Справа № 316/1624/17(2-а/316/178/17)
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2018-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 квітня 2018 року справа № 316/1624/17(2-а/316/178/17)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача: ОСОБА_1,

суддів: Білак С.В. Чабаненко С.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Енергодарського міського суду Запорізької області від 13.12.2017 р. (суддя Бульба О.М.) у справі № 316/1624/17 за позовом ОСОБА_2 до Енергодарського обєднаного управління Пенсійного фонду України Запорізької області про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Енергодарського міського суду Запорізької області з адміністративним позовом до Енергодарського обєднаного управління Пенсійного фонду України Запорізької області (далі УПФУ) про визнання протиправними дій з відмови в перерахунку пенсії відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»; зобовязання перерахувати та виплачувати пенсію за віком з 10.11.2016 р. в розмірі, обчисленому із застосуванням підвищення відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за більш пізній вихід на пенсію в розмірі 7,5%.

Постановою Енергодарського міського суду Запорізької області від 13.12.2017 р. в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати постанову, прийняти нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, неповного зясування обставин, що мають значення для справи. Апелянт вказує, що оскільки до 10.11.2016 р. він не отримував пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», він має право на застосування приписів ч. 1 ст. 29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» щодо підвищення розміру пенсії за віком у разі відстрочення часу її призначення. Також зазначає, що пенсію за віком йому призначено на 15 місяців пізніше, ніж він досяг пенсійного віку, він має страховий стаж після досягнення пенсійного віку, відповідно, висновок суду є необґрунтованим.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України у звязку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріалами справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ» з 01.10.2004 р. З 10.01.2016 р. позивача переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

12.09.2017 р. позивач звернувся до УПФУ з питання перерахунку пенсії із застосуванням підвищення, встановленого ч. 1 ст. 29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», проте листом від 21.09.2017 р. відповідачем відмовлено у перерахунку пенсії.

Зважаючи на те, що відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» право на підвищення розміру пенсії мають особи, які не звернулись до Пенсійного фонду за нарахуванням пенсії одразу після досягнення пенсійного віку, продовжували працювати, за отриманням пенсійних виплат звернулись з більш пізнього віку, а позивач почав отримувати пенсійні виплати до досягнення пенсійного віку, суд першої інстанції вважав, що позивач не має права на підвищення розміру пенсії відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», у звязку з чим відмовив у задоволенні позову.

Суд вважає необґрунтованим такий висновок суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що з ОСОБА_2 з 01.10.2004 р. отримував пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

На виконання постанови Енергодарського міського суду Запорізької області від 25.01.2017 р. в справі № 316/1951/16 з 10.11.2016 р. позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

12.09.2017 р. позивач звернувся до УПФУ з питання перерахунку пенсії із застосуванням підвищення, встановленого ч. 1 ст. 29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058). Листом від 21.09.2017 р. відповідачем повідомлено позивача про відсутність підстав для врахування вказаного підвищення, оскільки норми ч. 1 ст. 29 Закону № 1058 застосуються лише при первинному призначенні пенсії.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

За приписами частини 1 статті 29 Закону № 1058 особі, яка набула право на пенсію за віком відповідно до цього Закону, але після досягнення пенсійного віку, передбаченого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, виявила бажання працювати і одержувати пенсію з більш пізнього віку, пенсія за віком призначається з урахуванням страхового стажу на день звернення за призначенням пенсії з підвищенням розміру пенсії за віком, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, на такий відсоток: на 0,5% - за кожний повний місяць страхового стажу після досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк до 60 місяців; на 0,75% - за кожний повний місяць страхового стажу після досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк понад 60 місяців.

Статтею 26 Закону № 1058 встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки ІНФОРМАЦІЯ_1 і старші після досягнення ними такого віку: 55 років - які народилися до 30 вересня 1956 року включно; 55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року; 56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року; 56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року; 57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року; 57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року; 58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року; 58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року; 59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року; 59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року; 60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.

Позивач як такий, що народився 06.07.1955 р., досяг права на пенсію за віком за Законом № 1058 у віці 60 років, тобто з 6 липня 2015 р.

За призначенням пенсії за віком за Законом № 1058 позивач звернувся до органу Пенсійного фонду 10.11.2016 р., тобто після досягнення 61 року.

Судом апеляційної інстанції досліджено трудову книжку позивача, відповідно до якої встановлено, що після досягнення пенсійного віку 06.07.2015 р. позивач продовжував працювати до 30.08.2015 р., а потім працював з 01.08.2016 р., тобто до страхового стажу повинно бути зараховано 4 місяці 4 дні.

