Справа № 824/780/17-а
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2018-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/780/17-а

Головуючий у 1-й інстанції: Боднарюк О.В.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

18 квітня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Сторчака В. Ю. Мельник-Томенко Ж. М. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Томашук А.В.,

позивача: ОСОБА_2,

представника позивача: ОСОБА_3,

представника відповідача: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 04 січня 2018 року (у повному обсязі складене 12 січня 2018 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 (далі - позивач) до Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В :

Позивач 12.10.2017 звернувся із адміністративним позовом до Чернівецького окружного адміністративного суду в якому просив: визнати протиправним та скасувати наказ головного управління Національної поліції № 416 від 30.08.2017 про притягнення до дисциплінарної відповідальності; визнати протиправним та скасувати наказ № 128 від 31.08.2017 про звільнення; поновити з 01.09.2017 на посаді старшого інспектора з дорожнього нагляду сектору превенції Кіцманського відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області в званні старшого лейтенанта поліції; стягнути середню заробітну плату за час вимушеного прогулу.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 04.01.2018 в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано, те що службове розслідування було поверхневе, неповне, при звільненні не враховано ставлення до виконання службових обовязків, рівень кваліфікації а також обставина, що позивач є учасником АТО. При ухваленні рішення про звільнення також не враховано сімейний стан позивача, те що на утриманні має малолітніх дітей та є єдиним годувальником в сімї. Також відповідачем не доведено необхідність саме звільнення як найсуворішого дисциплінарного стягнення. Крім того, вважає, що судом І інстанції безпідставно не визнано поважність причин невиходу на роботу стан здоровя, та вважає, що суд безпідставно прийшов до висновку, що хворобливий стан позивача у причинному звязку з вчиненим проступком міг бути вагомою і поважною причиною невиходу на навчання і службу в тому випадку, якби позивач звернувся по медичну допомогу в період 29.08.2017 або ж робочий час 30.08.2017.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу вказавши, що судом І інстанції вірно встановлено відсутність поважних причин неявки позивача на навчання в тренінговий центр 29.08.2017 та прогулу 30.08.2017 з 09:00 до 13:00. Крім того, відповідачем спростовано доводи позивача викладені в апеляційній скарзі.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримали в повному обсязі та просили колегію суддів її задовольнити.

Представник відповідача заперечив проти апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлені та неоспорені сторонами такі обставини.

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, в період з 26.06.2006 по 31.08.2017 перебував на службі в органах внутрішніх справ УМВС України в Чернівецькій області. З 07.11.2015 його прийнято на службу в Національну поліцію України. На час звільнення перебував на посаді старшого інспектора з дорожнього нагляду сектору превенції Кіцманського відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області у званні старшого лейтенанта (відомості трудової книжки АВ №098745).

23.08.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000110 внесено відомості відносно ОСОБА_2 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.27, ч.3 ст. 368 КК України.

28.08.2017 ОСОБА_2 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.27, ч.3 ст. 368 КК України, а саме отримання від ОСОБА_5 неправомірної вигоди в сумі 10000 грн., яка виявлена та вилучена 28.08.2017 під час огляду місця події та допитано в якості підозрюваного.

30.08.2017 наказом Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області № 814 призначено службове розслідування по факту не прибуття 29.08.2017 до Тренінгового центру ГУНП в Чернівецькій області старшого інспектора з дорожнього нагляду сектору превенції Кіцманського відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 на семінар-тренінг з підвищення кваліфікації.

Проведення службового розслідування доручено комісії у складі: голова комісії-полковник поліції ОСОБА_6, заступник начальника УКЗ ГУНП в Чернівецькій області начальник відділу ІОС. Члени комісії: - підполковник поліції ОСОБА_7, старший оперуповноважений Чернівецького управління ДВБ НП України; - майор поліції ОСОБА_8, інспектор відділу ІОС УКЗ ГУНП в Чернівецькій області.

За наслідками проведеного службового розслідування складено висновок від 30.08.2017 згідно якого встановлено, що інспектор з дорожнього нагляду сектору превенції Кіцманського відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_2В 29.09.2017 з 09год. 00хв. по 17год. 00хв. був відсутній на заняттях з короткострокового підвищення кваліфікації, а 30.08.2017 в період з 09год.00хв. по 13год. 00хв. без поважних причин не вийшов на службу.

