Справа № 826/6712/16
Суддя: Васильченко І.П.
Дата ухвалення: 2018-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

13 квітня 2018 року № 826/6712/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Васильченко І.П., суддів: Вєкуа Н.Г., Федорчука А.Б. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доДержавної фіскальної служби України
проскасування наказу, поновлення на роботі, виплата заробітної плати за час вимушеного прогулу

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Державної фіскальної служби України, в якому просить, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог:

1. Скасувати наказ Державної фіскальної служби України «Про результати перевірки» від 01.04.2016 р. № 278 в частині звільнення з посади заступника директора Департаменту розвитку ІТ за одноразове грубе порушення трудових обов'язків, п. 1 ст. 41 КЗпП України та наказ Державної фіскальної служби України «Про звільнення ОСОБА_1» від 05.04.2016 р. № 1201-о як незаконні та необґрунтовані.

2. Поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді заступника директора Департаменту розвитку ІТ Державної фіскальної служби України.

3. Стягнути з відповідача на користь позивача 157 757,5 грн. - середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 30920,47 грн. - середнього заробітку за час затримки виплат при звільненні по день фактичного розрахунку.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 28.04.2016 р. суддею Арсірієм Р.О. відкрито провадження по справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 30.10.2017 р. суддею Васильченко І.П. справу прийнято до свого провадження та призначено до колегіального судового розгляду.

Позовні вимоги мотивовані протиправним звільненням позивача із посади заступника директора Департаменту розвитку ІТ Державної фіскальної служби України.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що його дії не носять характеру одноразового грубого порушення трудових обов'язків. Окрім того звільнення позивача відбулося у період його тимчасової непрацездатності, а трудовий договір розірвано без отримання пояснень щодо виявлених правопорушень, акт перевірки, оскаржувані накази не були доведені до відома позивача. Трудову книжку було видано лише 19.04.2016 р.

Представник відповідача згідно наданих письмових заперечень проти позовних вимог заперечує та просить суд відмовити в їх задоволенні, оскільки звільнення позивача відбулося у спосіб, передбачений чинним законодавством. З оскаржуваним наказом позивач ознайомився та отримав його копію, проте відмовився розписатися про ознайомлення, про що було складено акт від 05.04.2016 р.

Зважаючи на неявку в судове засідання представників сторін суд ухвалив подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

З 01.04.2014 р. по дату звільнення ОСОБА_1 працював на посаді заступника директора Департаменту розвитку ІТ. Відповідно до наказу Міністерства доходів і зборів України № 747-о від 01.04.2014 р. позивачу присвоєно спеціальне звання «радник податкової та митної справи ІІІ-го рангу».

Наказом Державної фіскальної служби України «Про результати перевірки» від 01.04.2016 р. № 278, виданого на підставі акту перевірки від 03.03.2016 р. № 306/99-99-14-01-02-20, пояснень від 19.02.2016 р. ОСОБА_1 звільнено з посади заступника Директора департаменту розвитку ІТ за одноразове грубе порушення трудових обов'язків, п. 1 ст. 41 КЗпП України.

В подальшому, наказом Державної фіскальної служби України від 05.04.2016 р. № 1201-о, виданого на підставі наказу ДФС України «Про результати перевірки» від 01.04.2016 р. № 278 ОСОБА_1 звільнено з посади заступника Директора департаменту розвитку ІТ за одноразове грубе порушення трудових обов'язків на підставі п. 1 ст. 41 КЗпП України.

Позивач, вважаючи вищевказані накази протиправними та такими, що підлягають скасуванню, звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях регламентовано Законом України «Про державну службу» 16 грудня 1993 року N 3723-XII (надалі - Закон N 3723-XII), в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин.

За приписами статті 30 названого Закону державна служба може бути припинена, у тому числі, за загальними підставами, передбаченими КЗпП України.

