Справа № 522/20591/17
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2018-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2018 р.м.ОдесаСправа № 522/20591/17

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Шенцева О.П.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Турецької І.О.

суддів Стас Л.В., Косцової І.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі Пенсійний фонд), в якому просив зобовязати здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01 листопада 2016 року з включенням до складу (розміру) грошового забезпечення з якого призначається (обчислюється) пенсія:

- матеріальної допомоги на оздоровлення;

- матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань;

- одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби;

- винагороди за тривалість безперервної військової служби;

- премії;

- індексації грошового забезпечення.

Такий перерахунок просив здійснити з виплатою різниці між розмірами перерахованої та призначеної пенсії за період з 01 листопада 2016 року по день проведення перерахунку.

В обґрунтування позову зазначено про те, що відповідачем протиправно, всупереч нормам матеріального права, не включено до розрахунку пенсії вказані виплати, оскільки такі відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, із розміру якого обчислюється пенсія.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2017 року позов задоволено.

Суд зобовязав Пенсійний фонду здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01 листопада 2016 року з включенням до складу (розміру) грошового забезпечення з якого призначається (обчислюється) пенсія: матеріальної допомоги на оздоровлення у загальному розмірі 26 675,70 грн., матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань у загальному розмірі 21 057,20 грн., премії у загальному розмірі 40 064,00 грн., одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби у розмірі 156 534,00 грн., винагороди за тривалість безперервної військової служби у розмірі 7 021,20 грн., індексації грошового забезпечення у загальному розмірі 389,31 грн., з виплатою різниці між розмірами перерахованої та призначеної пенсії за період з 01 листопада 2016 року по день проведення перерахунку.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, керувався правовими висновками Верховного Суду України, викладені в постановах від 22 квітня 2014 року (справа №21-484а13), від 10 березня 2015 року (справа №21-70а15) та погодився з позицією позивача, про те, що матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, премії, одноразова грошова допомога при звільненні, винагорода за тривалість безперервної військової служби та індексація, з яких сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія.

В апеляційній скарзі Пенсійний фонд, не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Так, апелянт вважає, що суд не звернув уваги на пропуск позивачем строку звернення до суду, встановленого ч.4 ст.99 КАС України.

Крім цього, пославшись на статтю 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-XII (далі Закон №2262) апелянт зазначив, що пенсія обчислюється виходячи з грошового забезпечення, до якого включаються тільки постійні виплати, а одноразові додаткові виплати, про які зазначає позивач, не входять до складу грошового забезпечення і тому включатися при її обчисленні не можуть.

Поряд з цим, апелянт акцентує увагу, що розд.1 п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 22 грудня 2010 року №1170 «Про затвердження переліку видів виплат, що здійснюється за рахунок коштів роботодавців, на які не нараховується єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування» встановлено, що одноразова грошова допомога при звільненні не є обєктом сплати єдиного внеску та не входить до грошового забезпечення для обчислення пенсії.

Заперечуючи проти таких доводів апелянта, ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу в якому вказує, що строк звернення до суду ним не пропущено, оскільки 23 жовтня 2017 року йому було відмовлено у перерахунку пенсії, а 02 листопада 2017 року він звернувся до суду з даним позовом.

Далі, позивач звертає увагу на те, що на всі виплати нараховувався єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, а тому вони повинні враховуватися при розрахунку пенсії.

Враховуючи, що відсутні клопотання від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, суд апеляційної інстанції, відповідно до п.1 ч.1 ст. 311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши правильність встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи, додержання норм матеріального та процесуального права, провівши аналіз доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про часткове її задоволення та часткового скасування рішення суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Фактичні обставини справи, що встановлені судом першої інстанції свідчать про те, що ОСОБА_1 є пенсіонером Збройних Сил України, з 01 грудня 2011 року перебуває на обліку в Пенсійному фонді та отримує пенсію за вислугу років, призначену на підставі Закону №2262.