30.08.2017 на підставі висновку службового розслідування начальником ГУНП в Чернівецькій області винесено наказ №416 "Про покарання", яким за грубе порушення службової дисципліни старшого інспектора з дорожнього нагляду сектору превенції Кіцманського відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 звільнено зі служби в поліції. Наказом також констатовано те, що в ході службового розслідування знайшла обєктивне підтвердження інформація про відсутність позивача 29.08.2017 на навчанні, та невихід на службу 30.08.2017 з 09.00год. по 13.00год. без поважних причин, що згідно п.4. ст. 40 КЗпП України кваліфіковано як прогул без поважних причин.

31.08.2017 начальником ГУНП в Чернівецькій області винесено Наказ №128 о/с, згідно якого звільнено зі служби в поліції на п.6 ч.1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2

Не погодившись із вказаними наказами позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджено порушення позивачем трудового законодавства, вчинення прогулу всупереч приписам Закону України "Про Національну поліцію", Дисциплінарного статуту, які визначають обов'язок поліцейського з дотримання Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, у чому полягає сутність службової дисципліни.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Частиною 2 ст.19 Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон №580-VIII) передбачено, що підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Згідно п.6 ч.1 ст.77 Закону №580-VIII, поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема, у звязку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Статтею 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" у зв'язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію" від 23.12.2015 №901-VIII, до набрання чинності Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції" поширено на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" від 22.02.2006 №3460-IV (далі - Дисциплінарний статут №3460-IV), яким визначається сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

На момент прийняття оскаржуваних наказів, Дисциплінарний статут Національної поліції України не затверджено. Відповідно до п.4 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію", до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Таким чином, до спірних правовідносин застосовуються норми Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, як такі, що не суперечать Закону України "Про Національну поліцію".

Статтею 1 Дисциплінарного статуту №3460-IV визначено, що службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно ст. 2 Дисциплінарного статуту №3460-IV, дисциплінарний проступок - це невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Відповідно до ст.5 Дисциплінарного статуту №3460-IV, за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Пунктом 6 ст. 12 Дисциплінарного статуту №3460-IV передбачено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни може накладатися такий вид дисциплінарного стягнення, як звільнення з органів внутрішніх справ.

Згідно зі ст.14 Дисциплінарного статуту №3460-IV, з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України (ч.4 ст.14 Дисциплінарного статуту №3460-IV).

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 №230 затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 02.04.2013 за №541/23073 (далі - Інструкція).

Відповідно до п. 1.1. Інструкції службове розслідування - комплекс заходів, які здійснюються у межах компетенції з метою уточнення причин і умов подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, ступеня вини особи (осіб), якою (якими) вчинено дисциплінарний проступок, а також з'ясування інших обставин.

Підставами для проведення службового розслідування є порушення особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС (рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України) чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України і можуть викликати суспільний резонанс (п. 2.1 Інструкції).

Підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника (п.2.6 Інструкції).

Згідно п. 8.3 Інструкції, в описовій частині висновку службового розслідування викладаються встановлені при проведенні службового розслідування відомості про: обставини, за яких особа (особи) РНС скоїла(и) дисциплінарний проступок або які стали підставою для призначення службового розслідування, а також те, чи мали вони місце взагалі; час, місце, спосіб, мотив та мету вчинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв'язку з цим; посаду, звання, прізвище, ім'я та по батькові, персональні дані (дата та місце народження, освіта, період служби в органах внутрішніх справ і на займаній посаді - з дотриманням вимог Закону України "Про захист персональних даних"), характеристику особи (зокрема, про наявність або відсутність у неї діючих дисциплінарних стягнень), винної в учиненні дисциплінарного проступку, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли вказаним обставинам; наявність причинного зв'язку між неправомірними діяннями особи РНС та їх наслідками; умови, що передували скоєнню дисциплінарного проступку або спонукали до цього; вимоги законодавства або посадові обов'язки, які було порушено; наявність вини особи (осіб) РНС, обставини, що пом'якшують чи обтяжують ступінь відповідальності, а також ставлення до скоєного.

Згідно з наказом ГУНП в Чернівецькій області від 11.07.2017 № 693 "Про організацію та проведення навчальних зборів на ІІІ квартал 2017 року із працівниками ГУНП в Чернівецькій області" та на підставі службової телеграми ГУНП в Чернівецькій області від 22.08.2017 № 3721/123/05/12-2017, у період з 28.08.2017 по 29.08.2017 включно на базі тренінгового центру ГУНП в Чернівецькій області проводились заняття короткострокового підвищення кваліфікації.

Згідно додатку до службової телеграми ГУНП від 22.08.2017 №3721/123/05/12-2017, старший лейтенант поліції ОСОБА_2 зобовязаний був пройти навчання з 28.08.2017 по 29.08.2017 включно. Однак з 09 год.00 хв. по 17 год.00 хв. на заняттях був відсутній.