Стаття 40 КЗпП України визначає підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, а стаття 41 цього Кодексу - додаткові підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з окремими категоріями працівників за певних умов.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку одноразового грубого порушення трудових обов'язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації всіх форм власності, його заступниками, а також службовими особами органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами.

При роз'ясненні цієї норми, Верховний Суд України у пункті 27 постанови Пленуму від 6 листопада 1992 року № 9 (з подальшими змінами і доповненнями) «Про практику розгляду судами трудових спорів» вказав на те, що вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обов'язків грубим, суд має виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку ним завдано (могло бути завдано) шкоду.

У зазначеній нормі йдеться про одноразове порушення трудових обов'язків, а не про триваюче, що може потягти за собою застосування дисциплінарних стягнень і звільнення з інших підстав.

Отже, важливим елементом застосування цієї норми КЗпП України є звільнення керівника за порушення, яке є одноразове, а не тривале, системне, що може бути підставою для звільнення за інших підстав. Разовим порушенням необхідно розуміти таку протиправну поведінку, що є обмеженою в часі, вчинену саме разово (одну дію або бездіяльність).

Рішення компетентного органу, власника підприємства, і наказ про звільнення мають містити чітко сформульоване одноразове грубе порушення, яке стало підставою звільнення керівника. За своїм змістом наказ про звільнення не повинен містити перелік або систему порушень, за які був звільнений керівник, а лише одноразове грубе порушення, бажано, конкретних трудових обов'язків.

Відповідно до ч. 1 Закону N 3723-XII дисциплінарні стягнення застосовуються до державного службовця за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за порушення правил професійної етики, інший вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює.

Відповідно до ч. 1 ст. 147 Кодексу законів про працю України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

В силу приписів ст. 1471 вказаного Кодексу дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

На працівників, які несуть дисциплінарну відповідальність за статутами, положеннями та іншими актами законодавства про дисципліну, дисциплінарні стягнення можуть накладатися також органами, вищестоящими щодо органів, вказаних у частині першій цієї статті.

Згідно із ст. 148 Кодексу законів про працю України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Відповідно до ст. 149 цього ж Кодексу до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Як встановлено судом, Розпорядженням Державної фіскальної служби України від 03.02.2016 р. № 22-р «Про проведення тематичної перевірки», з метою встановлення причин та обставин збою в роботі АІС «Управління документами», упередження негативних наслідків, пов'язаних із цим, та перевірки інформації, викладеної в доповідній записці Департаменту інфраструктури від 22.01.2016 р. № 90/99-99-03-01-01-18, Департамент внутрішнього аудиту з 03.02.2016 р. по 19.02.2016 р. зобов'язано провести тематичну перевірку із питань, зазначених у доповідній записці.

Для проведення перевірки створено робочу групу до якої залучено: Гаєвського О.А. - головного державного ревізора-інспектора Департаменту внутрішнього аудиту та контролю; Шевелюк А.О. - головного державного ревізора-інспектора Департаменту внутрішнього аудиту та контролю; Скоропада О.В. - головного державного ревізора-інспектора Департаменту внутрішнього аудиту та контролю; Котковець В.В. - головного державного інспектора Департаменту охорони державної таємниці, технічного та криптографічного захисту інформації; Бичкова Н.Є.- головного державного інспектора організаційно-розпорядчого департаменту; ОСОБА_3 - заступника начальника управління-начальника відділу Департаменту інфраструктури; Сметаніна А.В. - заступника начальника відділу Головного управління власної безпеки; Іваненка О.А.- заступника начальника відділу управління ІТ ГУ ДФС у Київській області.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для проведення перевірки стала Доповідна записка директора Департаменту інфраструктури ОСОБА_11 від 22.01.2016 р. № 90/99-99-03-01-01-18, відповідно до якої з 07.12.2015 р. по 11.12.2015 р. з технічних причин не працювала автоматизована інформаційна система «Управління документами», що забезпечує електронний документообіг в ДФС та її територіальних органах.

