслужби. Після укладення контракту кадровим підрозділом в особовій справі військовослужбовця робиться відповідний запис.
Контракт є підставою для видання наказу про прийняття громадянина на військову службу за контрактом, про продовження військової служби за новим контрактом, про залишення військовослужбовця на службі понад граничний вік перебування на військовій службі (п. 31 Положення N 1115/2009).
Згідно з частиною 1 статті 14 Закону України "Про Державну прикордонну службу України", до особового складу Держприкордонслужби входять військовослужбовці та працівники Державної прикордонної служби України.
Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України "Про Державну прикордонну службу України", комплектування Держприкордонслужби військовослужбовцями і проходження ними військової служби здійснюється на підставі Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", а відповідно до частини 2 статті 33 Закону України "Про Державну прикордонну службу України", за протиправні дії чи бездіяльність військовослужбовці Держприкордонслужби несуть відповідальність згідно із законом. Отже, на військовослужбовців Держприкордонслужби поширюються правові норми, що містяться у Законі України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Відповідно до п. 1 ст. 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.
Відповідно до частини 2 статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини у порядку, встановленому положенням про проходження військової служби громадянами України.
Щодо тверджень позивача про несвоєчасну та невірну виплату грошової компенсації замість належного до видачі речового майна, колегія суддів зазначає наступне.
З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до Харківського прикордонного загону відповідним рапортом про отримання грошової компенсації замість належного до видачі речового майна.
Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 року №178 «Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил України, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за не отримане речове майно» на підставі заяви ОСОБА_1 , з урахуванням розпорядження від 11 лютого 2017 року №33 «Про доведення вартості предметів речового майна для нарахування грошової компенсації та утримання за речове майно, строк носіння якого не закінчувався» та наказу Міністра внутрішніх справ України від 31 жовтня 2017 року № 1132 «Про речове забезпечення військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України в мирний час та особливий період» було здійснено розрахунок коштів, що підлягають до виплати замість належного до видачі речового майна за період проходження служби ОСОБА_1 .
Відповідно до п. З Постанови Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року №178 «Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил України, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки. Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за не отримане речове майно» (далі Постанови) «Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.
Відповідно по п. 7 вищевказаної Постанови «виплата грошової компенсації здійснюється в межах бюджетних призначень на закупівлю речового майна, передбачених Міноборони, МВС, Мінінфраструктури, СБУ, Службі зовнішньої розвідки. Адміністрації Держприкордонслужби. Адміністрації Держспецзв`язку, Головному управлінню розвідки Міноборони та Управлінню державної охорони на відповідний рік»
Харківський прикордонний загін фінансується з державного бюджету України, а головним розпорядником кошті являється Адміністрація Державної прикордонної служби України як центральний орган виконавчої.
На момент звернення ОСОБА_2 з рапортом на виплату грошової компенсації замість належного до видачі речового майна за період проходження служби відвідні кошти були відсутні.
Харківським прикордонним загоном було надіслано заявку на до отримання коштів для виплати військовослужбовцям грошової компенсації замість належного до видачі речового майна за період проходження служби, в тому числі і ОСОБА_2 (було надіслано телеграму за №17723 - 3966 від 06.04.2017 року, що додається)
На підставі вищевикладеного ОСОБА_2 було роз`яснено, що відповідна виплата буде здійснена йому після надходження бюджетних призначень у найближчий час, оскільки Відповідно по п. 7 вищевказаної Постанови Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року №178 виплата грошової компенсації здійснюється в межах бюджетних призначень на закупівлю речового майна, передбачених Адміністрації Держприкордонслужби України на відповідний рік.
Наказом відповідача від 16.08.2017 № 351-ос наказано виплатити позивачу грошову компенсацію замість належного до видачі речового майна, яка нарахована у розмірі 34709,04 грн.
Згідно з розрахунково-платіжною відомістю з виплати компенсації за речове майно в серпні 2017, ОСОБА_1 нараховано компенсацію за речове майно на загальну суму 34709,04 грн, з яких: відраховано ПДФО 18%, що становить 6247,63 грн та військового збору 1,5%, що становить 520,64 грн, перераховано на рахунок 27940,77 грн.
