Справа № 826/17849/16
Суддя: Васильченко І.П.
Дата ухвалення: 2018-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

20 лютого 2018 року 12:15 № 826/17849/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Васильченко І.П., при секретарі судового засідання Ксендзові А.С. розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОфісу великих платників податків Державної фіскальної служби
до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Національні інвестиції»
провизнання протиправної бездіяльності, зобов'язання вчинити дії,

за участю представників сторін:

від позивача: Мельник І.О.;

від відповідача: Кривенко С.А.

На підставі ч. 1 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 20 лютого 2018 року проголошено скорочене (вступна та резолютивна частини) судове рішення. Виготовлення рішення у повному обсязі відкладено, про що повідомлено осіб, які брали участь у розгляді справи, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 243 названого Кодексу. Під час проголошення скороченого (вступної та резолютивної частин) судового рішення сторонам роз'яснено зміст судового рішення, порядок і строк його оскарження, а також порядок отримання повного тексту рішення.

В С Т А Н О В И В:

Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби України звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Національні інвестиції», в якому просить, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог:

1. Визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Національні інвестиції» Волощука Ігоря Григоровича щодо неприйняття кредиторських вимог (суми податкового боргу) у розмірі 72 039 018,56 грн. та невключення останніх до Реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Банк «Національні інвестиції».

2. Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Національні інвестиції» Волощука Ігоря Григоровича прийняти кредиторські вимоги Офісу великих платників податків ДФС у розмірі 72 039 018,56 грн. та включити останні до Реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Банк «Національні інвестиції».

Ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 23.01.2017 р. суддею Келебердою В.І. відкрито провадження по справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 26.10.2017 р. справу прийнято до свого провадження суддею Васильченко І.П.

Позовні вимоги мотивовані протиправною бездіяльністю відповідача щодо невключення кредиторських вимог позивача до Реєстру акцептованих вимог кредиторів банку.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, оскільки заявлені позивачем кредиторські вимоги не були включені до Реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Представник відповідача заперечував проти заявлених позовних вимог з огляду на те, що основні зобов'язання по кредиторським вимогам було включено до Реєстру акцептованих вимог кредиторів.

В судовому засіданні 20.02.2018 р. суд протокольною ухвалою замінив неналежного відповідача Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Національні інвестиції» Волощука І.Г. на Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Національні інвестиції» Лунньо І.В.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

АТ «Банк «Національні інвестиції» є платником податків і зборів, згідно з Податковим кодексом України, та перебуває на обліку в Офісі великих платників податків ДФС.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 17.09.2015 р. № 613 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Національні інвестиції» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17.09.2015 р. № 172 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Національні інвестиції» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Згідно з даним рішенням у ПАТ «Банк «Національні інвестиції» запроваджено тимчасову адміністрацію на три місяці з 18.09.2015 р. до 17.12.2015 р. включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора АТ «Банк «Національні інвестиції» начальнику відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Волощуку Ігорю Григоровичу строком на 3 місяці з 18.09.2015 р. до 17.12.2015 р. включно.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 01.12.2015 р. № 853 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Національні інвестиції» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.12.2015р . № 214 «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк «Національні інвестиції» та делегування повноважень ліквідатора банку».

В газеті «Голос України» від 05.12.2015 № 230 (6234) опубліковано оголошення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про ліквідацію АТ «Банк «Національні інвестиції».

Податковий борг АТ «Банк «Національні інвестиції» з податку на додану вартість у сумі 54 648,61 грн. виник в результаті самостійно задекларованих грошових зобов'язань.

Відповідно до вимог п. 5 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Офісом великих платників податків ДФС листом від 10.12.2015 р. № 26772/10/28-10-23-26 було направлено заяву про кредиторські вимоги на зазначену суму податкового боргу.

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Національні інвестиції» Волощук І.Г. листом від 19.04.2016 р. № 2115/16-2 було повідомлено Офіс великих платників податків ДФС про включення кредиторських вимог до Реєстру акцептованих вимог кредиторів у сумі 54 648,61 грн. та віднесення їх до 8 черги погашення.

