Справа № 161/3651/18
Суддя: Плахтій І. Б.
Дата ухвалення: 2018-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/3651/18
Провадження № 2-а/161/235/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої судді Плахтій І.Б.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора роти №3 батальйону УПП у Волинській області ОСОБА_5 про визнання протиправними дій та визнання незаконною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з даним адміністративним позовом до відповідача.

Свій позов обґрунтовує тим, що 27.02.2018 відносно нього відповідачем було складено постанову серії ЕАА №308668 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, та накладено штраф у розмірі 425 грн. В постанові зазначено, що 27.02.2018 близько 10 год. 43 хв. в м. Луцьку під час руху по пр. Перемоги, позивач керуючи автомобілем «Renault Kangoo», користувався засобом звязку, чим порушив п.2.9 «д» ПДР. Вважає вказану постанову незаконною, оскільки під час винесення постанови не дотримано вимоги ст.ст. 245, 280 КУпАП. Вказує на те, що дійсно 27.02.2018 керував автомобілем «Renault Kangoo» по пр. Перемоги в м. Луцьку. Був зупинений працівниками поліції біля будинку №12. Підійшла інспектор поліції ОСОБА_5, яка не представившись, не предявивши жодних документів, не розяснивши права, звинуватила його в тому, що під час руху транспортним засобом він розмовляв по мобільному телефону. Однак, такі твердження є надуманими, оскільки він не користувався мобільним телефоном. Автомобіль обладнаний системою «hands-free», що дозволяє користуватись водію мобільним телефоном під час руху автомобіля. Можливо він перекладав мобільний телефон з стаціонарної підставки в іншу. Вини у правопорушенні не визнавав, запитав у інспектора, чи передбачене попередження за даним фактом, оскільки має не значний стаж керування транспортними засобами. Однак інспектор, не зясувавши усіх обставин, не опитавши свідка пасажира, не склавши протокол, не предявивши будь-яких інших доказів його провини наголосила на необхідності складення постанови.

На підставі викладеного просить визнати протиправними дії інспектора при винесенні постанови серії ЕАА №308668 від 27.02.2018, визнати протиправною та скасувати постанову, справу про адміністративне правопорушення закрити.

Представник відповідача подав суду відзив на адміністративний позов, в якому вимоги позову заперечував. Вважає, що оскаржувана постанова за формою і змістом відповідає вимогам закону. 27.02.2018 при несенні служби по пр. Перемоги в м. Луцьку поліцейським роти №3 батальйону УПП у Волинській області ОСОБА_5 було зафіксовано факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме: водій транспортного засобу «Renault Kangoo», д.н.з. НОМЕР_1, ОСОБА_2 під час руху транспортним засобом користувався засобом звязку, чим порушив п.2.9 «д» ПДР. Порушник не заперечував факту користування телефоном, що підтверджується відеозаписом з місця вчинення та розгляду справи про адміністративне правопорушення, здійсненим на нагрудний відеореєстратор інспектора. Крім того, користування засобом звязку передбачає не тільки розмови по телефону, а й тримання в руці. Просив в задоволенні позову відмовити.

Позивач та його представник в судовому засіданні вимоги позову підтримали в повному обсязі з викладених у позовній заяві підстав. Просили позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги позову не визнав, з підстав, викладених у відзиві. Просив в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доводи сторони позивача, заперечення сторони відповідача, пояснення свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобовязані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до пп. «д» п. 2.9 ПДР України водієві забороняється: під час руху транспортного засобу користуватися засобами звязку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Частиною другою статті 122 КУпАП передбачено, що користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), тягне за собою адміністративну відповідальність у вигляді штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Судом встановлено, що 27.02.2018 інспектором роти №3 батальйону УПП у Волинській області ОСОБА_5 складено постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАА №308668 від 27.02.2018, з якої вбачається, що ОСОБА_2 керуючи автомобілем НОМЕР_2, 27.02.2018 о 10 год. 43 хв. в м. Луцьк по пр. Перемоги, 12, під час руху транспортним засобом користувався засобом звязку не обладнаним технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук, чим порушив вимоги п.2.9 «д» ПДР України, та скоїв правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП (а.с. 3). На позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Згідно зі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП установлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Однак, про такі докази чи їх відхилення в оскаржуваній постанові не зазначено.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що перебував в автомобілі позивача в момент зупинення його інспекторами поліції. Позивач не користувався телефоном. Звинувачення його у вчиненні правопорушення вважає безпідставним.

На підтвердження вчинення правопорушення стороною відповідача було надано відеозапис з місця вчинення та розгляду справи про адміністративне правопорушення, здійснений на нагрудний відеореєстратор інспектора.

Однак, суд не вважає наданий відеозапис належним доказом, оскільки на ньому не зафіксовано факту вчинення позивачем правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Аналіз законодавчих норм, заперечення сторони позивача щодо вчинення адміністративного правопорушення дає підстави дійти висновку, що відповідач як субєкт владних повноважень, повинен був зібрати та належним чином оформити докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення для спростування позиції позивача.

Однак, стороною відповідача відповідно до вимог ст.280 КУпАП, на підтвердження своїх заперечень не надано суду жодних належних доказів наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та вини позивача в його вчиненні.

Статтею 62 Конституції України установлено, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з п. 1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Тобто, визнання протиправними дій субєктів владних повноважень та протиправними їхніх рішень у справах такої категорії не передбачено. Відтак, вимоги позивача про визнання протиправними дій інспектора при винесенні оскаржуваної постанови та визнання протиправною самої постанови не відповідають встановленим законом способам захисту порушених прав і до задоволення не підлягають.

Оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку про відсутність належних та достатніх доказів для констатування факту порушення позивачем вимог ПДР України, відповідно, і вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.122 КУпАП, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення. Відтак,позовні вимоги позивача про скасування постанови і закриття справи про адміністративне правопорушення суд вважає підставними і такими, що підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 20, 72, 73, 74, 76, 77, 90, 243-246, 271, 286, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Скасувати постанову інспектора роти №3 батальйону УПП у Волинській області ОСОБА_5серії ЕАА №308668 від 27.02.2018 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 23.04.2018.

Суддя Луцького міськрайонного суду І.Б. Плахтій