Справа № 494/1234/17     
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2018-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2018 р.м.ОдесаСправа № 494/1234/17

Категорія: 5.5 Головуючий в 1 інстанції: Потоцька Н. В.
Час і місце ухвалення:13:06, м. Одеса

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук'янчук О.В.

ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до виконавчого комітету Чорноморської міської ради (далі ВК ЧМР) Одеської області про:

- визнання протиправним рішення відповідача №37394(3423-л) від 31 жовтня 2017 року;

- зобовязання відповідача взяти його сім'ю на квартирний облік, яка потребує поліпшення житлових умов, і надання житлового приміщення.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2018 року провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до ВК ЧМР Одеської області про визнання протиправним рішення №37394 (3423-л) від 31 жовтня 2017 року закрито.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться питання про скасування судового рішення в звязку з тим, що воно ухвалено з порушенням норм процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції виходив з того, що правовідносини, що склалися між сторонами в даній справі, є виключно цивільно-правовими, а відтак не можуть бути предметом спору в адміністративному процесі, оскільки в даному випадку наявний спір про право цивільне, а саме про визнання прав, свобод та охоронюваних законом інтересів, що виникають із житлових відносин. Оскільки даний спір не є публічно-правовим у розумінні приписів КАС України, так як стосується правовідносин, пов'язаних із особистими правами позивача на житло, що свідчить про наявність між сторонами відносин, зокрема, приватноправового характеру, що відповідно унеможливлює розгляд даної справи в порядку адміністративного судочинства, а тому суд першої інстанції дійшов висновку про закриття провадження по справі.

Судова колегія вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам п.1 ч.1 ст. 238, ст.ст. 243, 248 КАС України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказується, що згідно п.13 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №8 від 20 травня 2013 року, даний спір є публічно-правовим і повинен розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

Судова колегія не приймає до уваги ці доводи апелянта, виходячи з наступного.

Пунктом 13.1. Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №8 від 20 травня 2013 року встановлено: "Згідно з п.2 ч.1 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Особливий порядок забезпечення осіб публічної служби житлом, встановлений, зокрема, статтею 12 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", пов'язаний із проходженням ними публічної служби.

З урахуванням викладеного, вимоги, пов'язані із забезпеченням відповідно до вказаних законів осіб публічної служби житлом, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства."

Згідно абз.1 п.1 ст. 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.

За змістом ст. 15 ЦК України, під цивільною юрисдикцією розуміється компетенція загальних судів вирішувати, з додержанням процесуальної форми, цивільні справи у видах проваджень, передбачених цим Кодексом.

За загальним правилом, у порядку цивільного судочинства загальними судами вирішуються справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, зокрема, спори, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також із інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства (ст.ст. 3, 15 ЦПК України).

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Житлові спори - особливий різновид спорів, що торкаються житлових прав та інтересів громадян і організацій.

У порядку цивільного судочинства розглядаються спори щодо права особи на житло (приватизація житла, взяття на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або зняття з такого обліку, надання житла, користування жилим приміщенням у будинку державного чи приватного жилого фонду, житлово-будівельних кооперативів, у гуртожитках, встановлення автономного опалення у приміщенні державного житлового фонду, зняття з реєстраційного обліку місця проживання за наявності спору, зобов'язання органу влади чи органу місцевого самоврядування здійснити необхідні дії щодо утримання в належному стані житлового будинку, виселення, а також спори щодо забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків тощо).

Такі спори є житловими (цивільними) спорами, незалежно від участі у справі суб'єкта владних повноважень як відповідача.

З аналізу наведених правових норм слідує висновок, що спори щодо зобов'язання взяти на квартирний облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки у такому випадку особа звертається до суду за захистом порушеного цивільного права.

Аналогічний висновок викладений у ухвалі Вищого адміністративного суду України від 15 листопада 2017 року у справі №К/800/9928/15.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене й зважаючи на те, що спір між сторонами виник з приводу захисту невизнаного відповідачем права позивача та членів його сім'ї у сфері житлових правовідносин (права перебування на квартирному обліку із збереженням попереднього часу на отримання житла) і не стосується вирішення публічно-правового спору, пов'язаного з проходженням позивачем служби, то висновок суду першої інстанції про те, що цей спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, є правильним.

Враховуючи все вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень процесуального права при вирішенні спірного питання не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 312, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 квітня 2018 року.

Головуючий: ОСОБА_3
Суддя: Суддя: ОСОБА_4 ОСОБА_1