Внаслідок цього у картотеках вхідних, вихідних та власних документів ДФС частково втрачено інформацію, а саме: електронні примірники документів та кореговані резолюції за період з 08.09.2014 р. по 10.11.2015 р.; всі дані в реєстраційних картках за період з 11.11.2015 р. по 07.12.2015 р.

У зв'язку із зазначеним збоєм в роботі АІС структурні підрозділи не мали змоги своєчасно отримувати доручення органів державної влади вищого рівня, інформацію інших центральних органів виконавчої влади, підпорядкованих територіальних органів, скарги та запити громадян і платників податків.

Управління документального забезпечення Департаменту інфраструктури не мало можливості підтвердити факт надходження документів до ДФС, що, у свою чергу, також призвело до численних скарг та було змушене працювати у неробочий час, у т.ч. вихідні дні з метою відновлення картотек АІС «Управління документами». Роботи з відновлення інформації тривають. При цьому, 19.01.2016 р. відбувся повторний збій в роботі АІС «Управління документами»: система не працювала до 13 год., у зв'язку із чим всі дані в реєстраційних картках вхідних, вихідних та власних документів за 18.01.2016 р. також втрачено.

За результатами перевірки складено акт від 03.03.2016 р. № 603/99-99-14-01-02-20 про результати перевірки організації діяльності з окремих питань, яким встановлено наступне.

Так, організація роботи та експлуатація АІС «Управління документами» здійснюється згідно розпорядження Міндоходів від 19.06.2013 р. № 137-р «Про організацію робіт у системі АІС «Управління документами», наказу ДФС від 03.11.2014 р. № 236 «Про запровадження єдиного документообігу у ДФС» , наказу ДФС від 21.08.2014 р. № 65 «Про затвердження Регламенту Державної фіскальної служби України», наказу ДФС від 27.11.2014 р. № 333 «Про затвердження Інструкції з діловодства у Державній фіскальній службі України», наказу ДФС від 23.09.2014 р. № 141 «Про затвердження Положення про здійснення системного автоматизованого контролю за виконанням контрольних доручень у Державній фіскальній службі України», наказу ДФС від 06.10.2014 р. № 164 «Про здійснення системного дистанційного автоматизованого контролю ДФС за виконанням головними управліннями у областях, м.Києві, Міжрегіональним головним управлінням ДФС - Центральним офісом з обслуговування великих платників, митницями ДФС контрольних завдань ДФС», наказу ДФС від 13.01.2015 р. № 4 «Про затвердження Порядку організації роботи з розгляду звернень, що надійшли до Державної фіскальної служби України від державної установи «Урядовий контактний центр».

Відповідно до пп. 3.2 п. 3 наказу ДФС від 03.11.2014 № 236 «Про запровадження єдиного документообігу у ДФС» постійний моніторинг навантаження на систему АІС «Управління документами» і роботи сервера баз даних та їх цілодобове функціонування зобов'язаний забезпечити Департамент розвитку ІТ.

Перевіркою встановлено фактичне самоусунення посадових осіб Департаменту розвитку ІТ від виконання покладених на них завдань та функцій.

Департаментом розвитку ІТ не забезпечено виконання п. 6 Тимчасового положення про резервне копіювання та архівування електронної податкової інформації, затвердженого наказом ДПА України 03.10.2005 р. № 426 в частині закріплення відповідального за серверне приміщення та його заступника, які забезпечують функціонування серверного приміщення тощо.

Так, згідно пояснень начальника управління супроводження інформаційних систем Департаменту розвитку ІТ ОСОБА_12 (виконувала обов'язки директора Департаменту з 07.12.2015 р. по 10.12.2015 р.) до її компетенції як начальника управління супроводження інформаційних систем не відносяться функції щодо контролю за роботою обладнання у серверному приміщенні та серверів баз даних.