Згідно матеріалів справи, до УКЗ ГУНП в Чернівецькій області 30.08.2017 надійшла доповідна записка т.в.о. начальника тренінгового центру ГУНП в Чернівецькій області підполковника поліції ОСОБА_9, про те, що 29.08.2017 з 09 год.00 хв. по 17 год.00 хв. на заняттях з короткострокового підвищення кваліфікації був відсутній інспектор з дорожнього нагляду сектору превенції Кіцманського відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_2

При цьому, згідно пояснень позивача, 28.08.2017 він був доставлений до військової прокуратури в звязку з підозрою у вчиненні злочину, та з яким протягом дня проводились слідчі дії.

Також позивачем вказано, що в період з 09 год. 00 хв. по 17 год. 00 хв. 29.09.2017 позивач утримувався у військовій прокуратурі, що також підтверджується рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці, та роздруківкою вхідних та вихідних телефонних розмов позивача із привязкою до базових станцій операторів мобільного звязку, з якої вбачається, що в період часу 29.08.2017 та 30.08.2017 вказаний номер зареєстрований базовими станціями за адресами м.Чернівці вул.Фрунзе,2 та м.Чернівці вул. Героїв Майдану, 56, які зі слів представника позивача є найближчими станціями до приміщення військової прокуратури.

08.12.2017 на виконання ухвали суду І інстанції щодо витребування доказів, листом національного антикорупційного бюро України № 014-180/45654 повідомлено, що слідчі та процесуальні дії із участю ОСОБА_2 не проводилися, зазначена особа до приміщень цих органів не викликалась.

Листом військової прокуратури Чернівецького гарнізону від 08.12.2017 №02-3175 вих.17 повідомлено, що 28.08.2017 з участю ОСОБА_2 проведено ряд слідчих дій, і цього ж дня кримінальне провадження скеровано до НАБУ. За наявною інформацією 30.08.2017 детективом НАБУ ОСОБА_2 було допитано в якості підозрюваного.

Згідно матеріалів справи, факт відвідування і перебування 29.08.2017 позивача в приміщенні військової прокуратури знайшов своє часткове підтвердження, виходячи із показів свідка ОСОБА_10, який в суді І інстанції підтвердив перебування ОСОБА_2 в період з 08.30 год. до 09.00 год. 29.08.2017 в приміщенні прокуратури. При цьому, судом І інстанції вірно вказано, що така обставина не спростовує заперечень відповідача, про те, що ОСОБА_2 був відсутній протягом всього робочого дня на навчанні, або ж був позбавлений можливості прибути в тренінговий центр чи повідомити безпосереднє керівництво про причини відсутності.

Доводи представника позивача з посиланням на ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівці від 15.09.2017, як і відомості з роздруківки телефонних розмов не доводять поважність причин відсутності позивача на службі 29.08.2017, оскільки в згаданому рішенні суду тільки констатовано заяви ОСОБА_2 про його утримання в приміщенні військової прокуратури, однак висновки суду з даного приводу не наведено і відповідно таких обставин не встановлено.

Судом першої інстанції встановлено, що з участю ОСОБА_2 30.08.2017 в приміщенні військової прокуратури було проведено слідчі дії, а саме допит останнього, однак вказані дії проводились в період з 15.00 год. до 15.40 год., що по своїй суті не є доказом поважної причини щодо невиходу на службу в період з 09.00 год. до 13.00 год. 30.08.2017.

Щодо посилання позивача на перебування у адвокатському офісі 30.08.2017 з 9:00 год. до 13:00 год. з метою укладання угоди про надання правової допомоги, вивчення матеріалів кримінального провадження тощо, слід зазначити наступне. Будучи поліцейським, позивач зобовязаний неухильно дотримуватись вимог законів України, Дисциплінарного статуту та Правил внутрішнього трудового розпорядку тощо. Проте, всупереч вищенаведеним нормам, позивач не повідомив керівництво про наявність поважних причин відлучитися з роботи.

Доводи позивача про те, що його керівництву було відомо про те, що він не може вийти на роботу не знайшли свого підтвердження під час судового засідання оскільки підтверджується лише поясненнями позивача і суперечить наявним доказам у матеріалах справи, зокрема письмовим поясненням відповідних посадових осіб, роздруківкам з телефонної переписки позивача та працівника сектору кадрового забезпечення ОСОБА_11

Відносно складання акту про відмову від дачі пояснень слід зазначити таке.

