Справа № 2034/2-а-1437/10
Суддя: Назаренко О. В.
Дата ухвалення: 2010-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2-а-1437/2010 року ПОСТАНОВА
03 червня 2010 року с. Покотилівка
Харківський районний суд Харківської області у складі: головуючого судді -Назаренко О.В.,
при секретарі судового засідання - Богуславській Х.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в с. Покотилівка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Харківському районі Харківської області про перерахунок та виплату пенсії особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, -
Позивач звернувся з позовом до Управління Пенсійного Фонду України в Харківському районі Харківській області, в якому просить визнати діяльність відповідача протиправною, зобовязати відповідача нарахувати і сплачувати пенсію по інвалідності в повному обсязі недоплачену основну і додаткову пенсію, як інваліду П групи ЧАЕС , стягнути з відповідача на його користь суму недорахованої та невиплаченої йому відповідачем за період з червня 1996 року пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, а також зобовязати відповідача компенсувати йому втрату частини грошових доходів в зв'язку з порушенням термінів їх виплати відповідно до Закону України „Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплат.
Позивач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності, уточнив позовні вимоги та просив визнати дії відповідача щодо відмови позивачу у перерахунку і виплаті пенсії по інвалідності відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» неправомірними, зобовязати відповідача перерахувати, призначити та здійснювати виплати позивачу пенсії по інвалідності у встановленому законом розмірі, зобовязати відповідача нарахувати та виплатити позивачу заборгованість з виплати належних позивачу пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка склалась з січня 2000 року, а також зобов'язати відповідача компенсувати йому втрату частини грошових доходів в зв'язку з порушенням термінів їх виплати відповідно до Закону України „Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплат
Представник відповідача до суду не зявився, але надав заяву з проханням слухати справу у його відсутність. Також відповідач проти позову заперечував в повному обсязі, просив розглядати справу з урахуванням письмових заперечень, зазначивши, що позивач перебуває на обліку в управлінні та отримує пенсію по інвалідності внаслідок захворювання, отриманого при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Постановою КМУ від 03.01.2002 року №1 "Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок Державного бюджету" встановлено, що розрахунок пенсії, призначеної відповідно до ч.4 ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та додаткової пенсії, передбаченої цим Законом проводиться виходячи з розміру 19,91 грн. Але постановою КМУ №654 від 16.07.2008 постанову №1 від 03.01.2002 року визнано не чинною, а з 28.05.2008 року набула чинності постанова КМУ №530, якою встановлено у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою. Також зазначають, що доводи позивача стосовно звуження Кабінетом Міністрів України існуючих конституційних прав і свобод позивача не відповідають дійсності, оскільки забезпечення проведення політики сфері соціального захисту покладено на Кабінет Міністрів. Крім того, управління Пенсійного фонду України в Харківському районі наполягав на застосуванні ч.2 ст. 99 і ч.І ст. 100 КАС України.
Суд, на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Позивач ОСОБА_2 є інвалідом 2-ї групи, що підтверджується довідкою МСЕК серія МСЕ №019457, є інвалідом 2 групи, а також перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації, як учасник ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС і віднесений до 1-ї категорії учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується копією посвідчення серія А № 104657, що видане 20.01.2000р. та отримує пенсію по інвалідності 2 групи внаслідок захворювання, повязаного з наслідками Чорнобильської катастрофи.
Відповідач не заперечує того факту, що Позивач є інвалідом 2-ї групи, та учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС і віднесений до 1-ї категорії учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
3 довідок Управління вбачається, що позивачу нараховується та виплачується державна пенсія та додаткова
пенсія у меншому розмірі, ніж встановлено Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Відповідно до ст. 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Згідно зі ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків який визначається згідно з законодавством. В усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по 2-й групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за 1 віком.
Відповідно до ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах: інвалідам 2-ї групи - 75 процентів мінімальної пенсії за віком.
Зі статей 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" випливає, що під час визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.
Положення даних норм співпадає з приписом п. 4 Порядку обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи затвердженого Постановою КМУ від 30. 10.1997 року №523.
Згідно зі ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.
Відповідно до вимог ч. З ст. 46 Конституції України пенсії та інші види соціальних виплат та допомог, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, визначаються Законом України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії".
За змістом абзацу третього ст. 1 вказаного Закону державні соціальні гарантії - встановлені законами мінімальні розміри оплати праці, доходів громадян, пенсійного забезпечення, соціальної допомоги, розміри інших видів соціальних виплат, встановлені законами та іншими нормативно-правовими актами, які забезпечують рівень життя не нижчий від прожиткового мінімуму.
Відповідно до вимог Закону України "Про прожитковий мінімум" прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум встановлюється для встановлення мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сім'ям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України та законів України.
Прожитковий мінімум встановлюється Кабінетом Міністрів України і щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.
За таких підстав суд приходить до висновку, що визначений статтею 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсії за віком, для визначення якого застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, є певним стандартом, в порівнянні з яким визначаються розміри інших видів виплат та допомог.
Тобто, суд зазначає, що мінімальний розмір пенси за віком, для визначення якого застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, є відправною величиною, від якої проводиться розрахунок державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначених до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Згідно з положеннями частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, Закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вишу юридичну силу.
Виходячи з вищенаведеного, та враховуючи приписи законодавства, що регулювали спірні правовідносини та діяли в 2003 -2006 роках, суд, погоджуючись з відповідачем, відмовляє позивачеві в задоволенні його вимог стосовно здійснення перерахунку та виплати пенсії по інвалідності за даний період у розмірі 8 мінімальних пенсій та додаткової пенсії за віком в розмірі 75 % .
Що стосується зазначених виплат починаючи з 2007 року, то суд звертає увагу на наступне.
Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року були визнані відповідні положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" неконституційними. Таким чином, з дня ухвалення вказаного рішення, Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області повинно було діяти враховуючи норми Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