Також ОСОБА_12 зазначає, що нею та заступником директора Департаменту ОСОБА_1 було прийнято рішення про звернення за технічною допомогою до представництва компаній ІВМ та Hitachi. Консультація з цих питань здійснював безпосередньо начальник управління адміністрування серверного обладнання та баз даних ОСОБА_13 Офіційними документами (висновками, актами тощо) це не може бути підтверджено, оскільки відсутнє гарантійне та постгарантійне обслуговування Hitachi.

Згідно пояснень начальника управління аналітичної обробки даних ОСОБА_14 (з 20.10.2015 р. виконує обов'язки директора Департаменту) не відносяться функції щодо контролю за роботою обладнання у серверному приміщенні та серверів баз даних.

Також ОСОБА_14 зазначає, що після першого збою (07.12.2015 р.) у робочому порядку у присутності ОСОБА_1 було надано доручення начальнику управління адміністрування серверного обладнання та баз даних ОСОБА_13 провести аналіз працездатності серверного обладнання, на якому розміщені бази даних існуючих інформаційних систем, та забезпечити перенесення даних системи збереження даних Hitachi. Крім того, було надано доручення забезпечити створення резервних копій баз даних та розпочати підготовку відповідного нормативного документу ДФС, що буде регламентувати роботи стосовно резервного копіювання та відновлення баз даних ДФС.

Згідно пояснень заступника Директора Департаменту розвитку ІТ ОСОБА_1 встановлено наступне.

07.12.2015 р. йому стало відомо від в.о. директора Департаменту розвитку ІТ ОСОБА_12 про факт непрацездатності АІС «Управління документами». В рамках заходів реагування було проведено термінову робочу нараду із залученням відповідальних за роботу АІС працівників Департаменту. З пояснень начальника управління адміністрування серверного обладнання та баз даних ОСОБА_13 було з'ясовано, що причиною збою у роботі програмного забезпечення став вихід з ладу програмно-апаратного комплексу, а саме: системи збереження даних Hitachi VSP, на яких були розміщені дані АІС «Управління документами».

Також ОСОБА_13 повідомив, що наявними ресурсами Департаменту (фахові та технічні) вирішити проблему неможливо, а гарантійне та постгарантійне супроводження Hitachi відсутнє.

З метою вирішення питання щодо відновлення роботи обладнання було рекомендовано ОСОБА_13 звернутись за консультативною допомогою до служби технічної підтримки представництва Hitachi в Україні.

За наявною у нього інформацією, консультанти представництва Hitachi підтвердили неможливість відновлення даних.

В акті зазначено, що причини та обставини, які спонукали проблеми у роботі та/або призвели до виходу з ладу програмно-апаратного комплексу ОСОБА_1 були відомі давно.

Так, зокрема, доповідна записка від 29.05.2015 р. № 1395/99-99-18-04-25 підписана в.о. директора Департаменту розвитку ІТ ОСОБА_15, завізована відповідно до Регламенту ДФС ОСОБА_1, як заступником Директора Департаменту відповідальним за цей напрямок діяльності, виконавцем цієї доповідної записки був ОСОБА_13

Так, перший збій в роботі СЗД Hitachi VSP стався внаслідок відмови в системі кондиціювання серверного приміщення блоку Б-2, к. 406 15.07.2014 р. Підвищення температури в серверному приміщенні призвело до аварійної зупинки СЗД Hitachi VSP.

Отже, за результатами перевірки встановлено, що у результаті збою у роботі АІС «Управління документами» (з 06 по 11 грудня 2015 року) на рівні ДФС втрачено близько 3 Терра байт інформації (близько 531 тис. електронних документів та резолюцій до них, 26 тис. даних в реєстраційних картках, 4,1 тис. реєстраційних карток з яких 128 - Верховної Ради України, 174- Кабінету Міністрів України, 136- Міністерства фінансів України, 2062 - інші міністерства та центральні органи виконавчої влади, 1547 - юридичні особи, 3,1 тис. контрольних карток) тощо.

