Справа № 591/1149/18
Суддя: Бурда Б. В.
Дата ухвалення: 2018-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 591/1149/18
Провадження № 2-а/591/263/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2018 року Зарічний районний суд м. Суми в складі головуючого судді Бурда Б.В. розглянувши у письмовому провадженні в залі суду в м. Суми справу 591/1463/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 (зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_1; РНОКПП НОМЕР_1) до поліцейського роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області ОСОБА_2 (місцезнаходження: 40009, м. Суми, Білопільський шлях, буд. 18/1) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 22.02.2018 року відповідачем його було притягнуто до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 121 КпАП України за те, що він у м. Суми на вул. Кондратьєва о 22-40 годині керував автомобілем на якому не працювали зовнішні освітлювальні прилади не працювала ліва фара в режимі ближнього світла. Зазначив, що він правил дорожнього руху не порушував: перед початком руху перевірив справність зовнішніх освітлювальних приладів. Зазначив, що можливо лампа вийшов з ладу під час руху, але він цього не бачив, оскільки він рухався по добре освітленій вулиці . Коли його зупинили працівники поліції, він виявив дану несправність освітлювальних приладів та хотів на місці усунути несправність та замінити лампу, але відповідач не врахував його пояснення та прийняв рішення про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Вважає, що дії відповідача не відповідають вимогам закону, а тому просить скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності та закрити провадження у справі.

Даний позов був поданий до суду 05.03.2018 року. Ухвалою суду від 20 березня 2018 року позов було залишено без руху з підстав його невідповідності положенням ст. 150, 161 КАС України. Позивачем були усунені недоліки позову, у звязку з чим ухвалою суду від 02 квітня 2018 року у даній справі було відкрите провадження та призначений розгляд справи без виклику сторін, в порядку письмового провадження.

20 квітня 2018 року відповідачем поданий відзив на позов.

У відзиві на позов відповідачем зазначено, що факт порушення позивачем правил дорожнього руху був виявлено безпосередньо нею, як працівником поліції. Окрім того, факт порушення позивачем ПДР було зафіксовано на відео реєстраторі. Розгляд справи було проведене з дотриманням вимог закону. Вважає, що нею було обґрунтовано прийняте рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оскільки позивач, рухався на автомобілі в темну пору доби та на автомобілі не працювала ліва фара в режимі ближнього світла.

Суд, дослідивши письмові заяви по суті справи, докази подані суду, вважає позов обґрунтованим з огляду на таке.

Відповідно до п. 31.4 ПДР - забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам:

31.4.3. Зовнішні світлові прилади:а) кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу;б) порушено регулювання фар;в) не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла;г) на світлових приладах немає розсіювачів або використовуються розсіювачі і лампи, що не відповідають типу даного світлового приладу;ґ) на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання.

Відповідальність за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами встановлена ч. 1 ст. 121 КпАП України.

Судом встановлено, що 22.02.2018 року о 20-40 годині в м. Суми по вул. Герасима Кондратьєва позивач рухався в темну пору доби на автомобілі Рено у якого не працювали зовнішні освітлювальні прилади а саме не працювала ліва фара в режимі ближнього світла, чим порушені вимоги п. 31.4 ПДР Правил дорожнього руху України.

Вказаний факт був встановлений відповідачем та не заперечується позивачем, підтверджується оглянутим відеозаписом, що наданий відповідачем.

Судом встановлено, що постановою відповідача серії БВР№180274 від 22.02.2018 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за допущені порушення ПДР, що наведені вище, та позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в доход держави за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КпАП України.

На думку суду, відповідачем під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення та прийнятті рішення не в повній мірі виконані вимоги.

Так, відповідно до положень п. 2.3 ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний: а) перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу; б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Позивач зазначив, що перед початком руху він перевірив стан автомобіля та усі зовнішні освітлювальні прилади працювали. Лампа лівою фари перестала працювати під час руху та він не бачив цього, оскільки рухався по добре освітленій вилиці. Після зупинки працівниками поліції та виявлення несправності, він хотів відразу усунути несправність та замінити лампу.

Наведені пояснення позивача відповідачем не спростовані. Факт руху позивача на гарно освітленій вулиці підтверджується записом наданим відповідачем.

Так, положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов'язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб'єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Згідно ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, зокрема статті 122, 126.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію".

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України Про Національну поліцію визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

За змістом статті 31 цього Закону поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, пятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123,статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140КУпАП.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ст. 122, 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За приписами ст. 278 КпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол (у випадку його складання) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно із ст. 279 КпАП розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу (ч. 1 ст. 279).

Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання (ч. 2 ст. 279).

За змістом ст. 268 КпАП України особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право, зокрема, - знайомитися з матеріалами справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Нормами ст. 280 КпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, зокрема, - чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 10.11.2015 року за № 1408/27853 затверджена Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Зазначеною Інструкцією передбачено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, розяснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обовязки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КпАП України), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка (п. 9 Інструкції).

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (п. 10).

При малозначності вчиненого адміністративного правопорушення поліцейський може звільнити особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням (п. 12).

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Виходячи з встановлених судом обставин вчинення позивачем правопорушення суд вважає, що прийняте відповідачем рішення не відповідає критеріям визначеним ст. 2 КАС України без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення та не пропорційно.

Обставини вчинення позивачем правопорушення свідчать про його малозначність, а тому в даному випадку відповідач мав би звільнити позивача від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням, оскільки такій захід впливу був достатнім у даному випадку.

Суд зазначає, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпція, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Елементами верховенства права є принцип рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці. Принцип правової визначеності означає, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями.

КпАП України закріплено низку гарантій забезпечення прав субєктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту особи.

Суд вважає, що встановлені судом обставини є свідченням того, що оскаржуване рішення відповідача не відповідає критеріям, встановленим п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 КАС України, у звязку з чим приходить до висновку, що прийняте відповідачем рішення не відповідає характеру вчиненого правопорушення та обставинам його вчинення, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі у звязку з малозначністю вчиненого правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 38, 280, 283 КпАП України, ст.ст. 8, 9, 77, 78, 139, 241-246, 286 КАС України

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_1; РНОКПП НОМЕР_1) задовольнити.

Скасувати постанову ВР№180274 від 22.02.2018 року про притягнення ОСОБА_1 (зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_1; РНОКПП НОМЕР_1) до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст 121 КпАП України та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Рішення суду може бути оскаржено Харківського апеляційного адміністративного суду через Зарічний районний суд м. Суми, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне судове рішення суду складено та проголошено 24 квітня 2018 року. Суддя