Нараховуючи в 2011 році позивачу пенсію, Пенсійним фондом, згідно довідки від 29 вересня 2011 року №305/805 (а.с.8), виданої Фінансовим управлінням Центрального штабу Збройних Сил України, враховано наступне грошове забезпечення:

- посадовий оклад 2140,00 грн.;

- оклад за військове звання 140,00 грн.;

- процентна надбавка за вислугу років 40 відсотків;

- середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці 5617,50;

- премія 40 відсотків.

09 жовтня 2017 року, дізнавшись про те, що у розрахунок його пенсії не було включено: матеріальну допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань, одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби, винагороду за тривалість безперервної військової служби, премію, індексацію грошового забезпечення, ОСОБА_1 звернувся до Пенсійного фонду із заявою про перерахунок пенсії (а.с.9).

Разом із даною заявою ним було подано додаткові документи для здійснення перерахунку раніше призначеної пенсії, а саме:

- архівну довідку №179/1/9755 від 18 вересня 2017 року, виданої галузевим державним архівом Міністерства оборони України.

З даного документа вбачається, що за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням, позивач фактично отримав у складі грошового забезпечення матеріальну допомогу на оздоровлення у загальному розмірі 26 675,70 грн., матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань у загальному розмірі 21 057,20 грн., одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби у розмірі 156 534,00 грн., винагороду за тривалість безперервної військової служби у розмірі 7 021,20 грн., премію у розмірі 40 064,00 грн., індексацію грошового забезпечення у загальному розмірі 389,31 грн.

Листом від 23 жовтня 2017 року за №1400/М-11 Пенсійний фонд відмовив позивачу у перерахунку пенсії (а.с.10).

Мотиви даної відмови полягали в тому, що проведення перерахунку пенсій на підставі архівних довідок пенсійним законодавством не передбачено.

До суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 надано лист Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України про те, що на суми грошового забезпечення осіб офіцерського складу, які під час проходження військової служби перебували на фінансовому забезпеченні у Фінансовому управлінні, в тому числі і позивача у 2009 та 2010 році проводилося нарахування страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, а з 01 січня 2011 року єдиного внеску, здійснювалося їх утримання та сплата до Пенсійного фонду України.

Обставини, які надають підстави частково погодитись з правовою позицією суду першої інстанції є наступні.

Відповідно до частини третьої статті 43 Закону № 2262-XII (у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Аналогічна норма діяла і на момент виникнення спірних правовідносин та діє і на даний час.

Відповідно до пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон №2011-XII).

Військовослужбовцям у зв'язку з особливим характером військової служби, яка пов'язана із захистом Вітчизни, надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Частиною першою статті 9 Закону № 2011-ХІІ встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частиною другою цієї статті визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року №1294 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) упорядковано структуру та умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та затверджено схеми посадових окладів і додаткових видів грошового забезпечення за категоріями військовослужбовців (пункт 3 цієї постанови).

Згідно зі схемою додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України (щомісячних та одноразових, додаток № 25 до постанови № 1294) до одноразових віднесені такі види грошового забезпечення: винагорода, призначення та виплата якої пов'язана з обсягом та складностями роботи, що виконується під час проходження військової служби; матеріальна допомога на початкове обзаведення (вид матеріального забезпечення військовослужбовців, передбачений статтею 9-1 Закону № 2011-ХІІ), а також одноразова матеріальна допомога військовослужбовцям строкової військової служби.

Законом № 2011-ХІІ також гарантовано право військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на щорічну основну відпустку із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення (частина перша статті 10-1 цього Закону).

Умови, розмір та порядок виплати військовослужбовцям зазначеної допомоги визначені постановою №1294 та Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11 червня 2008 року №260 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 липня 2008 року за № 638/15329; далі - Інструкція).

Так, розмір грошової допомоги на оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою на день вибуття в щорічну основну відпустку (підпункт 3 пункту 5 постанови № 1294, підпункт 30.4 пункту 30 розділу ХХХ Інструкції).

