Справа № 816/630/18
Суддя: Лях О.П.
Дата ухвалення: 2018-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2018 р. м. ХарківСправа № 816/630/18

Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Лях О.П.

суддів: Яковенка М.М. , Старосуда М.І.

при секретарі судового засідання Жданюк А.О.,

за участю представника відповідача Божко Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Виконавчого комітету Полтавської міської ради на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 26.02.2018р. (м.Полтава, головуючий суддя І інстанції Шевяков І.С., повний текст складено 26.02.2018 року) по справі № 816/630/18 за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Полтавської міської ради, третя особа Сектор Державної регуляторної служби України у Полтавській області, про визнання протиправними та нечинними рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправними та нечинними рішення виконавчого комітету Полтавської міської ради № 273 від 28.12.2017 року "Про встановлення тарифів на перевезення пасажирів у пасажирському транспорті м.Полтава" та рішення № 274 від 28.12.2017 року "Про встановлення тарифів на перевезення пасажирів міським електричним транспортом - тролейбусом". (а.с.10-12)

Разом із позовною завою ОСОБА_2 подано клопотання про забезпечення позову в порядку статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом зупинення дії оскаржуваних рішень. (а.с.19)

В обґрунтування клопотання про забезпечення позову заявник зазначив про можливу загрозу заподіяння шкоди правам як самого позивача, так і необмеженого кола громадян, які користуються громадським транспортом у м.Полтаві, оскільки оскаржувані рішення вдповдача мають усі ознаки актів регуляторного характеру, однак прийняті були без дотримання відповідної процедури, передбаченої для прийняття такого роду актів.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 26.02.2018р. по справі № 816/630/18 задоволено клопотання ОСОБА_2 про забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії рішення виконавчого комітету Полтавської міської ради № 273 від 28.12.2017 року "Про встановлення тарифів на перевезення пасажирів у пасажирському транспорті м.Полтава" та рішення № 274 від 28.12.2017 року "Про встановлення тарифів на перевезення пасажирів міським електричним транспортом - тролейбусом" до прийняття судом рішення по суті у даній адміністративній справі. (а.с.1-4)

Не погодившись із судовим рішенням, виконавчий комітет Полтавської міської ради подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 26.02.2018р. по справі № 816/630/18 та відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії рішення Виконавчого комітету Полтавської міської ради № 273 від 28.12.2017 року "Про встановлення тарифів на перевезення пасажирів у пасажирському транспорті м.Полтава" та рішення № 274 від 28.12.2017 року "Про встановлення тарифів на перевезення пасажирів міським електричним транспортом - тролейбусом". (а.с.66-72)

В обґрунтування апеляційної скарги виконавчим комітетом Полтавської міської ради вказано на відсутність в оскаржуваній ухвалі суду першої інстанції вичерпного висновку щодо виникнення та існування у позивача порушеного відповідного права або охоронюваного законом інтересу, за захистом якого позивач звернувся до суду, а також вказано на відсутність висновків про існування очевидної небезпеки заподіянні шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Крім того, апелянтом повідомлено, що оскаржувані рішення виконавчого комітету Полтавської міської ради № 273 від 28.12.2017 року "Про встановлення тарифів на перевезення пасажирів у пасажирському транспорті м.Полтава" та рішення № 274 від 28.12.2017 року "Про встановлення тарифів на перевезення пасажирів міським електричним транспортом - тролейбусом" не містять норм регуляторного характеру, а їх прийняття не потребує реалізації передбачених Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» процедур. Відтак, відсутні ознаки очевидної протиправності оскаржуваних рішень.

При цьому апелянт відмічає, що суд першої інстанції не може вживати такі заходи забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом апеляційної інстанції, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши і обговоривши доводи апеляційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч.3 ст.3 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017) (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Як свідчать матеріали справи, рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради № 273 від 28.12.2017 року "Про встановлення тарифів на перевезення пасажирів у пасажирському транспорті м.Полтава", встановлено Комунальному підприємству «ПОЛТАВАЕЛЕКТРОТРАНС» Полтавської міської ради , ТОВ «ЛКЖС-ПОЛТАВА 2009», ПП «ЛЮЕ», ТОВ «ДЕЛКО КОМПАНІ», TOB «ТК ЕКСПРЕС - ЛАЙН», ТОВ «ЄВРОБУС ПОЛТАВА», ТОВ «ВІРАЖ - В», ФОП ОСОБА_3, ФОП ОСОБА_4 тариф на перевезення пасажирів у міському пасажирському транспорті - автобусі, який працює у звичайному режимі руху, не більше 5, 00 грн. (вартість разового проїзду одного пасажира).

Крім того, з метою забезпечення соціального захисту учнів та студентів встановлено КП «ПОЛТАВАЕЛЕКТРОТРАНС» Полтавської міської ради тариф на пільговий проїзд (девять навчальних місяців) в автобусі, який працює у звичайному режимі руху, в розмірі 4, 50 грн. (вартість разового проїзду одного пасажира за наявності учнівського/студентського квитка).

Відповідно до пункту 3 рішення, втратило чинність попереднє рішення виконавчого комітету Полтавської міської ради від 21.05.2015 № 91 «Про встановлення тарифів на перевезення пасажирів у пасажирському транспорті м. Полтава».

Рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради № 274 від 28.12.2017 року "Про встановлення тарифів на перевезення пасажирів міським електричним транспортом - тролейбусом" встановлені Комунальному підприємству «ПОЛТАВАЕЛЕКТРОАВТОТРАНС» Полтавської міської ради тарифи на перевезення пасажирів міським електричним електричним транспортом - тролейбусом на рівні 3, 00 грн. (вартість одного пасажироперевезення).

Крім того вказаним рішенням встановлено Комунальному підприємству «ПОЛТАВАЕЛЕКТРОАВТОТРАНС» Полтавської міської ради вартість проїзного квитка тривалого користування при перевезенні пасажирів міським електричним транспортом - тролейбусом, а саме:

для учнів шкіл - 45, 00 грн. на місяць;

для студентів денної форми навчання - 60,00 грн. на місяць;

для громадян - 120 грн. на місяць;

для службових поїздок працівників підприємств, установ а організацій - 180 грн. на місяць.

Пунктом третім вказаного рішення визначено вважати таким, що втратило чинність рішення виконавчого комітету Полтавської міської ради від 21.05.2015 року № 92 «Про встановлення тарифів на перевезення пасажирів у міському електричному транспорті - тролейбусі».

Задовольняючи клопотання позивача про забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваних рішень, суд першої інстанції виходив з того, що обраний судом захід забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем вимогами, таким, що відповідає предмету позову, та вжиття таких заходів жодним чином не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, оскільки спрямовано лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до приписів статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано положеннями ст.ст.150-158 КАС України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі.

Наявність такого інституту є однією з гарантій виконання судового рішення і спрямоване на забезпечення принципу обов'язковості судових рішень.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому судового рішення, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Відповідно до вимог ч.ч.1 та 2 ст.150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи.

При цьому, положеннями ч.2 ст.150 КАС України в якості підстав для вжиття заходів забезпечення позову передбачено наступні:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

В той же час, слід враховувати, що положеннями ч.1 ст.151 КАС України визначені види забезпечення позову, а саме: 1) зупинення дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) заборона відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановлення обов'язку відповідача вчинити певні дії; 4) заборона іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупинення стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

При цьому, відповідно до ч.2 ст.151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Згідно із ч.5 ст.151 КАС України зупинення дії нормативно-правового акта як захід забезпечення позову допускається лише у разі очевидних ознак протиправності такого акта та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду з позовом щодо такого акта.

Отже, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що листами сектору Державної регуляторної служби України в Полтавській області № 13.15-05/25 від 31.01.2017 року та №13.15-05/57 від 22.02.2017 року надано роз'яснення Полтавській міській раді про те, що проекти рішень Виконавчого комітету Полтавської міської ради №273 від 28.12.2017 року та № 274 від 28.12.2017 року не містять норм регуляторного характеру, а їх прийняття не потребує реалізації передбачених Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" процедур.

Проте, відповідно до ст.1 Закону України від 11.09.2003 року № 160-IV "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" регуляторний акт - це: прийнятий уповноваженим регуляторним органом нормативно-правовий акт, який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб'єктами господарювання; прийнятий уповноваженим регуляторним органом інший офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, застосовується неодноразово та щодо невизначеного кола осіб і який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб'єктами господарювання, незалежно від того, чи вважається цей документ відповідно до закону, що регулює відносини у певній сфері, нормативно-правовим актом.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги відповідача про відсутність порушеного права позивача оскаржуваними рішеннями та звертає увагу, що не досліджуючи змісту оскаржуваних актів відповідача, вже із самих назв оскаржуваних актів вбачається, що вони спрямовані на встановлення тарифів на перевезення пасажирів, тобто передбачають правове регулювання господарських відносин між перевізниками та споживачами послуг з перевезення, застосовуються неодноразово щодо невизначеного кола осіб, а тому вказані доводи спростовуютьтся висновками суду першої інстанції про те, що наведені позивачем у заявленому клопотанні обставини свідчать, що для можливого відновлення прав, свобод та інтересів позивача та необмеженого кола осіб без вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Колегія суддів також відзначає, що зупинення дії оскаржуваних рішень відповідача носить тимчасовий характер, не скасовує його, а спрямоване на забезпечення виконання рішення суду у разі задоволення адміністративного позову та недопущення настання його негативних наслідків для позивача.

Зазначене відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Суд першої інстанції правильно зробив посилання на принципи, викладені в Рекомендації NR (89)8 про тимчасовий захист у адміністративних справах, прийнятій Комітетом Міністром Ради Європи 13 вересня 1989 року, які містять заклик до компетентних судових органів у разі, якщо виконання адміністративного рішення може завдати значної шкоди приватним особам, на яких воно спрямоване, ужити належні заходи тимчасового захисту.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, висновки суду першої інстанції є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції - відсутні.

Доводи, які містяться в апеляційній скарзі, висновків суду та обставин справи не спростовують.

Враховуючи вищевказане та керуючись ст.ст.2, 229, 241, 242, 243, 250, 308, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Полтавської міської ради - залишити без задоволення.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 26.02.2018р. по справі № 816/630/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 23 квітня 2018 року.

Головуючий суддя (підпис)О.П. Лях
Судді(підпис) (підпис) М.М. Яковенко М.І. Старосуд