З положень Закону України від 28.12.2007 року №107-V «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» вбачається, що текст ст. 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» викладено в новій редакції: особам, віднесеним до 1 категорії, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірах: інвалідам 1 групи - 30%, інвалідам 2 групи - 20% інвалідам 3 групи - 15% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати додаткової пенсії згідно із законом про державний бюджет України і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами.

Рішенням Конституційного Суду України №10-рп від 22.05.2008 року положення ст. 67 розділу 1 пунктів 2-4, 6-8, 10-18, п.п.7 п.19, п.20-22, 24-34 п.п.1-6, 8-12, п.35, п.36-100, розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих- актів України» визнані такими, що не відповідають Конституції України. Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України, закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, положення п.28 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік» - втратило чинність 22.05.2008 року.

Виходячи з приписів ч.2 ст.152 Конституції України та дати ухвалення рішення Конституційним Судом України, УПФУ в Харківському районі Харківської області повинно було нараховувати та сплачувати позивачу пенсію у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, а також щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком з 22.05.2008 року, оскільки з моменту ухвалення Конституційним Судом України рішення щодо неконституційності ст. 67 розділу 1 пунктів 2-4, 6-8, 10-18, п.п.7 п.19, п.20-22,24-34 п.п.1-6, 8- 12, п.35, п.36-100, розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України», ця норма втратила чинність та не підлягала застосуванню.

Отже, відповідач з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року мав діяти у відповідності з приписами діючої норми ч.4 ст.54, ст.50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, нараховувати та здійснювати позивачу відповідні виплати.

З 01.01.2008 року розміри пенсії та додаткової пенсії встановлювалися позивачу з урахуванням Закону України від 28.12.2007 року №107-V «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», а далі з урахуванням Постанови КМУ №654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян».

Таким чином, відповідачем нараховувалися позивачу суми пенсії відповідно до вимог закону, який в подальшому визнаний неконституційним та полежить постанов КМУ, які не відповідають Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Право позивача на отримання пенсії в розмірі передбаченому ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» гарантовано також ст. 46 Конституції України.

Отже, виходячи із пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру пенсії позивачу необхідно застосувати положення ст..50, ч.4 ст.54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не вищезазначені постанови КМ України, які істотно звужують обсяг соціальних прав позивача, встановлених законом.

Порядок перерахунку пенсії Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не встановлений, між тим, це є підставою для застосування судом при розгляді цього спору аналогії закону на підставі ч.7 ст.7 КАС України.

Статтею 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що обчислення і призначення вказаного виду пенсії провадиться відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» (після внесення змін Закону України «Про загальнообовязкове державне Пенсійне страхування»).

Відповідний перерахунок пенсії позивача, її максимальний розмір визначається ст. 67 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка теж є відсильною нормою з посиланням на ст.ст. 28,42 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Згідно ст. 28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється залежно від віку та стажу роботи у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Суд звертає увагу на те, що підстави для відмови в задоволенні позову через пропущення позивачем строку звернення до адміністративного суду з позовом відсутні, оскільки відповідно до приписів ч. 2 ст. 87 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» пенсії, неодержані своєчасно звини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачується за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Враховуючи вищенаведене, з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 03.06. 2010 року (по ухвалення судом рішення) при визначені розмірів основної та додаткової пенсій позивачу управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області повинно було діяти згідно з приписами базових законів, а саме відповідно до вимог ст. 50, 54, 67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та вимог ч.І ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно яких завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно- правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Захист прав, свобод та інтересів осіб є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення. Таким чином, прийняття судом рішення щодо захисту прав і інтересів осіб на майбутнє не відповідає вимогам закону, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Також відсутні підстави для компенсації позивачу втрати частини грошових доходів, оскільки законом такі виплати не передбачені.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.6-14, 71, 159-163 КАС України, ст.ст.50, 54, 67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи у редакції Закону України від 05.10.2006 р.№231-V, ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Законом України від 28.12.2007р. № 107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», Рішення Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року, Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 за №10-рп2008 року, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати частково протиправною бездіяльність відповідача управління Пенсійного Фонду України в Харківському районі Харківської області щодо нездійснення перерахунку та призначення ОСОБА_1 пенсії як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до ст. 50, ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобовязати Управління Пенсійного Фонду України в Харківському районі Харківської області зробити перерахунок ОСОБА_1 основної пенсії у відповідності до ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у відповідності до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи із мінімальної пенсії за віком, встановленої ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», та провести відповідні виплати з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по З червня 2010 року з урахування виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційний суд Харківської області через Харківський районний суд Харківської області шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження постанови суду в десятиденний строк з дня її проголошення та поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, або без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя: О.В. Назаренко