Відтак, оскільки позивач після досягнення пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону № 1058, та набуття права на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058, працював та звернувся за призначенням пенсії за віком за Законом № 1058 з більш пізнього віку, пенсія за віком повинна бути призначена позивачу з урахуванням страхового стажу на день звернення за призначенням пенсії та з підвищенням розміру пенсії за віком відповідно до приписів ч. 1 ст. 29 Закону № 1058, а саме на 0,5% за кожний повний місяць страхового стажу, оскільки в розглядуваному випадку відстрочено вихід на пенсію на строк до 60 місяців (4 місяці).

Оскільки позивач має повних 4 місяці страхового стажу після досягнення пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058, а не 15 місяців, як зазначено позивачем, то він має право на підвищення розміру пенсії на 2% (4 місяці х 0,5%).

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню із зобовязанням відповідача здійснити з 10.11.2016 р. (часу призначення пенсії за віком за Законом № 1058) перерахунок пенсії із застосуванням підвищення за більш пізній вихід на пенсію в розмірі 2%.

Доводи відповідача, підтримані судом першої інстанції, про відсутність у позивача права на підвищення пенсії відповідно до ст. 29 Закону № 1058 через те, що ця правова норма застосовується при первинному призначенні пенсії, а позивач на час досягнення пенсійного віку отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», суд вважає необґрунтованими.

Так, як зазначено вище, частиною 1 статті 29 Закону № 1058 чітко визначено, що особі, яка набула право на пенсію за віком відповідно саме до Закону № 1058, але після досягнення пенсійного віку, передбаченого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, виявила бажання працювати і одержувати пенсію з більш пізнього віку, пенсія за віком призначається з урахуванням страхового стажу на день звернення за призначенням пенсії з підвищенням розміру пенсії за віком.

Тобто, законодавець повязує право на отримання вказаного підвищення із первинним призначенням саме пенсії за віком за Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», у разі звернення особи за призначенням саме такого виду пенсії з більш пізнього віку, ніж встановлений статтею 26 Закону № 1058, та наявності у такої особи страхового стажу після досягнення пенсійного віку.

Таким чином, факт отримання позивачем до досягнення пенсійного віку пенсії за вислугу років, що призначена за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а не за Законом № 1058, не позбавляє позивача права на отримання підвищення до пенсії відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону № 1058.

Доводи позивача про наявність у нього страхового стажу після досягнення пенсійного віку у кількості 15 місяців є безпідставним, оскільки трудовою книжкою позивача доводиться наявність у нього страхового стажу після досягнення пенсійного віку у розмірі саме 4 місяці 4 дні.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню із зобовязанням відповідача здійснити перерахунок пенсії із застосуванням підвищення за більш пізній вихід на пенсію в розмірі 2%.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції неповно зясовані обставин, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Оскільки судом апеляційної інстанції частково задоволено позовні вимоги, відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України на користь позивача з бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам, тобто в розмірі 790 грн.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, передбачених статтею 134 КАС України, через належне не обґрунтування розміру таких витрат та ненадання позивачем детального опису робіт (наданих адвокатом послуг).

Оскільки предметом позову в цій справі є дії рішення субєкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України в редакції, яка діє з 15.12.2017 р. та підлягає застосуванню судом апеляційної інстанції відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Енергодарського міського суду Запорізької області від 13.12.2017 р. у справі № 316/1624/17 задовольнити частково.

Постанову Енергодарського міського суду Запорізької області від 13.12.2017 р. у справі № 316/1624/17 за позовом ОСОБА_2 до Енергодарського обєднаного управління Пенсійного фонду України Запорізької області про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії скасувати.

Прийняти в справі № 316/1624/17 нову постанову.

Позов ОСОБА_2 до Енергодарського обєднаного управління Пенсійного фонду України Запорізької області про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Енергодарського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з відмови в перерахунку ОСОБА_2 пенсії відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Зобовязати Енергодарське обєднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 пенсії за віком з 10.11.2016 р. із застосуванням підвищення відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за більш пізній вихід на пенсію в розмірі 2%.

В задоволенні позовних вимог в частині здійснення перерахунку пенсії з 10.11.2016 р. та із застосуванням підвищення в розмірі 7,5% відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Енергодарського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 790 (сімсот девяносто) грн.

В задоволенні вимог ОСОБА_2 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1500 грн. відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили 24.04.2018 р. та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Суддя: С.В. Білак

Суддя: С.В. Чабаненко