Відповідно до витягу з реєстру виплати копенсації за речове майном військовослужбовців за серпень 2017 року зазначено, що сума належної до видачі компенсації ОСОБА_1 складає 304171,69 грн.
Факт здійснення вказаного розрахунку з позивачем підтверджується також наявним в матеріалах справи платіжним дорученням № 3240 від 22.08.2017 на суму 304171,69 грн.
Також колегія суддів зазначає, з матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся з адміністративним позовом до Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив суд: зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити (доплатити) позивачу різницю між виплаченою сумою грошової компенсації вартості за неотримане речове майно в розмірі 27940,77 грн. (перераховано 23.08.2017 року) та сумою грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, яка нарахована позивачем замість відповідача та надана до суду ( а саме, відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178 "Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно", виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Адміністрацією Держприкордонслужби станом на 1 січня 2017 року та довідки про вартість речового майна, що належить до видачі прапорщику (позивачу) з розрахунку кількості предметів, вартості з одиницю, суми грошової компенсації окремо по кожному предмету та загальної суми грошової компенсації за всі предмети речового майна, які прописані, нараховані позивачем.
Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 19.10.2017 по справі № 820/1699/17, залишеною без змін Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2017 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.10.2017 по справі № 820/1699/17 набрало законної сили 05.12.2017.
Щодо тверджень позивача стосовно недоплати одноразової грошової допомоги у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 24 повних календарних років служби при звільненні, колегія суддів зазначає наступне.
На виконання наказу начальника Харківського прикордонного загону від 30 березня 2017 року №135-ос «По особовому складу», ОСОБА_1 була нарахована та виплачена одноразової грошової допомоги у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 24 повних календарних років служби у розмірі 63999,60 гри., що підтверджується: розрахунком одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби прапорщику ОСОБА_1 копією кінцевого розрахунку при звільненні №17, розрахунково-платіжною відомістю на ОСОБА_1 до платіжного доручення №805 від 13.04.2017 року, витяг з реєстру перерахувань на особисті вклади за квітень 2017 року та копією платіжного доручення 805 від 13.04.2017 року.
Згідно відомостей з Єдиного реєстру судових рішень, ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати і виплатити (доплатити) позивачу ОСОБА_1 різницю між виплаченою сумою одноразової допомоги при звільненні з розрахунку грошового забезпечення, передбаченого контрактом № 648, укладеним між начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (з урахуванням надбавок за вислугу років, знання та використання іноземної мови, відповідну кваліфікацію, спортивні і почесні звання та інших надбавок, доплат, винагород, премій), а саме з урахуванням винагород (щомісячної додаткової грошової винагороди, винагороди за бойове чергування) у розмірі 50% грошового забезпечення за 24 повних календарних років служби (про нарахування та виплату (доплату) вказаних в позовній вимозі видів винагород розглянути та задовольнити окремо по кожній винагороді).
Постановою Харківського окружного адміністративного суду по справі № 820/1784/17 від 21.11.2017 року лалишено без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 29.03.2018 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про зобов`язання вчинити певні дії - залишено без задоволення.
Таким чином, питання недоплати грошової допомоги у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 24 повних календарних років служби при звільненні, що мала місце на думку позивача, вже розглядалась Харківським окружним адміністративним судом України та їй надавалась оцінка, отже доводи позивача з цього приводу, в рамках даного судового розгляду є необгрунтованими.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Харківський прикордонний загін Східного регіонального управління державної прикордонної служби України при винесенні наказу від 30 березня 2017 року № 135-ос діяв у межах та у спосіб, встановлені чинним законодавством України, а отже, позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та таким, що не підлягають задоволенню.
Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано відмовив у задоволенні адміністративного позову.
Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Колегія суддів вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.02.2017 року по справі № 820/4141/17 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.02.2018 по справі № 820/4141/17 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) Я.В. П`янова О.М. Калитка
Постанова складена в повному обсязі 20.04.18.