Наведеними нормативними актами також регламентовано умови та порядок виплати військовослужбовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань установлюється за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України (підпункт 3 пункту 5 постанови № 1294, підпункти 33.1, 33.3 пункту 33 розділу ХХХІІІ Інструкції).

Виходячи з вимог наведених правових норм, допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, винагорода за тривалість безперервної військової служби та премія є одноразовими додатковими видами грошового забезпечення, які відповідно до частини другої статті 9 Закону № 2011-ХІІ відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 03 липня 1991 року № 1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення», згідно зі статтею 1 якого індексація грошових доходів населення це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Тобто, індексація є частиною державної системи соціального захисту громадян, спрямованою на підтримання їх купівельної спроможності, а тому як і інші одноразові додаткові види грошового забезпечення, з яких сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, відноситься до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія.

Водночас, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що одноразова грошова допомога при звільненні відноситься до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія. Роблячи такий висновок суд першої інстанції керувався постановою Верховного Суду України від 10 березня 2015 року (справа №21-70а15).

Разом з тим, аналіз вказаного рішення свідчить про те, що Верховний Суд України не сформулював правового висновку щодо віднесення одноразової грошової допомоги при звільненні до грошового забезпечення, а констатував право позивача на її отримання при звільненні відповідно до частини другої статті 9 та статті 15 Закону №2011.

Понад те, законодавство, яке регулює пенсійне забезпечення військовослужбовців та їх соціальний захист свідчить про наступне.

Статтею 15 Закону № 2011-ХІІ, як і статтею 9 Закону № 2262-XII, визначено, що військовослужбовцям при звільненні з військової служби за власним бажанням виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Частина третя статті 43 Закону № 2262-XII не містить положень про включення до грошового забезпечення такої виплати, як одноразова грошова допомога при звільненні. Правові підстави для її виплати встановлені статтею 15 Закону №2011-ХІІ та статтею 9 Закону № 2262-XII, які пов'язані зі звільненням особи зі служби.

Таким чином, хоча вказана виплата й підпадає під ознаки одноразової допомоги, але має інше правове призначення.

Тобто, одноразова грошова допомога при звільненні не входить до додаткового грошового забезпечення, яка повинна враховуватися при нарахуванні пенсії, оскільки відноситься до разових платежів і має характер окремих гарантій держави щодо соціального захисту громадян, зокрема військовослужбовців.

Аналогічний правовий висновок викладений і в постанові Верховного Суду від 06 лютого 2018 року (справа №761/28228/15-а). В даній постанові, за аналогічним предметом спору, де відповідачем є Головне управління Пенсійного фонду м. Києва, Верховний Суд дійшов висновку про те, що одноразова грошова допомога при звільненні не повинна враховуватися при нарахуванні пенсії. Крім цього, Верховний Суд дійшов висновку, що одноразова допомога при звільненні не пов'язана з виконанням позивачем своїх службових обов'язків та отриманням за це грошової допомоги, а пов'язана саме з фактом звільнення зі служби.

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Водночас, довід ОСОБА_1, що його право на врахування одноразової грошової допомоги при звільненні при нарахуванні пенсії, підтверджується правовим висновком Верховного Суду, викладеним в постанові від 31 січня 2018 року (справа №2а-5232/11/2670) не може бути прийнятий до уваги, оскільки спір, який вирішував Верховний Суд у цій справі, стосувався інших правовідносин.

Зокрема, він стосувався обовязку Генерального штабу Збройних Сил України видати довідку із зазначенням усіх складових грошового забезпечення.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині здійснення перерахунку та виплати пенсії з включенням до складу грошового забезпечення з якого призначається (обчислюється) пенсія одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби у розмірі 156 534,00 грн. підлягає скасуванню.