Перевіркою встановлено, що внаслідок неналежних умов експлуатації серверного обладнання та системи збереження даних допущено виникнення та накопичення помилок в системі збереження даних Hitachi VSP, що призвело до неможливості створення резервної копії системи (10.11.2015 р.) та втрат даних (06-11.12.2015).

ОСОБА_1 з приводу вищевказаних порушень було надано пояснення, відповідно до яких 07.12.2015 р. йому стало відомо від в.о. директора Департаменту розвитку ОСОБА_12 про факт непрацездатності АІС «Управління документами». В рамках заходів реагування було проведено термінову робочу нараду із залученням відповідальних за роботу АІС працівників Департаменту. З пояснень начальника управління адміністрування серверного обладнання та баз даних Департаменту розвитку ІТ ОСОБА_13 було з'ясовано, що причиною збою у роботі програмного забезпечення стало вихід з ладу програмно-апаратного комплексу, а саме: системи збереження даних Hitachi VSP, на яких були розміщені дані АІС «Управління документами». Також, ОСОБА_13 повідомив, що наявними ресурсами Департаменту розвитку ІТ (фахові та технічні) вирішити проблему неможливо, а гарантійне та постгарантійне супроводження обладнання Hitachi відсутнє. З метою вирішення питання щодо відновлення роботи обладнання було рекомендовано ОСОБА_13 звернутися за консультативною допомогою до служби технічної підтримки представництва Hitachi в Україні.

ОСОБА_1 також пояснив, що за наявною у нього інформацією, консультанти представництва Hitachi підтвердили неможливість відновлення даних. До інших заходів щодо встановлення причин та обставин збою АІС «Управління документами» його керівництво не залучало.

Вищевказані висновки акту перевірки стали підставою для винесення наказу ДФС України від 01.04.2016 р. № 278, яким на підставі п. 1 ст. 41, п. 2 ч. 1 ст. 147 Кодексу законів про працю України наказано звільнити з займаної посади заступника директора Департаменту розвитку ІТ ОСОБА_1 за одноразове грубе порушення за період виконання обов'язків по координації роботи управління адміністрування серверного обладнання та баз даних, невжиття дієвих заходів для забезпечення ефективної організації роботи, що призвело до недотримання вимог Закону № 80/94, постанови № 373, положення № 508, наказу № 426 у частині неналежного контролю за експлуатацією серверного обладнання, систем збереження даних, виникнення та накопичення помилок у системі збереження даних Hitachi VSP, пошкодження дисків та дискових груп на яких розміщувалися файлові системи, втрат даних, невжиття організаційних заходів щодо створення, обліку, зберігання, оновлення резервних копій електронної інформації АІС «Управління документами» та її відновлення, невиконання плану заходів для забезпечення побудови КСЗІ, функціонування АІС «Управління документами» без КСЗІ, відсутності робочої документації тощо.

Аналізуючи фактичні обставини справи, пояснення сторін, суд не може погодитися із висновками відповідача та вважає їх формальними та такими, що вчинені без урахування наступного.

Як встановлено судом, позивач є державним службовцем, службові повноваження якого визначені Посадовою інструкцією заступника директора Департаменту розвитку ІТ ДФС України, затвердженою Головою Державної фіскальної служби України ОСОБА_16 18.11.2014 р.(надалі - Посадова Інструкція).

