Справа № 817/1045/17
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2018-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Справа № 817/1045/17
ПОСТАНОВА

іменем України

"18" квітня 2018 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кузьменко Л.В.

суддів: Іваненко Т.В.

ОСОБА_1,

за участю секретаря Нероди І.В.,

представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "10" листопада 2017 р. (судове рішення ухвалене суддею Щербаков В.В. в м.Рівне, відомості про час ухвалення судового рішення та дату складання повного тексту рішення відсутні) у справі за позовом ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Радивилівський елеватор" до Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень , -

ВСТАНОВИВ:

В липні 2017 року ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Радивилівський елеватор" звернулося до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень форми "Р" від 25.04.2017 № та форми "П" від 25.04.2017 № в частині зменшення від'ємного значення на суму 408451 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що висновки акта перевірки, на підставі якого прийнято оспорювані податкові повідомлення-рішення, не ґрунтуються на достовірних, об'єктивних та належним чином встановлених і відображених у акті даних, не відповідають фактичним обставинам та суперечать чинному законодавству.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 10.11.2017 року, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 23.11.2017, позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області форми "Р" від 25.04.2017 №.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області форми "П" від 25.04.2017 № в частині зменшення від'ємного значення на суму 408451 грн.

Присуджено на користь позивача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Радивилівський елеватор" за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області судовий збір в сумі 76197,78грн. (сімдесят шість тисяч сто дев'яносто сім гривень сімдесят вісім копійок).

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції Головне управління Державної фіскальної служби у Рівненській області звернувся з апеляційною скаргою, в якій вказує, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача та представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що у період з 06.03.2017 по 03.04.2017 ГУ ДФС у Рівненській області було проведено планову виїзну перевірку ТОВ "Радивилівський елеватор" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2016, за наслідками якої складено акт від 10.04.2017 №156/17-00-14-01/35882888 (т.1 а.а.с.11-38).

З акту перевірки слідує, що контролюючий орган, провівши перевірку, дійшов висновку щодо порушення ТОВ "Радивилівський елеватор":

- п.103.2, п.103.3 ст.103, абз.а п.160.1, п.160.2 ст.160 Податкового кодексу України, у звязку з чим занижено податок на доходи нерезидента за 2014 рік на суму 221227,00грн., при виплаті процентних доходів з джерелом їх походження з України нерезиденту ATSAGRIBUSINESS INVESTMENTS LIMITED (Республіка Кіпр) за кредитними договорами від 10.06.2008 №LA-19-08 та від 28.04.2011 №41;

- п.103.2, п.103.3 ст.103, абз.а пп.141.4.1, пп.141.4.2 п.141.4 ст.141 Податкового кодексу України, у звязку з чим занижено податок на доходи нерезидента за 2015 рік на суму 2028399,00грн., за 2016 рік на суму 1893174,00грн., у т.ч.: за І квартал 2016 року на суму 542139,00грн., за ІІ квартал 2016 року на суму 1351035,00грн., при виплаті процентних доходів з джерелом їх походження з України нерезиденту ATS AGRIBUSINESS INVESTMENTSLIMITED (Республіка Кіпр) за кредитними договорами від 10.06.2008 №LA-19-08 та від 28.04.2011 №41;

- п.44.1, п.44.2 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.138.2 ст.138, п.п.140.4.2 п.140.4 ст.140, п.141.2 ст.141 Податкового кодексу України, у звязку з чим завищено відємне значення обєкта оподаткування податком на прибуток на суму 18009076,00грн., в тому числі за 2014 рік на суму 17600625,00грн., за 2015 рік на суму 18009076,00грн., за 2016 рік на суму 18009076,00грн.

На підставі акта перевірки від 10.04.2017 №156/17-00-14-01/35882888 ГУ ДФС у Рівненській області сформовано податкові повідомлення-рішення: форми "Р" від 25.04.2017 №, яким збільшено грошове зобов'язання з податку на прибуток іноземних юридичних осіб на суму 4671400,25грн. (4142800,00грн. основне зобов'язання, 528600,25грн. штрафні санкції), та форми "П" від 25.04.2017 №, яким зменшено відємне значення обєкта оподаткування податком на прибуток на суму 18009076,00грн. (т.1 а.а.с.62, 64).

Вказані податкові повідомлення-рішення були оскаржені позивачем в адміністративному порядку, проте рішенням Державної фіскальної служби України від 19.06.2017 №13058/6/99-99-11-01-01-25 скарга ТОВ "Радивилівський елеватор" залишена без задоволення, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення без змін (т.1 - а.а.с.66-73).