Згідно п.п. 6.2.2. розділу IV Інструкції, у разі відмови опитуваної особи надати пояснення в обовязковому порядку документально засвідчити таку відмову складанням акта. Акт засвідчується підписами не менше двох осіб, одна з яких обовязково повинна бути виконавцем. Акт у триденний строк з моменту складання в установленому порядку реєструється в канцелярії (секретаріаті) за місцем проходження служби виконавця, а в разі неможливості - в органі (підрозділі) внутрішніх справ, працівник якого допустив порушення, після чого вказаний акт приєднується до матеріалів службового розслідування.

Позивач пояснює свою причину відмови від дачі пояснень тим що він нібито у той час знаходився у транспортному засобі, який їхав по дорозі до військової прокуратури, проте на підтвердження своїх пояснень, ні позивачем, ні його представником не було надано жодного підтвердження вказаного, не заявлено клопотання щодо виклику свідків (зокрема працівників військової прокуратури) які б могли підтвердити відсутність у позивача можливостей надати відповідні пояснення члену комісії з проведення службового розслідування.

Посилання позивача на ст. 149 КЗпП (порядок застосування дисциплінарних стягнень) є безпідставним з огляду на наявність спеціального законодавства (Інструкція № 230), що регулює порядок проведення службових розслідувань в ОВС та зокрема і порядок отримання пояснень від особи, щодо якої проводиться службове розслідуванім.

Таким чином, складання акту про відмову позивача від надання пояснень відбулося з дотриманням усіх вимог вищевказаної Інструкції, а посилання позивача на наявність її порушення безпідставні.

Відносно посилань позивача на перебування в хворобливому стані, як на підставу відсутності на навчанні та роботі, суд І інстанції вірно вказав та підтверджується матеріалами справи, що позивач дійсно звертався по медичну допомогу, і перебував на стаціонарному лікуванні, проте звернення по медичну допомогу відбулось 30.08.2017 у вечірній час, а на стаціонарному лікуванні останній перебував 31.08.2017, що по своїй суті не спростовує дисциплінарного проступку. При цьому, судом І інстанції вірно зазначено, що хворобливий стан позивача у причинному звязку з вчиненим проступком міг бути б вагомою і поважною причиною не виходу на навчання і службу в тому випадку, якби позивач звернувся по медичну допомогу в період 29.08.2017, або ж робочий час 30.08.2017. Також, позивачем не доведено, що через хворобливий стан він не міг повідомити керівництво про відсутність на службі.

Крім того, позивач, у разі перебування у хворобливому стані мав би дотримуватись встановленого порядку для отримання відповідного документу, який засвідчував його тимчасову непрацездатність.

Порядок та умови видачі, продовження та обліку документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, здійснення контролю за правильністю їх видачі визначений в Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженою наказом МОЗ від 13.11.2001 № 455, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 4.12.2001 за № 1005/6196 (далі - Інструкція 455).

Відповідно до п 2.22. розділу II Інструкції 455, тимчасова непрацездатність осіб рядового і начальницького складу засвідчується довідкою органу, у сфері управління якого перебувають заклади охорони здоровя. У разі вибору особою рядового і начальницького складу лікуючого лікаря і лікувально-профілактичного закладу не за місцем проживання чи роботи довідка видається відповідно до пункту 1.9 розділу 1 цієї Інструкції.

Згідно п. 1.9. розділу І Інструкції 455, листок непрацездатності (довідка) в амбулаторно-поліклінічних закладах видається лікуючим лікарем (фельдшером) переважно за місцем проживання чи роботи. У разі вибору особою лікуючого лікаря і лікувально- профілактичного закладу не за місцем проживання чи роботи документи, що засвідчують тимчасову непрацездатність, видаються за наявності заяви-клопотання особи, погодженої з головним лікарем обраного лікувально-профілактичного закладу, або його заступником, засвідченої підписом та круглою печаткою лікувально-профілактичного закладу.

При цьому, покази свідків ОСОБА_12 Альдульхамида, ОСОБА_13 та наявність письмового доказу, а саме картки виїзду швидкої медичної допомоги № 44372 на які посилається позивач не підтверджують поважності прогулу навчання 29.08.2017 та невихід на службу 30.08.2017 з 09.00год. по 13.00год.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо наявності дисциплінарного проступку, скоєного позивачем, який полягав у вчиненні ним прогулу, а відтак спірні накази відповідача є такими, що прийняті в межах повноважень, і в спосіб визначений нормативно-правовими актами.

Згідно ч. 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України вказано, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, відповідачем доведено правомірність прийняття спірних рішень та спростовано доводи позивача щодо їх протиправності, а тому, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відмови в задоволенні заявлених позовних вимог.

Оскільки доводи апеляційної скарги позивача не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 04 січня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 20 квітня 2018 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_14 ОСОБА_15