Згідно із Посадовою Інструкцією на заступника директора Департаменту розвитку ІТ відповідно до Структури ДФС, затвердженої відповідним наказом, покладаються обов'язки, зокрема, з питань:

- організації роботи структурних підрозділів відповідно до Регламенту ДФС та положення про структурний підрозділ (п. 3.3.1);

- визначення пріоритетів роботи структурних підрозділів та шляхи виконання покладених на них завдань, підготовки планів роботи структурних підрозділів, звітів про їх виконання (п. 3.3.2);

- організації, забезпечення контролю у межах компетенції за виконання структурними підрозділами Конституції України, законів України, актів та доручень Президента України, актів Кабінету Міністрів України, наказів Міністерства фінансів України з питань, що належать до компетенції ДФС, рішень Колегії ДФС, доручень керівництва ДФС (визначених наказами і розпорядженнями ДФС, протокольними дорученнями щотижневих апаратних нарад керівного складу, планами роботи тощо), запитів і звернень народних депутатів України, запитів центральних органів виконавчої влади (надалі - ЦОВВ), а також звернень головних управлінь ДФС в областях та м.Києві, Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників, митниць ДФС, державних податкових інспекцій в районах, містах (крім міста Києва), районних у містах, об'єднаних та спеціалізованих державних податкових інспекцій, спеціалізованих департаментів та органів (далі - територіальні органи ДФС), місцевих органів виконавчої влади, посадових осіб, громадян та платників податків (п. 3.3.3);

- забезпечення додержання працівниками Департаменту: своєчасності реєстрації, сканування, розсилки в системі «Управління документами» вихідної кореспонденції на адресу територіальних органів ДФС (п. 3.3.23.3);

- забезпеченні у межах компетенції реалізації існуючих вимог політики інформаційної безпеки щодо: режиму секретності в структурному підрозділі у зв'язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці (п. 3.3.17.1); порядку поводження з відритою інформацією та інформацією з обмеженим доступом в Департаменті (п.3.3.17.2); вимог захисту інформації в автоматизованих системах (автоматизованих робочих місць) Департаменту (п. 3.3.17.3);

- своєчасності реєстрації, сканування, розсилки в системі «Управління документами» вихідної кореспонденції на адресу територіальних органів ДФС.

Отже, приймаючи оскаржуване рішення, відповідачем не було враховано, що посадові обов'язки позивача не передбачали обов'язку щодо координації управління адміністрування серверного обладнання та баз Департаменту розвитку ІТ; організації, забезпечення контролю за виконанням структурними підрозділами Положення про серверні приміщення ДФС України, затвердженого наказом ДПА України від 24.10.2002 р. № 508; Тимчасового положення про резервне копіювання та архівування електронної податкової інформації, затвердженого наказом ДПА України від 03.10.2005 р.№ 426; забезпечення збереження робочої документації; контролю за експлуатацією серверного обладнання, систем збереження даних та усунення помилок у системі збереження даних тощо.

Разом з тим, згідно висновків акту перевірки, факти порушень мають систематичний, а, отже, триваючий характер, а саме: «на протязі всього терміну експлуатації АІС «Управління документами», а це більше 3-х років як Департамент охорони державної таємниці, технічного та криптографічного захисту інформації та Департамент розвитку ІТ ігнорують та систематично порушують вимоги».

Наведене дає підстави суду дійти висновку, що вказані висновки не відповідають диспозиції п. 1 ст. 41 КЗпП України, оскільки дії позивача не носять за висновками відповідача характеру одноразового грубого порушення трудових обов'язків.

Окрім того, відповідачем не зазначено, в чому полягає одноразове грубе порушення позивачем трудових обов'язків, не зазначив розмір спричиненої позивачем шкоди, причинного зв'язку між бездіяльністю позивача та наслідками завданої ним шкоди (її ступеня), не зазначено, які саме трудові обов'язки було порушено позивачем, можливість застосування менш суворого дисциплінарного стягнення.

Зважаючи на формальність висновків відповідача, їх необґрунтованість та невідповідність нормам чинного законодавства, суд приходить до висновку про те, що наказ Державної фіскальної служби України «Про результати перевірки» від 01.04.2016 р. № 278 в частині звільнення з посади заступника директора Департаменту розвитку ІТ за одноразове грубе порушення трудових обов'язків згідно п. 1 ст. 41 КЗпП України та наказ Державної фіскальної служби України «Про звільнення ОСОБА_1» від 05.04.2016 р. № 1201-о слід визнати протиправними та скасувати.