Вирішуючи питання про правомірність винесення податковим органом податкового повідомлення-рішення форми "Р" від 25.04.2017 №, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав у відповідача для збільшення позивачу грошового зобов'язання з податку на прибуток іноземних юридичних осіб на суму 4671400,25грн. (з яких 4142800,00грн. основне зобов'язання, 528600,25грн. штрафні санкції).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Встановлено, що між ТОВ "Радивилівський елеватор" та ATS AGRIBUSINESS INVESTMENTS LIMITED (Республіка Кіпр) було укладено договори позики від 10.06.2008 №LA-19-08 та від 28.04.2011 №41, які належним чином зареєстровані в НБУ.

Впродовж 2014-2016 років ТОВ "Радивилівський елеватор" здійснювалась виплата процентів за користування позикою на користь ATS AGRIBUSINESS INVESTMENTS LIMITED із застосування зниженої ставки податку на доходи нерезидента, встановленої п.2 ст.11 Конвенції між Урядом України і Урядом Республіки Кіпр про уникнення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доходи від 08.11.2012, ратифікованої Законом України від 04.07.2013 №412-VII (надалі Конвенція 2012 року), у розмірі 2%.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент виплати доходу у 2014-2016 роках у ТОВ "Радивилівський елеватор" були в наявності Сертифікати резидентості, видані компетентним органом Республіки Кіпр, які підтверджують, що ATS AGRIBUSINESS INVESTMENTS LIMITED є резидентом Республіки Кіпр в розумінні Конвенції 2012 року і ці Сертифікати резидентності належним чином легалізовані та перекладені, були надані до перевірки.

В ході проведення перевірки ГУ ДФС у Рівненській області звернулося до ТОВ "Радивилівський елеватор" із запитом від 03.04.2017 №1260/10/17-00-14-02-09 про надання документів, які підтверджують, що ATS AGRIBUSINESS INVESTMENTS LIMITED є бенефіціарним власником отримуваного доходу.

У відповідь на запит ТОВ "Радивилівський елеватор" було надано: власні письмові підтвердження ATS AGRIBUSINESS INVESTMENTS LIMITED від 30.03.2017 того, що останній є бенефіціарним власником отримуваного доходу; довідку-підтвердження компетентного органу Республіки Кіпр від 03.04.2017 про суму процентних доходів та процентних витрат ATS AGRIBUSINESS INVESTMENTS LIMITED; форму TD98-2015 ("Запит на видачу сертифікату резидентності та опитувальний лист для юридичних осіб"), який подавався ATS AGRIBUSINESS INVESTMENTS LIMITED для отримання сертифікату резидентності; свідоцтво про склад Ради директорів та Секретаря ATS AGRIBUSINESS INVESTMENTS LIMITED, яким підтверджено, що до складу Ради директорів входять лише громадяни та резиденти Кіпру; висновок однієї із міжнародних аудиторських фірм Великої четвірки, а саме Deloitte (Кіпр), від 03.04.2017, в якому зроблено висновок: "компанія ATS Agribusiness Investments Limited є бенефіціарним власником і, на нашу думку, її слід вважати бенефіціарним власником процентного доходу, отриманого від українських компаній".

Однак, вищевказані документи не були визнані відповідачем як належні докази того, що ATS AGRIBUSINESS INVESTMENTS LIMITED є бенефіціарним власником отриманого з України процентного доходу та визначено податкові зобовязання з податку на доходи нерезидента за ставкою 15% з тих мотивів, що у ТОВ "Радивилівський елеватор" не було таких документів на кожну із дату виплат, а отримані вони були лише у 2017 році.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що на дату виплат процентних доходів нерезиденту по кредитному договору №41 від 28.04.2011 та кредитному договору №LA-19-08 від 10.06.2008 за період 01.01.2014 - 31.12.2016 у ТОВ "Радивилівський елеватор" відсутні підтверджуючі документи щодо бенефіціарного власника процентних доходів, які надають право на застосування пониженої ставки оподаткування у розмірі 2%.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів виходить з наступного.

У відповідності до п. 103.3 ПК України бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу для цілей застосування пониженої ставки податку згідно з правилами міжнародного договору України вважається особа, що має право на отримання таких доходів. При цьому бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу не може бути юридична або фізична особа, навіть якщо така особа має право на отримання доходу, але є агентом, номінальним утримувачем (номінальним власником) або є тільки посередником щодо такого доходу.

Правова позиція з цього питання висловлена в ухвалі Вищого адміністративного суду України К/800/52155/13 від 24.03.2014 року, за змістом якої поняття «фактичний отримувач доходу» не має тлумачитися в вузькому, технічному сенсі, його значення слід визначати виходячи з мети, завдань міжнародних договорів про уникнення подвійного оподаткування, таких як «уникнення від сплати податків» і з урахуванням таких основних принципів, як то «запобігання зловживання положеннями договору».

