Справа № 442/3950/17
Суддя: Рибачук Андрій Іванович
Дата ухвалення: 2018-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2018 рокуЛьвів№ 876/89/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Рибачука А. І.,

суддів Багрія В. М., Мікули О. І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Дрогобицької міської ради на постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20 листопада 2017 року у справі № 442/3950/17 (постанова ухвалена о 11:08 год. у м. Дрогобичі судом у складі головуючого судді Нагірної О. Б., повний текст постанови виготовлено 21 листопада 2017 року) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Дрогобицької міської ради про визнання незаконним та скасування рішення, та зобов'язання вчинити дії, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Дрогобицької міської ради, в якому просила визнати протиправним та скасувати пункт 1.58. рішення ХV сесії сьомого скликання Дрогобицької міської ради від 30 листопада 2016 року № 465 «Про відмову у наданні дозволів на виготовлення проектів відведення земельних ділянок, у припиненні права оренди, у передачі у власність, у затвердженні проекту відведення та наданні в оренду земельної ділянки» відповідно до якого їй відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення садівництва та городництва між вул. Станіславською та ОСОБА_3 у м. Дрогобичі, Львівської області, площею 300 м. кв., та зобовязати Дрогобицьку міську раду повторно розглянути її заяву про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог вказувала на те, що рішення відповідача в частині відмови надати їй дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення садівництва та городництва між вул. Станіславською та ОСОБА_3 у м. Дрогобичі, Львівської області, площею 300 м. кв. не містить мотивів такої відмови, а відтак є протиправним та підлягає скасуванню в цій частині.

Постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20 листопада 2017 року позов задоволено.

Не погодившись із зазначеною постановою суду, Дрогобицька міська рада подала апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує посиланням на те, що нею правомірно відмовлено позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення садівництва та городництва між вул. Станіславською та ОСОБА_3 у м. Дрогобичі, Львівської області, площею 300 м. кв., оскільки така земельна ділянка знаходиться у межах території малоповерхової зблокованої забудови (зона Ж-2) та не може бути передана для ведення садівництва та городництва.

Оскільки від учасників справи не надходило клопотань про розгляд справи за їх участю, суд відповідно до пункту 1 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 22 липня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Дрогобицької міської ради із заявою, в якій просила надати їй дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення садівництва та городництва між вул. Станіславською та ОСОБА_3 у м. Дрогобичі, Львівської області, площею 300 м. кв.

Відповідно до пункту 1.58. рішення Дрогобицької міської ради від 30 листопада 2016 року № 465 «Про відмову у наданні дозволів на виготовлення проектів відведення земельних ділянок, у припиненні права оренди, у передачі у власність, у затвердженні проекту відведення та наданні в оренду земельної ділянки» ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення вказаної вище земельної ділянки.

Не погодившись із вказаним рішенням, позивач оскаржила його до суду.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що рішення відповідача від 30 листопада 2016 року № 465 «Про відмову у наданні дозволів на виготовлення проектів відведення земельних ділянок, у припиненні права оренди, у передачі у власність, у затвердженні проекту відведення та наданні в оренду земельної ділянки» щодо відмови надати позивачу дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення садівництва та городництва між вул. Станіславською та ОСОБА_3 у м. Дрогобичі, Львівської області, площею 300 м. кв. не містить мотивів такої відмови, а відтак підлягає скасуванню.

Такий висновок суду першої інстанції є правильним, з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої другої статті 78 Земельного Кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Відповідно до частин першої статті 116 Земельного Кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до частини першої статті 118 Земельного Кодексу України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Відповідно до частин шостої - сьомої статті 118 Земельного Кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до статті 119 Земельного Кодексу України громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування. Розмір цієї земельної ділянки встановлюється у межах норм, визначених цим Кодексом.

Відповідно до пункту «в» частини першої статті 121 Земельного Кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, зокрема, для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара.

Отже у разі подання особою, яка зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності відповідної заяви, орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність зобовязаний розглянути таку заяву у місячний строк і надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні. При цьому підставою для такої відмови може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Як видно з наявного в матеріалах справи рішення від 30 листопада 2016 року № 465 «Про відмову у наданні дозволів на виготовлення проектів відведення земельних ділянок, у припиненні права оренди, у передачі у власність, у затвердженні проекту відведення та наданні в оренду земельної ділянки» Дрогобицькою міською радою відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення садівництва та городництва між вул. Станіславською та ОСОБА_3 у м. Дрогобичі, Львівської області, площею 300 м. кв.

Жодних мотивів чи підстав такої відмови відповідачем у вказаному рішенні зазначено не було, а відтак таке є протиправним та підлягає скасуванню.

Відтак суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення та зобовязання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки.

За наведених обставин, суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

Керуючись статтями 241, 308, 310, 315, 316 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дрогобицької міської ради залишити без задоволення, а постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20 листопада 2017 року у справі № 442/3950/17 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_4
судді ОСОБА_5
ОСОБА_6