В той же час, суд не приймає до уваги посилання позивача як на підставу протиправності оскаржуваних рішень те, що останнього було звільнено в період його тимчасової непрацездатності з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого органу в період його тимчасової непрацездатності.

За змістом пункту 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року N 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" підставами захисту порушеного права звільненої особи може бути не тільки звільнення без законних підстав, а й порушення порядку його проведення.

Таким чином, вирішуючи справу про звільнення позивача суд повинен встановити чи було дотримано порядок звільнення, передбачений трудовим законодавством (чи від позивача відбиралися письмові пояснення; чи є обґрунтування підстав (причин, мотивів) неналежного виконання службових обов'язків; чи обрання звільнення як виду дисциплінарного стягнення є мотивованим; чи не звільнено позивача під час перебування на лікарняному).

Позивач зазначає, що його було звільнено з посади в період його тимчасової непрацездатності, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією листка непрацездатності серії АТЯ № 327180 від 19.04.2016 р.

Разом з тим, наказом Державної фіскальної служби України від 16.05.2016 р. № 1998-о «Про внесення змін до наказу ДФС від 05.04.2016 р. № 1201-о «Про звільнення ОСОБА_1» внесено зміни до наказу ДФС України від 05.04.2016 р. № 1201-о «Про звільнення ОСОБА_1», виклавши п. 1 та п. 2 в наступній редакції:

« 1. Звільнити 20 квітня 2016 року ОСОБА_1 з посади заступника директора Департаменту розвитку ІТ ДФС України за одноразове грубе порушення трудових обов'язків, п. 1 ст. 41 КЗпП України».

« 2. Виплати грошову компенсацію за невикористані 1,0 календарний день щорічної відпуски за період роботи з 02.04.2014 по 01.04.2015 та 16,0 календарних дні щорічної відпустки за період роботи з 02.04.2016 по 20.04.2016 та 15,0 календарних днів додаткової відпустки за період роботи з 02.08.2015 по 01.08.2016.».

Підставою для прийняття вказаного наказу став листок непрацездатності від 19.04.2016 серії АГЯ № 327180.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 цієї статті).

Таким чином, беручи до уваги те, що позивачем не оскаржується наказ Державної фіскальної служби України від 16.05.2016 р. № 1998-о «Про внесення змін до наказу ДФС від 05.04.2016 р. № 1201-о «Про звільнення ОСОБА_1», зважаючи на те, що останній є чинним, а суд розглядає позовну заяву в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді заступника директора Департаменту розвитку ІТ Державної фіскальної служби України та стягнення з відповідача на користь позивача 157 757,5 грн. - середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 30920,47 грн. - середнього заробітку за час затримки виплат при звільненні по день фактичного розрахунку.

Частиною 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 цієї статті).

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи, що докази, наведені відповідачем у запереченнях на позов, частково спростовують доводи позивача, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи положення ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України та п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якої від сплати судового збору звільняються особи в справах по поновлення на роботі та стягнення заробітної плати, позивачу підлягає відшкодуванню витрати по сплаті судового збору.

Керуючись ст. ст. 72-77, 139, 242- 243, 245-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (04060, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Державної фіскальної служби України «Про результати перевірки» від 01.04.2016 р. № 278 в частині звільнення з посади заступника директора Департаменту розвитку ІТ за одноразове грубе порушення трудових обов'язків, п. 1 ст. 41 КЗпП України.

Визнати протиправним та скасувати наказ Державної фіскальної служби України «Про звільнення ОСОБА_1» від 05.04.2016 р. № 1201-о.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Присудити на користь ОСОБА_1 (04060, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) судові витрати в сумі 551,21 гривень за рахунок Державного бюджету України.

Рішення суду відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.П. Васильченко

Судді: Н.Г. Вєкуа

А.Б. Федорчук