Справа № 451/304/18
Суддя: Мулявка О. В.
Дата ухвалення: 2018-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

20 квітня 2018 рокуСправа №451/304/18
Провадження № 2-а/451/17/18

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого судді Мулявка О.В.,

за участі секретаря судового засідання Кормилюк Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу №1 роти №2 бат.№3 УПП у м.Львові Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про скасування постанови в справ про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

12 березня 2018 року до суду звернувся ОСОБА_1 із адміністративним позовом, відповідно до вимог якого просить скасувати постанову серії БР №646862 від 23.02.2018 року, винесену інспектором взводу №1 роти №2 батальйону №3 УПП у Львівській області ДПП лейтенантом ОСОБА_2, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.122 КУпАП.

В обґрунтування вимог позивач вказує, 23 лютого 2018 року близько 17:00 год., керуючи автомобілем ОСОБА_3, д.н.з. НОМЕР_1, рухаючись по вул. Городоцькій, що в м. Львові біля магазину Скриня, був змушений зупинитися у звязку з поломкою його транспортного засобу з невідомих причин.

За твердженням позивача він увімкнув аварійну світлову сигналізацію та, як тільки хотів вийти з автомобіля та встановити знак аварійної зупинки, до його транспортного засобу підійшли працівники поліції з вимогою покинути транспортний засіб для складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Як зазначає позивач, при винесенні постанови в справі про адміністративне правопорушення не було проведено заміру зупинки та не надано доказів, що останній дійсно зупинився ближче 10 метрів від пішохідного переходу, не надано схеми розміщення транспортного засобу, які б підтверджували факти, викладені в постанові.

Окрім цього, позивач зазначає, що поліцейський суттєво порушив його права тим, що незаконно розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу. В звязку з цим, останній не зміг скористатися своїми правами, передбаченими ст..268 КУпАП у повному обсязі.

Поліцейський, після висловлення звинувачень, пішов до патрульного автомобіля, де виніс постанову. Підготовки до розгляду справи не було, також не було оголошено посадову особу, яка розглядає справу, не були вирішені клопотання, не досліджено доказів, не заслухано особи, які беруть участь у розгляді справи.

Також позивач зазначає, що йому не було надано копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі, а надіслано рекомендованим листом, який він знайшов в поштовій скринці 03.03.2018 року. Тому просить поновити строк, встановлений ст.. 289 КУпАП на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення.

Відповідач у встановлений строк відзив не подав, хоча копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з доданими документами отримав завчасно.

Із врахуванням наведеного, на підставі ст.229 та ст.262 КАС України розгляд справи проведено в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, без застосування фіксування судового засідання технічними засобами та на підставі представлених суду доказів і письмових пояснень, викладених у заявах по суті справи.

Відповідно до ч.1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Враховуючи вказане, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для поновлення позивачу пропущеного строку на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, оскільки такий пропущено з поважних причин.

Розглянувши заяву позивача, дослідивши подані документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Із змісту статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно статті 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обовязків, відповідальності перед суспільством.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ст.ст.77 КАС України).

Згідно зі ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У відповідності до вимог ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинно бути обовязково зясовані серед інших обставин і такі як, чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Так, судом встановлено, що 23 лютого 2018 року інспектором Бурдою А.П. винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії БР №646862, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень (а.с.10).

Відповідно до фабули, викладеної в оскаржуваній постанові, під час руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1, останній здійснив зупинку ближче 10 метрів до пішохідного переходу, чим порушила Правила дорожнього руху п.15.9.г.

Зі змісту ст.ст.7,9,251 КУпАП випливає, що особа може бути притягнена до адміністративної відповідальності у встановленому законодавством порядку за умови вчинення нею адміністративного правопорушення, факт вчинення якого підтверджується належними доказами.

Відповідно до рекомендацій, викладених у п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Піддавши аналізу наявні в справі матеріали, суд вважає, що відповідачем не зібрані належні докази щодо вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Наведене підтверджується і самою постановою, в якій не наведено таких доказів, зокрема не міститься посилань на протокол в справі про адміністративне правопорушення, показання свідків та самого ОСОБА_1, матеріали фото- чи відеозйомки тощо.

Також на думку суду слід зазначити, що з метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і обєктивного зясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом, уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі.

У наведених вище положеннях законодавцем визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Водночас, вказані положення є законодавчими гарантіями обєктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо особі буде надано достатній проміжок часу для підготовки до розгляду справи, пошуку адвоката, ознайомлення з матеріалами справи тощо.

Відповідно, на думку суду, розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, а саме у м. Львів по вул. Городоцька, 179 (а.с.10), інспектор поліції не надав ОСОБА_1 можливості скористатися правами, передбаченими ст.268 КУпАП у повному обсязі.

Крім цього, 26 травня 2015 року Конституційним Судом України у справі №1-11/2015 прийнято рішення, яке є обовязковим до виконання на території України і, відповідно до такого зазначено, що словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем вчинення», які містяться у ст.ст.258,276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст.

Зокрема, словосполучення «за місцем вчинення», застосоване у положенні ч.1 ст.276 цього Кодексу, за якою справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем вчинення, вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ст.258 КУпАП на орган, уповноважений на винесення постанов про вчинення адміністративного правопорушення, покладено обовязок виносити таке рішення згідно вимог ст.283 КУпАП.

У ст.283 КУпАП зазначається, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Наведене слід розуміти, що для винесення постанови, співробітник поліції спочатку повинен розглянути адміністративну справу (вивчити докази, показання свідків, пояснення обвинуваченого, документи, позицію адвоката тощо).

Тобто, для винесення законного та обґрунтованого рішення у справі про притягнення особи до адміністративної відповідальності, справа про порушення ПДР може бути розглянута лише в будівлі правоохоронного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Всупереч наведеному, оскаржувану постанову інспектором винесено безпосередньо на місці зупинки транспортного засобу (а.с.10).

З урахуванням наведеного, суд переконаний, що постанова у справі про адміністративне правопорушення винесена всупереч вимогам закону та, відповідно підлягає до скасування.

Керуючись ст.ст.5-10,77,121,241-246,255,286 КАС України, 7,9,245,247,251,258,268,283 КУпАП, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Поновити позивачу строк для оскарження постанови про адміністративне правопорушення.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії БР №646862 від 23.02.2018 року, винесену інспектором взводу №1 роти №2 батальйону №3 УПП у Львівській області ДПП лейтенантом ОСОБА_2, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.122 КУпАП скасувати.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подання через Радехівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийОСОБА_4