Справа № 826/6695/17
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2018-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

12 квітня 2018 року м. Київ№ 826/6695/17
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Аблова Є.В.,

за участю секретаря судового засідання Борсуковської А.О.,

за участю:

позивач: ОСОБА_1

представник відповідача: Іванов І.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про залишення адміністративного позову без розгляду в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_3

до Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України

про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_3 (далі - позивач) із позовом до Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (далі - відповідач), у якому, просить суд визнати протиправними та скасувати накази від 15.02.2017 №156-ос та від 16.02.2017 №73-ос, зобов'язати відповідача поновити позивача на посаді заступника начальника 1 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Козача Лопань», стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.06.2017 відкрито провадження у справі, закінчено підготовче провадження та призначено судовий розгляд справи.

В судовому засіданні 12.04.2018 представник відповідача заявив клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, посилаючись на те, що позивач пропустив строк звернення до суду. В обґрунтування даного клопотання представник відповідача вказала на те, що позивач пропустив місячний строк звернення до суду та подав позовну заяву тільки через три місяці.

В свою чергу позивач подав клопотання про визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду, посилаючись на те, що факт звільнення призвів до моральних страждань та погіршення стану здоров'я.

Позивач зазначив, що з 13.03.2017 по 10.05.2017 перебував на амбулаторному лікування, на підтвердження чого надав копію довідки ТОВ «Клініка імені Гальченка В.В.».

Вирішуючи питання дотримання позивачем строку звернення до суду, суд враховує наступне.

Нормою частини 3 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції від 15.12.2017) визначено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на дату звернення позивача до суду) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини 3 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на дату звернення позивача до суду) для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Частинами 1, 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 15.12.2017) передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (ратифіковано Україною 17.07.1997) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Тобто, як вбачається з аналізу викладених норм, особі гарантується право на звернення до суду.

Водночас, як зазначив Європейський суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності від 30.08.2006 (справа «Каменівська проти України»), «право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду ..., не є абсолютним, воно може бути обмеженим ... Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані...».

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Олександр Волков проти України» в контексті порушення статті 6 Конвенції, зазначив, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (рішення від 22.10.1996 у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), пункт 51, Reports 1996-IV).

Отже, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмежено, у тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Згідно із частиною 3 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 15.12.2017) якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Суд відхиляє посилання позивача на перебування на амбулаторному лікуванні з 13.03.2017 по 10.05.2017 в клініці ім. Гальченко В.В., оскільки амбулаторне лікування здійснюється шляхом відвідування лікувального закладу, а не перебування в лікувальному закладі стаціонарно (постійне перебування в лікувальному закладі протягом певного часу).

Таким чином, оскільки позивач проходив амбулаторне, а не стаціонарне лікування, суд дійшов висновку, що факт лікування не перешкоджав йому звернутись за правовою допомогою.

Крім того, зі змісту адвокатського запиту адвоката Булавінової Юлії Володимирівни від 20.03.2017 слідує, що між позивачем та адвокатом 10.03.2017 було укладено договір про надання правової допомоги, тобто до звернення позивача за медичною допомогою та до спливу строку звернення до адміністративного суду.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що перебування позивача на амбулаторному лікуванні не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Пунктом 8 частини 1 статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 15.12.2017) встановлено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Враховуючи вищезазначені обставини, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку з пропущенням позивачем строку звернення до адміністративного суду і не наданням позивачем доказів поважності підстав пропуску строку звернення до суду.

Керуючись положеннями статей 121, 122, 123 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Визнати неповажними причини пропуску строку звернення до суду ОСОБА_3.

2. Залишити без розгляду позовну заяву ОСОБА_3 із позовом до Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення за правилами, встановленими статтями 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст ухвали буде виготовлено протягом п'яти днів.

Суддя Є.В. Аблов