Справа № 804/3886/17
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 грудня 2017 р. Справа № 804/3886/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
Представник позивача у судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Представник відповідача у судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Ухвалою суду від 14.12.2017р. відповідно до ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України справу призначено до розгляду у письмовому провадженні на підставі наявних в справі доказів, за відсутності сторін.
Дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд доходить наступних висновків.
Підставою для передачі земельної ділянки в оренду є рішення міської ради від 22.01.2003 №22/6 (п.1.2 Договору).
Згідно п.п.3.2, 3.3 вказаного Договору, орендна плата за користування земельною ділянкою сплачується у грошовій формі в розмірі трьох відсотків земельного податку, вноситься на розрахунковий рахунок Держказначейства за місцем податкового звіту щомісячно (до 15 числа наступного місяця) і на майбутній період вноситься на термін не більше одного календарного року.
Розмір земельного податку переглядається у разі законодавчої зміни ставок земельного податку.
31.05.2012р. між позивачем та Дніпропетровською міською радою укладено Додатковий договір до договору оренди земельної ділянки, згідно якого, п.п.3.2, 3.3, 3.4, 3.10 викладені у такій редакції:
Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки здійснюється на підставі цільового призначення, категорії та функціонального використання з урахуванням коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, за затвердженими Кабінетом Міністрів України формою, що заповнюються під час укладання або зміни умов договору оренди чи продовження його дії.
Зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки проводиться без внесення змін та доповнень до даного договору. Зазначені зміни відображаються лише у витягу із технічної документації щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки та розрахунку орендної плати, що є невід'ємними додатками даного договору.
Орендна плата вноситься у строки визначені чинним законодавством.
Розмір орендної плати переглядається щорічно, на початку кожного бюджетного року не пізніше 31 січня поточного року.
15 липня 2015 року Дніпропетровською міською радою прийнято рішення №3/65 «Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010 №5/6 «Про місцеві податки і збори на території міста», яким внесено зміни до рішення міської ради від 27.12.2010 №5/6 «Про місцеві податки і збори на території міста», з у рахуванням змін, внесених рішеннями міської ради від 28.12.2011 № 9/19, від 25.12.2013 № 8/45, від 18.06.2014 № 7/53, від 28.01.2015 №7/60. Зазначеним рішенням (п.1) викладено у новій редакції п.п.3, 4 рішення міської ради від 27.12.2010 №5/6 та встановлено ставки та пільги з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (додаток 1 до рішення), ставки плати за землю та пільги щодо земельного податку (додаток 2 до рішення). Крім того, у п.3.1. додатка 3 слова «просп. Калініна» замінено на «просп. Сергія Нігояна».
Згідно з п.2, 3 вказаного рішення воно підлягає офіційному оприлюдненню і набуває чинності з 01.01.2016.
Зобов'язано гр.ОСОБА_2 укласти з міською радою в установленому порядку договір про розірвання договору оренди земельної ділянки.
Відзначити, що відповідно до ст. 32 Закону України «Про оренду землі» ініціатор розірвання - гр. ОСОБА_2 має сплатити орендну плату за один рік з моменту прийняття цього рішення, якщо протягом зазначеного періоду не надійшло пропозицій від інших осіб на укладання договору оренди землі на тих самих умовах з наданням відповідної документації із землеустрою.
Відповідно до ч.1 ст. 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.
Відповідно до п.269.1 ст.269 Податкового кодексу України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі. Останні ж, як визначає зміст пп.14.1.73 п.14.1 ст.14 цього Кодексу, це особи, яким, зокрема, на умовах оренди надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності.
Отже, Податковий кодекс України визначив обовязок й орендаря сплачувати земельний податок у формі орендної плати.
Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обовязковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (пп.14.1.136. п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України).
Справляння плати за землю, в тому числі й орендної плати, здійснюється відповідно до положень розділу ХIII Податкового кодексу України.
Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем, а підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (п.288.1 ст.288 Податкового кодексу України).
Згідно абз.1 п.286.5. статті 286 розділу ХІІ Податкового кодексу України передбачено, що нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.
Відповідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України, платник податків зобовязаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, установлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно із пунктом 10.2 статті 10 Податкового кодексу України місцеві ради обов'язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю).
Відповідно до пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.
Підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України визначено порядок опублікування та застосування рішення місцевої ради про встановлення місцевих податків. Так, рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.
Згідно п.п.270.1.1 п.270.1 ст.270 ПК України, об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.
Статтею 271 ПК України передбачено, базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом.
Рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Статтею 251 Цивільного кодексу України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

За правилами статті 252 Цивільного кодексу України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Частиною першою статті 255 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку. У разі, якщо ця дія має бути вчинена в установі, то строк спливає тоді, коли у цій установі за встановленими правилами припиняються відповідні операції.

