Справа № 161/16645/17
Суддя: Рибачук Андрій Іванович
Дата ухвалення: 2018-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2018 рокуЛьвів№ 876/1563/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Рибачука А. І.,

суддів Багрія В. М., Старунського Д. М.,

за участю секретаря Болюк Н. В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 грудня 2017 року у справі № 161/16645/17 (постанова ухвалена о 11.46 год. у м. Луцьку судом у складі головуючого судді Крупінської С. С.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до дільничого офіцера поліції сектору превенції Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_2 про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до дільничого офіцера поліції сектору превенції Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_2, у якому просила скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 19 жовтня 2017 року серії АА № 588969.

Позовні вимоги обґрунтовувала посиланням на те, що відповідач протиправно притягнув її до адміністративної відповідальності за частиною першої статті 182 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та наклав на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 85 грн, оскільки вона не вчиняла вказаного адміністративного правопорушення.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 грудня 2017 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеною постановою суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою задовольнити її позов.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує посиланням на обставини, викладені в позовній заяві.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце його проведення, тому відповідно до частини четвертої статті 229 та пункту 2 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як видно з матеріалів справи 19 жовтня 2017 року дільничим офіцером поліції сектору превенції Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_2 винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АА № 588969, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 182 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 85 грн.

У вказаній постанові зазначено, що 19 жовтня 2017 року близько 00:15 год. ОСОБА_1 здійснювала роботу розважального закладу «Спорт - лото» по вул. Кравчука, 15к у м. Луцьку після 22:00, чим порушила тишу у нічний час та вимоги рішення виконавчого комітету Луцької міської ради.

Не погодившись із вказаною вище постановою, ОСОБА_1 оскаржила її до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 є особою відповідальною за роботу в розважальному закладі «Спорт - лото», в тому числі і за додержання тиші в ньому в нічний час та визнала факт вчинення нею вказаного вище адміністративного правопорушення, що свідчить про правомірність накладення на неї штрафу в розмірі 85 грн.

Суд вважає, що такий висновок суду першої інстанції є помилковим, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 182 КУпАП порушення вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів щодо захисту населення від шкідливого впливу шуму чи правил додержання тиші в населених пунктах і громадських місцях - тягне за собою попередження або накладення штрафу на громадян від п'яти до п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і накладення штрафу на посадових осіб та громадян - суб'єктів господарської діяльності - від п'ятнадцяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як видно з оскаржуваної постанови на позивача накладено адміністративне стягнення відповідно до частини першої статті 182 КУпАП за те, що 19 жовтня 2017 року вона здійснювала роботу розважального закладу «Спорт - лото» після 22:00, чим порушила тишу у нічний час та вимоги рішення виконавчого комітету Луцької міської ради.

Однак вказана постанова не містить чіткого опису (викладу) обставин вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, в ній не зазначено, які саме протиправні дії ОСОБА_1 кваліфіковані як адміністративне правопорушення передбачене статтею 182 КУпАП.

Окрім цього слід зазначити, що ОСОБА_1 не є субєктом, який здійснює господарську діяльність в розважальному закладі «Спорт - лото» та не перебуває в трудових правовідносинах з особою, яка здійснює таку діяльність у вказаному закладі.

З наявної в матеріалах справи цивільно правової угоди та додатку до неї видно, що ОСОБА_1 лише надає послуги ФОП ОСОБА_3 по прибиранню та забезпеченню підтримання санітарних умов у розважальному закладі«Спорт - лото».

Відтак ОСОБА_1 не вчиняла адміністративного правопорушення передбаченого статтею 182 КУпАП, за яке на неї накладено штраф в розмірі 85 грн.

Щодо посилання суду першої інстанції на те, що позивач визнала свою вину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, то таке не заслуговує на увагу, оскільки визнання особою своєї вини не є доказом вчинення нею адміністративного правопорушення та за відсутності таких не може бути підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Отже, висновок суду першої інстанції про правомірність дій відповідача щодо накладення на позивача адміністративного стягнення є помилковим.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що судом першої інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування оскаржуваної постанови та ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Керуючись статтями 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 грудня 2017 року у справі № 161/16645/17 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до дільничого офіцера поліції сектору превенції Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_2 про скасування постанови задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 19 жовтня 2017 року серії АА № 588969, винесену дільничим офіцером поліції сектору превенції Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_2.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя ОСОБА_4
судді ОСОБА_5
ОСОБА_6