Податковий борг АТ «Банк «Національні інвестиції» з податку на прибуток у сумі 175 630 533,50 грн. (з урахуванням наявної переплати станом на 20.05.2016 р. у сумі 615 237,50 грн.) виник у зв'язку з несплатою грошового зобов'язання, визначеного у податковій декларації з податку на прибуток за 1 квартал 2016 р. від 10.05.2016 р. у сумі 176 245 771,00 грн.

Щодо податкового боргу з податку на прибуток заявлялись кредиторські вимоги на суму податкового боргу з податку на прибуток, згідно листа Офісу від 24.05.2016 р. № 11528/10/28-10-17-1-24.

Станом на 27.02.2017 р. податковий борг з податку на прибуток за АТ «Банк «Національні інвестиції» складає 71 465 504,30 грн., що підтверджується витягом з інтегрованої картки платника податку на прибуток.

Інші немайнові вимоги, а саме: включення до Реєстру акцептованих вимог кредиторів податкових зобов'язань з податку на додану вартість на суму 89 684,00 грн. та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування 483 830,26 грн. залишаються також невключеними до Реєстру.

Отже, згідно вимог позивача, загальна сума кредиторських вимог до Уповноваженої особи щодо включення до Реєстру акцептованих вимог кредиторів складає 72 039 018,56 грн.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб встановлені Законом України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон № 4452-VI).

Пунктом 2 ч. 1 ст. 2 Закону № 4452-VI передбачено, що під виведенням неплатоспроможного банку з ринку слід розуміти заходи, які здійснює Фонд стосовно банку, віднесеного до категорії неплатоспроможних, щодо виведення його з ринку одним із способів, визначених статтею 39 цього Закону.

За ч. 1 ст. 34 Закону № 4452-VI Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, відповідно до пункту 16 частини першої статті 2 Закону № 4452-VI, називається тимчасовою адміністрацією.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону № 4452-VI з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Відповідно до ст. 44 Закону №4452 Національний банк України приймає рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку за пропозицією Фонду та з інших підстав, передбачених Законам України "Про банки і банківську діяльність".

Фонд не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, розміщує інформацію про це на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет.

Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відомості про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду повинні містити: 1) найменування та інші реквізити банку, що ліквідується; 2) дату та номер рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 3) дату та номер рішення виконавчої дирекції Фонду про призначення уповноваженої особи Фонду; 4) прізвище, ім'я та по батькові уповноваженої особи Фонду; 5) інформацію про місце та строк приймання вимог кредиторів.

Відповідно до п. 4 ст. 45 Закону №4452 Уповноважена особа Фонду в семиденний строк з дати прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку розміщує оголошення, що містить відомості про ліквідацію банку відповідно до частини третьої цієї статті, в усіх приміщеннях банку, в яких здійснюється обслуговування клієнтів.

Ч. 5 ст. 45 Закону №4452 передбачено, що протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Відповідно до абз.4 ч. 1 ст. 48 Закону № 4452 Уповноважена особа Фонду з дня свого призначення, зокрема, складає реєстр акцептованих вимог кредиторів та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Згідно ст. 49 Закону № 4452 Уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону уповноважена особа Фонду здійснює такі заходи: 1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; 2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні уповноваженої особи Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду. Будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебіг ліквідаційної процедури.

Протягом 20 днів з дня затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів уповноважена особа Фонду сповіщає кредиторів про акцептування їх вимог шляхом розміщення повідомлення на офіційному сайті Фонду, неплатоспроможного банку, а також у приміщеннях такого банку в доступному для відвідувачів місці.

Уповноважена особа Фонду не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за виключенням погашення за погодженням з виконавчою дирекцією Фонду вимог за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури.

Вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем заявлено вимогу про включення суми кредиторських вимог в розмірі 72 039 018,56 грн. до Реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону № 4452 встановлено черговість здовження вимог кредиторів, зокрема, до другої черги віднесено грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов'язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Відповідно до п. 6.1 глави 6 розділу V Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.07.2012 № 2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.09.2012 р. за № 1581/21893 встановлено черговість та порядок задоволення вимог кредиторів до банку, в тому числі до другої черги віднесено грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов'язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. До грошових вимог щодо заробітної плати включається заборгованість за заробітною платою, податками і зборами, єдиним внеском на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що виникли із зобов'язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Інша заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування не підлягає включенню до реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону № 4452 оплата витрат, пов'язаних із здійсненням ліквідації, проводиться позачергово протягом усієї процедури ліквідації банку в межах кошторису витрат, затвердженого Фондом. До цих витрат, зокрема, належить витрати на виплату вихідної допомоги звільненим працівникам банку.