Для визнання особи в якості фактичного отримувача доходу, така особа повинна володіти не тільки правом на отримання доходу, але, і як слідує з міжнародної практики застосування угод про уникнення подвійного оподаткування, повинна бути особою, яка визначає подальшу економічну долю доходу.

Відтак, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про недоведенність твердження відповідача про те, що нерезидент ATS AGRIBUSINESS INVESTMENTS LIMITED не є фактичним бенефіціарним власником доходу, виплаченого ТОВ "Радивилівський елеватор".

При цьому, необхідно дотримуватися позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Наведені відповідачем аргументи не є достатньо вагомими, чіткими та узгодженими доказами, що спростовують правомірність виплати доходу нерезиденту, який є кінцевим бенефіціаром, за ставкою оподаткування, визначеною ст.11 Конвенції, факт чого підтверджується належними та допустимими доказами в розумінні положень Кодексу адміністративного судочинства України, за яким в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

Відповідачем не надано доказів того, що компанія ATS AGRIBUSINESS INVESTMENTS LIMITED не мала повноважень визначати подальшу економічну долю доходу, зокрема, виступаючи як представник або агент іншої особи. У той же час, наявними у справі письмовими доказами підтверджується факт перерахування позивачем доходу від відсотків за позикою на рахунок ATS AGRIBUSINESS INVESTMENTS LIMITED.

Отже, Відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, не спростував того, що ATS AGRIBUSINESS INVESTMENTS LIMITED є бенефіціарним (фактичним) отримувачем доходу.

Відповідно до п. 160.1 ст. 160 ПК України будь-які доходи, отримані нерезидентом із джерелом їх походження з України, оподатковуються в порядку і за ставками, визначеними ст. 160 ПК України.

У п. 160.2 ст. 160 ПК України визначено, що резидент або постійне представництво нерезидента, що здійснюють на користь нерезидента або уповноваженої ним особи (крім постійного представництва нерезидента на території України) будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом від провадження господарської діяльності (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в національній валюті), крім доходів, зазначених у пунктах 160.3 - 160.7 цієї статті, зобов'язані утримувати податок з таких доходів, зазначених у пункті 160.1 цієї статті, за ставкою в розмірі 15 відсотків їх суми та за їх рахунок, який сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачено положеннями міжнародних договорів України з країнами резиденції осіб, на користь яких здійснюються виплати, що набрали чинності.

Відповідно до п.103.1 ст.103 ПК України застосування правил міжнародного договору України здійснюється шляхом звільнення від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України, зменшення ставки податку або шляхом повернення різниці між сплаченою сумою податку і сумою, яку нерезиденту необхідно сплатити відповідно до міжнародного договору України.

Згідно із п. 103.2 ст. 103 ПК України закріплено, що особа (податковий агент) має право самостійно застосувати звільнення від оподаткування або зменшену ставку податку, передбачену відповідним міжнародним договором України на час виплати доходу нерезиденту, якщо такий нерезидент є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу і є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України.

Пунктом 103.4 ст.103 ПК України передбачено, що підставою для звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України є подання нерезидентом з урахуванням особливостей, передбачених пунктами 103.5 і 103.6 цієї статті, особі (податковому агенту), яка виплачує йому доходи, довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України (далі-довідка), а також інших документів, якщо це передбачено міжнародним договором України.

У разі неподання нерезидентом довідки відповідно до пункту 103.4 цієї статті ПК України доходи нерезидента із джерелом їх походження з України підлягають оподаткуванню відповідно до законодавства України з питань оподаткування (п. 103.10. ст. 103 ПК України).

Згідно із ч. 1, 2 ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України" чинні міжнародні договори України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Пунктом 3.2 статті 3 ПК України встановлено, що якщо міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору.

Відповідно до ст. 11 Конвенції між Урядом України і Урядом Республіки Кіпр про уникнення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доходи (ратифікована Україною 04.07.2013р.) якщо особа - фактичний власник процентів є резидентом іншої Договірної Держави, податок, що стягується таким чином, не повинен перевищувати 2 відсотків від загальної суми процентів

З урахуванням викладеного, судом першої інстанції було встановлено, що проценти за користування позикою були перераховані на рахунок нерезидента - ATS AGRIBUSINESS INVESTMENTS LIMITED, Кіпр.

Отже, судом першої інстанції правильно встановлено відсутність правових підстав для нарахування сум грошових зобов'язань, в тому числі штрафних (фінансових) санкцій, визначених податковим повідомленням-рішенням № від 25.04.2017, у зв'язку з чим останнє підлягає скасуванню.

Щодо протиправності оспорюваного податкового повідомлення-рішення форми "П" від 25.04.2017 №, яким зменшено позивачу відємне значення обєкта оподаткування податком на прибуток на суму 18009076,00грн., колегія суддів зазначає таке.

