Справа № 522/4397/18
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2018-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2018 р.м.ОдесаСправа № 522/4397/18

Категорія: 3.3 Головуючий в 1 інстанції: Науменко А.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді ОСОБА_1,
судді ОСОБА_2,
судді ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката громадянина ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 березня 2018 року у справі за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до громадянина ОСОБА_5 ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, про затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України,-

В С Т А Н О В И В:

В березні 2018 року ГУ ДМС України в Одеській області (надалі позивач, ДМС) звернулось до суду з адміністративним позовом до громадянина ОСОБА_5 ОСОБА_6 (надалі відповідач), в якому просило затримати позивача з метою забезпечення примусового видворення за межі території України строком на шість місяців до 16.09.2018 року з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

В обґрунтування позову було зазначено, що ДМС прийнято рішення про примусове повернення відповідача в країну походження та зобовязано відповідача покинути територію України у строк до 15.03.2018 року, але у визначений термін відповідач з території України не виїхав.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16.03.2018 року позовні вимоги задоволено повністю.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 14.03.2018 року співробітниками міграційної служби було виявлено громадянина ОСОБА_5 ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В результаті проведеної перевірки наявних документів та відібраних пояснень у відповідача було встановлено, що відповідач знаходиться на території України без документів на право проживання в Україні. Відповідач прибув до України 15.06.2017 року на підставі паспорта громадянина ОСОБА_8, мета поїздки - туризм. Паспортний документ для виїзду за кордон відповідач віддав посереднику.

Протоколом про адміністративне правопорушення від 14.03.2018 року зафіксовано, що на даний час відповідач на території України знаходиться незаконно і не має постійного місця проживання та законного джерела існування.

14.03.2018 року ДМС було прийняте рішення про примусове повернення відповідача в країну походження та зобовязано відповідача покинути територію України у термін до 15.03.2018 року.

У визначений термін відповідач з території України не виїхав, тому як втратив паспорт та не має грошей. Будь-яких дій щодо повернення паспорту не здійснив.

Також судом першої інстанції встановлено, що підстави для застосування судом положень ст.289 КАС України, щодо застави з боку відповідача не доведенні, оскільки доказів можливості отримання з ОСОБА_5 грошей на внесення застави, та відновлення паспорту на виїзд в короткий термін не предявлено.

Задовольняючи позовну заяву, суд першої інстанції дійшов висновку, що підстави вважати, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення є обґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з цим висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.5 ст.26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства зобовязані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Відповідно до ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення з наступним повідомленням протягом 24 годин прокурора розміщує іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першої цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відповідно до ч.1 ст.289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов'язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Під час судового засідання суду апеляційної інстанції, яке проводилось в режимі відеоконференції та за участю перекладача, громадянин ОСОБА_5 ОСОБА_6 особисто підтвердив, що його паспорт перебуває у незнайомій йому людині, засобів для самостійного повернення в ОСОБА_5 він не має, і не очікує можливого надання йому фінансової допомоги від рідних в ОСОБА_5 для самостійного повернення.

Враховуючи наведені норми законодавства та ухилення відповідача від добровільного виїзду, відсутність родичів на території України, які б могли надати допомогу у поверненні до країни походження, а також документів на повернення, та бездіяльність відповідача щодо повернення своїх документів, колегія суддів робить висновок, що підстави зазначені ДМС в позовній заяві, щодо ухилення відповідача від виконання рішення про його примусове видворення, є обґрунтованими.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.329 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката громадянина ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 залишити без задоволення, а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 березня з2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_3 ОСОБА_2