Відповідно до п. 6.8 глави 6 розділу V Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.07.2012 р. № 2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.09.2012 р. за № 1581/21893 оплата витрат, пов'язаних із здійсненням ліквідації здійснюється позачергово протягом усієї процедури ліквідації банку в межах кошторису витрат банку, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду. До цих витрат, зокрема, належать витрати на виплату вихідної допомоги звільненим працівникам банку та витрати щодо сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Отже, заборгованість банку перед працівниками з невиплаченої компенсації за невикористану відпустку та вихідної допомоги, що виникла після початку процедур ліквідації банку та сплата єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування здійснюється позачергово без включення цих вимог до Реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Судом встановлено, що рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 21.12.2017 р. № 5467 «Про затвердження змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Банк «Національні інвестиції» затверджено зміни № 7 до переліку (реєстру) вимог кредиторів ПАТ «Банк «Національні інвестиції», в тому числі змінено суму акцептованих вимог Офісу великих платників податків ДФС та включено до 7 черги реєстру вимоги на суму 64215710,63 грн.

В той же час, заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування включена до Реєстру акцептованих вимог кредиторів частково, а саме: заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 357591,71 грн. включено до реєстру акцептованих вимог кредиторів у 2 чергу.

Отже, станом на день розгляду даної справи відповідач включив вищевказану заборгованість до Реєстру акцептованих вимог кредиторів, а тому суд не вбачає протиправної бездіяльності Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Національні інвестиції» Волощука Ігоря Григоровича щодо неприйняття кредиторських вимог (суми податкового боргу) у розмірі 72 039 018,56 грн. та невключення останніх до Реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Банк «Національні інвестиції».

Щодо вимоги позивача про включення до Реєстру вимог кредиторів АТ «Банк «Національні інвестиції» пені за несвоєчасну сплату податків, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 46 Закону № 4452 під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Залежно від цільового призначення зобов'язання можуть поділятися на основні та додаткові (акцесорні). Додаткові зобов'язання призначені для забезпечення виконання основного зобов'язання. Вони є спеціальними забезпечувальними засобами, які стосуються лише до тих зобов'язань, для яких їх спеціально встановлено законом або домовленістю сторін. Забезпечення виконання зобов'язання стимулює боржника до належного виконання ним основного зобов'язання, оскільки в іншому випадку на нього буде покладено додаткові майнові обтяження. До додаткових зобов'язань належать зобов'язання щодо неустойки, поруки, завдатку, застави, притримання та інше.

Відповідно до пп. 14.1.162 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми грошових зобов'язань у вставлених цим Кодексом випадках та не сплачена у встановлені законодавством строки.

Таким чином, оскільки пеня у зв'язку із порушенням строків виплати податків є додатковим зобов'язанням, відповідно позовні вимоги в частині включення останньої до Реєстру акцептованих вимог кредиторів не підлягають задоволенню.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 (справа щодо оскарження бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо заяв про злочини) зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб'єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Утвердження правової держави відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8, статті 55 Основного Закону України полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту. Конституційний Суд України у своїх рішеннях послідовно підкреслював значущість положень статті 55 Конституції України щодо захисту кожним у судовому порядку своїх прав і свобод від будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб, а також стосовно неможливості відмови у правосудді.

Відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами.

Рішення, прийняті суб'єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 5 Кодексу адміністративного судочинства України.

Аналіз вищезгаданих норм права дає підстави вважати, що судовому захисту підлягають порушені права, свободи та інтереси, належні безпосередньо заявникам.

Позивачем не надано належних доказів порушення його прав, свобод та інтересів діями чи бездіяльністю відповідача у зв'язку із чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч. 2 цієї статті).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 названого Кодексу у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Виходячи із положень ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог, оцінивши докази, які є у справі, та пояснення сторін за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст. ст. 72-77, 139, 242- 243, 245-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби відмовити повністю.

Рішення суду відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.П.Васильченко

Повний текст судового рішення складено та підписано 27.03.2018 р.