Аналогічні правила обчислення строків передбачені і в ст. 120 КАС України. Так, відповідно до частини п'ятої статті 120 КАС України останнім днем строку, який закінчується вказівкою на певний день, вважається цей день.

Згідно зі ст. 3 Бюджетного кодексу України бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Частиною 3 статті 27 Бюджетного кодексу України передбачено, що закони України або їх окремі положення, які впливають на показники бюджету (зменшують надходження бюджету та/або збільшують витрати бюджету) і приймаються:

- не пізніше 15 липня року, що передує плановому, вводяться в дію не раніше початку планового бюджетного періоду;

- після 15 липня року, що передує плановому, вводяться в дію не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим.

Крім того, пунктом 4 Прикінцевих положень Закону України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» встановлено, що в 2015 році до рішень місцевих рад про встановлення податків на 2015 рік не застосовуються вимоги, передбачені Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльної».

Згідно з п. 4 Прикінцевих положень Закону України від 24.12.2015 року №99 - УІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» установлено, що у 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків та зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, визначені пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України та Законом України «Про засади державної регуляторної політики в сфері господарської діяльності».

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, 24.03.2003р. між Дніпропетровською міською радою (Орендодавець) та позивачем (Орендар) укладено Договір оренди земельної ділянки від 24.04.2003р., предметом якого є: Орендодавець передає, а Орендар приймає в оренду на умовах цього договору земельну ділянку площею 0,1278 га, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, АНД район, вул. Лебедєва-Кумача, 80, для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка зареєстрована в Державному земельному кадастрі м.Дніпропетровська за кодом :01:537:0045 згідно з планом земельної ділянки.

15 липня 2015 року Дніпропетровською міською радою прийнято рішення №3/65 «Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010 №5/6 «Про місцеві податки і збори на території міста», яким внесено зміни до рішення міської ради від 27.12.2010 №5/6 «Про місцеві податки і збори на території міста», з у рахуванням змін, внесених рішеннями міської ради від 28.12.2011 № 9/19, від 25.12.2013 № 8/45, від 18.06.2014 № 7/53, від 28.01.2015 №7/60. Зазначеним рішенням (п.1) викладено у новій редакції п.п.3, 4 рішення міської ради від 27.12.2010 №5/6 та встановлено ставки та пільги з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (додаток 1 до рішення), ставки плати за землю та пільги щодо земельного податку (додаток 2 до рішення). Крім того, у п.3.1. додатка 3 слова «просп. Калініна» замінено на «просп. Сергія Нігояна».

Згідно з п.2, 3 вказаного рішення воно підлягає офіційному оприлюдненню і набуває чинності з 01.01.2016.

Підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України визначено порядок опублікування та застосування рішень місцевої ради про встановлення місцевих податків. Рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом

Наведеною нормою передбачено обов'язок місцевої ради опублікувати рішення про встановлення місцевого податку, а також наслідки несвоєчасного опублікування відповідного рішення. Причому норма розрізняє період опублікування рішення ради (це період, який передує плановому), плановий період (у якому планується встановити місцевий податок) і наступний період, (тобто період, який є наступним за плановим).

Таким чином, суд звертає увагу, що рішення Дніпропетровської міської ради №3/65 від 15.07.2015р. «Про внесення змін до рішення місткої ради від 27.12.2010 року №5/6 «Про місцеві податки та збори на території міста»» яким встановлено ставки та пільги з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а також ставки плати за землю та пільги щодо земельного податку, прийнято в межах строків визначених Податковим кодексом України та бюджетним кодексом України, а саме - 15 липня року, що передує бюджетному періоду, а не після 15 липня року, що передує плановому.

Таким чином, ДПІ в Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській податковим повідомленням-рішенням №19364-1303 від 16.06.2015р. правомірно, у відповідності до норм діючого законодавства України станом на момент виникнення спірних правовідносин позивачу визначено податкове зобовязання з орендної плати з фізичних осіб у сумі 46815,32грн.

Щодо доводів позивача на те, що вказане рішення Дніпропетровської міської ради №3/65 від 15.07.2015р. було скасовано в судовому порядку, суд зазначає наступне.

Так, в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 06.06.2017р. К/800/20232/16 копія якої наявна в матеріалах справи зазначено, що Публічне акціонерне товариство "ДТЕК ДНІПРООБЛЕНЕРГО" звернулось до суду з позовом до Дніпропетровської міської ради про скасування рішення Дніпропетровської міської ради про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010 року №5/6 «Про місцеві податки і збори на території міста» від 15.07.2015 року №3/65 з моменту його прийняття.

Суд не бере до уваги зазначених доводів позивача, оскільки такі не стосуються суті спору, що виник між сторонами цієї адміністративної справи, крім того спірні правовідносини у вищевказаній справі стосуються ПАТ "ДТЕК ДНІПРООБЛЕНЕРГО".

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, позовні вимоги ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити.

Постанова суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст.186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду

Суддя ОСОБА_1