Справа № П/811/1324/17
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2018-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 квітня 2018 рокусправа № П/811/1324/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Головко О.В.

судді: Ясенової Т.І. Суховарова А.В.

за участю секретаря судового засідання: Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2017 року (суддя Хилько Л.І.) в адміністративній справі

за позовом Головного управління ДФС у Кіровоградській області в інтересах Олександрійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

До суду надійшов позов Головного управління ДФС у Кіровоградській області в інтересах Олександрійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області, в якому позивач просить: стягнути з ОСОБА_1 на користь місцевого бюджету м. Олександрія Кіровоградської області заборгованість з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в сумі 182,56 грн.; стягнути з ОСОБА_1 на користь Державного бюджету України заборгованість з податку на доходи фізичних осіб в сумі 250816,32 грн. та заборгованість зі сплати штрафних санкцій в сумі 510,00 грн.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2017 року позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, судом не встановлено обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.14 Податкового кодексу України сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є грошовим зобов'язанням платника податків. Воднораз, сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання є податковим боргом.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджується, що на підставі акту перевірки № 247/17-03- відповідачем було винесене податкове повідомлення-рішення № від 22.01.2016, яким Відповідачу було збільшено суму грошового зобов'язання за платежем адміністративні штрафи та інші санкції (надходження коштів, контроль за справленням яких закріплено за ГУ ДФС) за штрафними санкціями в розмірі 510,00 грн., яке отримано ОСОБА_1 02.02.2016 та оскаржене не було.

Також на підставі акту перевірки № 247/17-03- контролюючим органом було винесене податкове повідомлення-рішення № від 10.02.2016, яким відповідачеві збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування», в сумі 199578,48 грн.

Разом з тим, судом першої інстанції не було встановлено, що ППР № від 10.02.2016 було оскаржено ОСОБА_1 в адміністративному порядку.

За доводами податкового органу, скарга відповідача на вищевказане податкове повідомлення-рішення була розглянута ГУ ДФС у Кіровоградській області, скасоване податкове повідомлення-рішення № від 22.01.2016 та зобов'язано ОДПІ прийняти податкове повідомлення-рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій за не подання декларації про майновий стан та доходи в сумі 170 грн. і податкове повідомлення рішення про збільшення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 159526,78 грн. та 39881,70 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Відповідач зазначає, що на виконання рішення Олександрійською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Кіровоградській області були прийняті податкові повідомлення-рішення № від 20.05.2016 та № від 20.05.2016, які направлялися на адресу відповідача, проте не були вручені з незалежних від податкового органу підстав, у зв'язку з чим, в силу приписів ст. 58 Податкового кодексу України, ППР вважаються врученими платнику податків. Проте такі рішення не були оскаржені в адміністративному чи судовому порядку, а тому є узгодженими зобов'язаннями відповідача.

Проте вказані доводи податкового органу спростовуються наданими відповідачем в судовому засіданні доказами, зокрема, листом ГУ ДФС у Кіровоградській області від 03.01.2018 № 2/М/11-28-10-01-05 від 03.01.2018, з якого вбачається, що за результатами первинної скарги ОСОБА_1 від 10.02.2016 на податкове повідомлення-рішення Олександрійської ОДПІ від 22.01.2016 № , ГУ ДФС у Кіровоградській області прийнято рішення від 07.04.2017 № 84/ФОП/11-28-10-01-06, згідно з яким ППР скасовано.

Доказів прийняття інших податкових повідомлень-рішень на підставі рішення від 07.04.2017 № 84/ФОП/11-28-10-01-06, позивачем не надано.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що нараховане зобов'язання за податковим повідомленням-рішенням від 22.01.2016 № скасоване податковим органом вищого рівня в результаті адміністративного оскарження, а тому заборгованість у розмірі 199578,48 грн. перед Державним бюджетом у відповідача відсутня.

Окрім того, судом першої інстанції не було встановлено, що прощений борг ОСОБА_1 становить пеня за прострочення сплати зобов'язання за кредитним договором, що має суттєве значення при визначенні природи такого прощення, яке не може вважатися за нормами Податкового кодексу України доходом особи.

Також позивачем не доведено належними доказами, що за ОСОБА_1 обліковується податковий борг відповідно до податкового повідомлення-рішення № від 22.01.2016.

Враховуючи сукупність викладених обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що позов Головного управління ДФС у Кіровоградській області в інтересах Олександрійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області є необґрунтованим та не доведеним, а тому не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, а також порушено норми матеріального права, що тягне за собою її скасування із прийняттям нового судового рішення.

Керуючись ст.ст. 243, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2017 року в адміністративній справі № П/811/1324/17 скасувати.

У задоволенні позову Головного управління ДФС у Кіровоградській області в інтересах Олександрійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з 17 квітня 2018 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 19 квітня 2018 року.

Головуючий суддя: О.В. Головко

Суддя: Т.І. Ясенова

Суддя: А.В. Суховаров