В апеляційній скарзі відповідач вказує, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку щодо протиправності податкового повідомлення-рішення форми "П" від 25.04.2017 №, оскільки позивачем не надано належних первинних документів для підтвердження правомірності формування витрат.

Колегія судді не погодитись з доводами відповідача, викладеними в апеляційній скарзі з огляду на таке.

Згідно з пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України, обєктом оподаткування є прибуток, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Відповідно до абз.3 п.138.1 ст.138 ПК України, фінансовий результат до оподаткування збільшується на суму уцінки та втрат від зменшення корисності основних засобів або нематеріальних активів, включених до витрат звітного періоду відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.

Згідно з абз.4 п.138.2 ст.138 ПК України, фінансовий результат до оподаткування зменшується на суму дооцінки основних засобів або нематеріальних активів у межах попередньо віднесених до витрат уцінки відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.

В додатку РІ (різниці), ТОВ "Радивилівський елеватор" було збільшено фінансовий результат до оподаткування на суму 4862,28грн. (витрати від уцінки основних засобів), та зменшено фінансовий результат до оподаткування на суму 408450,71грн. (доходи від відновлення корисності активів).

Відповідач посилається на те, що оскільки позивач не замовляв оцінку основних засобів в компанії ТОВ "Ернс енд Янг" (компанія "великої четвірки"), а оцінка була замовлена ТОВ "Агросіті-Інвест", то неможливо встановити суму дооцінки/уцінки основних засобів саме по ТОВ "Радивилівський елеватор". Адже ТОВ "Агросіті-Інвест" було засновником ТОВ "Радивилівський елеватор", а тому вони є повязаними особами. ТОВ "Агросіті-Інвест" замовляла оцінку усіх основних засобів по усім повязаним елеваторам для цілей складання консолідованої фінансової звітності.

Вищевказане твердження є помилковим, адже податковий орган не наділений повноваженнями визначати структуру побудови господарських взаємовідносин між субєктами господарювання, а тому оцінка основних засобів, проведена на замовлення ТОВ "Агросіті-Інвест" в т.ч. і за основними фондами ТОВ "Радивилівський елеватор", є підставою для відображення її результатів в обліку ТОВ "Радивилівський елеватор".

Крім того, за результатами переоцінки, ТОВ "Радивилівський елеватор" визнано як витрати від уцінки необоротних активів (рах.975) на суму 4862,28грн., так і доходи від відновлення корисності раніше уцінених активів (рах.746) на суму 408450,71грн. Однак відповідачем не визнано лише коригування на зменшення обєкта оподаткування на суму 408450,71грн., а збільшення обєкта оподаткування на суму 4862,28грн. визнано обґрунтованим, хоча ці бухгалтерські записи зроблено на підставі одного і того ж документа.

В розділі 3.1.3 акту перевірки від 10.04.2017 №156/17-00-14-01/35882888 при перевірці фінансового результату до оподаткування, визначеного у фінансовій звітності, зроблено висновок, що перевіркою не встановлено його заниження. Отже в ході перевірки відповідач визнав, що результати переоцінки правильно відображено у бухгалтерському обліку на підставі належних документів.

Абзац 4 пункту 138.2 статті 138 ПК України не надає платнику податку право скоригувати (зменшити) обєкт оподаткування на суму дооцінки основних засобів у межах попередньо віднесених до витрат уцінки, в залежність від того, хто саме оплачував проведення оцінки основних засобів. А тому, оскільки ТОВ "Радивилівський елеватор" визнано в бухгалтерському обліку доходи від відновлення корисності раніше уцінених основних засобів, то позивачем згідно з абз.4 п.138.2 ПК України при визначенні обєкта оподаткування податком на прибуток правомірно зменшено фінансовий результат до оподаткування на суму такої дооцінки.

Крім того, на підтвердження правомірності формування показників коду 1.2.2 Додатку РІ до рядка 03. РІ, в ході проведення перевірки було надано звіти про результати проведеної оцінки основних засобів ТОВ "Ернст енд Янг" від 22.01.2015 та 15.01.2016 на замовлення ТОВ "Агросіті-Інвест".

Пунктом 44.2 статті 44 ПКУ передбачено, що для обрахунку обєкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Згідно з абз.11 ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Частинами 1 та 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже для правильності визначення показників коду 1.2.2 Додатку РІ, ТОВ "Радивилівський елеватор" було використано оцінку, яка відповідає вимогам ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", адже містить всі реквізити первинного документу.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін відповідно до вимог ст.316 КАС України.

Із врахуванням викладеного колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області залишити без задоволення, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "10" листопада 2017 р. без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Кузьменко

судді: Т.В. Іваненко

ОСОБА_1

Повне судове рішення складено "19" квітня 2018 р.