Не підлягає задоволенню також і вимога позивача про здійснення перерахунку та виплати пенсії з включенням до складу грошового забезпечення з якого призначається (обчислюється) пенсія премії в розмірі 40 064,00 грн., з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, при призначенні пенсії Пенсійний фонд керувався довідкою від 29 вересня 2011 року №305/805, виданої Фінансовим управлінням Центрального штабу Збройних Сил України. В даній довідці зазначено середній розмір премії 36 696,52 грн., який було враховано при розрахунку пенсії ОСОБА_1

Пенсійний фонд розраховуючи пенсію позивача керувався вказаною вище ч.3 ст.43 Закону №2262-XII, яка передбачає, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи, в тому числі і премії в розмірах, установлених законодавством.

За таких обставин справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині здійснення перерахунку та виплати пенсії з включенням до складу грошового забезпечення з якого призначається (обчислюється) пенсія премії у розмірі 40 064,00 грн. також підлягає скасуванню.

Далі, суд апеляційної інстанції бажає висловити свою позицію щодо доводів Пенсійного фонду з приводу неможливості перерахунку пенсії на підставі архівних довідок, оскільки, на думку апелянта, це не передбачено законодавством.

Суд апеляційної інстанції вважає даний довід необґрунтованим, з наступних підстав.

Згідно зі статтею 63 Закону №2262 перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв'язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію зазначеного Закону.

Аналіз зазначених норм права, дає підстави колегії суддів дійти висновку, що підставою для вчинення дій спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій може бути відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи.

Законодавцем не встановлено, який саме документ необхідно подавати для перерахунку пенсії, а лише зазначено про додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії.

У даній справі у позивача таким документом була архівна довідка №179/1/9755 від 18 вересня 2017 року, видана галузевим державним архівом Міністерства оборони України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 22 квітня 2014 року (справа №21-484а13).

І щодо останнього доводу апелянта щодо пропущення позивачем строку звернення до суду, встановленого ч.4 ст.99 КАС України, в редакції від 03 серпня 2017 року, слід зазначити наступне.

Частина 4 ст. 99 КАС України, в редакції від 03 серпня 2017 року, на яку посилається апелянт, передбачала, якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то для звернення до адміністративного суду встановлюється місячний строк, який обчислюється з дня, коли позивач дізнався про рішення субєкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність субєкта владних повноважень.

Матеріали справи свідчать про те, що відмова Пенсійного фонду у перерахунку пенсії датована 23 жовтня 2017 року, а з позовом ОСОБА_1 звернувся 02 листопада 2017 року.

Отже, якщо слідувати логіці апелянта, місячний строк після досудового вирішення спору не закінчився та позивач не пропустив строк звернення до суду.

Втім, колегія суддів вважає, що на даний вид правовідносин не розповсюджується досудовий порядок врегулювання спору і строк звернення до суду слід відраховувати з моменту прийняття субєктом владних повноважень спірного рішення.

До того ж, відповідно до ч.2 ст.51 Закону №2262 перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Враховуючи, що позивач набув права на підвищення пенсії, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що перерахунок пенсії позивача необхідно здійснити з 01 серпня 2016 року.

Останнє, про що зазначає апелянт, це безпідставне стягнення з нього судових витрат, понесених позивачем, адже п.18 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», в редакції від 08 липня 2017 року, передбачав, що Пенсійний фонд України та його органи звільнені від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Однак, суд апеляційної інстанції вважає, що ця позиція апелянта, не узгоджується з частиною 1 статті 94 КАС України, в редакції від 03 серпня 2017 року, яка передбачала, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Аналогічна норма збереглася і в новій редакції КАС України від 15 грудня 2017 року (ч.1 ст. 139).

За таких умов, враховуючи, що рішення ухвалено на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з Пенсійного фонду судових витрат, понесених позивачем.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задовольнити частково.

Скасувати частково постанову Приморського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2017 року, відмовивши ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про обовязок перерахувати та виплатити пенсію з включенням до складу (розміру) грошового забезпечення з якого призначається (обчислюється) пенсія одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби у розмірі 156 534,00 грн. та премії у розмірі 40 064,00 грн.

В іншій частині постанову Приморського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня вручення судового рішення.

Доповідач суддя І.О. Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя І.П. Косцова