Справа № 752/7069/17
Суддя: Плахотнюк К. Г.
Дата ухвалення: 2018-03-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 752/7069/17
Провадження по справі № 2-адр/752/3/18
У Х В А Л А

іменем України

26.03.2018 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.

з участі секретаря судового засідання Веременко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Правобережного об»єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання незаконною бездіяльність та зобов»язати вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 07.06.2017 року, позов ОСОБА_1 до Правобережного об»єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання незаконною бездіяльність та зобов»язати вчинити певні дії, було задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність посадових осіб Правобережного об»єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо невидачі у встановлений термін пенсійного посвідчення ОСОБА_1 Зобов»язано Правобережне об»єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві вчинити дії щодо видачі пенсійного посвідчення інваліда другої групи ОСОБА_1, терміном дії по 01.12.2018 року.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 16.08.2017 року, апеляційну скаргу Правобережного об»єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - залишено без задоволення, а постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 07.06.2017 року - без змін.

Позивач звернувся до суду із заявою про прийняття додаткової постанови. Заяву обґрунтовує тим, що суд в резолютивній частині свого рішення не вказав, в який спосіб і строк має бути виконана постанова. До повноважень адміністративного суду при вирішення справи, у разі задоволення позову, віднесено прийняття рішень (постанови) про зобов»язання відповідача вчинити певні дії. Крім того, суд, який ухвалив судове рішення має право зобов»язати суб»єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що посадовими особами виконавчої служби не здійснено належний комплекс дій щодо належного та повного виконання судового рішення, постановленого на його користь, а також ігнорування виконання постанови суду відповідачем, просив суд прийняти додаткову постанову, якою внести відповідні уточнення (виправлення або зміни) для приведення основної постанови у відповідність до п. 2 ч. 2 ст. 162, п. 4 ч. 1 ст. 163, ч. 1 ст. 267 КАСУ.

Позивач в судове засідання не з»явився. Просив суд розглянути заяву без його участі та її задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з»явився. Судом про розгляд справи повідомлявся належним чином.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути заяву без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного зклопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Пунктом 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20 травня 2013 року «Про судове рішення в адміністративній справі» передбачено, що за правилами статті 168КАС України, суд будь-якої інстанції може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу лише у випадках, передбачених частиною першою статті 168 КАС України.

Таке судове рішення він ухвалює в тому провадженні (письмовому, скороченому, розгляді справи в судовому засіданні тощо), в якому й ухвалювалось основне судове рішення. Питання про ухвалення додаткового судового рішення може бути заявлено до закінчення строку на виконання судового рішення.

Додаткове судове рішення не може змінювати суті основного рішення або містити висновки про права й обов'язки осіб, які не брали участі у справі.

Додатковими судовими рішеннями є додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткові постанови (ухвали) можуть прийматися (постановлятися), якщо судом приухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове судове рішення є невід'ємною складовою основного судового рішення.

Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

В резолютивній частині постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 07.06.2017 року чітко зазначено про зобов»язання відповідача вчинити дії щодо видачі пенсійного посвідчення для відновлення порушених прав позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, позовних вимог та змісту постанови суду, судом було прийняте рішення стосовно всіх вимог позивача, зокрема в частині зобов»язання відповідача вчинити дії.

Судом приймається до уваги те, що суд не може підміняти собою органи владних повноважень, що повністю узгоджується із позицією Верховного суду України, викладеною в постанові Пленуму № 13 від 24 жовтня 2008 року, згідно якої, суд не може підміняти державний орган, приймаючи замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень та з позицією Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що завдання суду при здійсненні його контрольної функції полягає не в тому, щоб підміняти органи влади держави, і суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.

Суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законноїсили, є обовязковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Частиною 1 ст. 382 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судоверішення в адміністративній справі, може зобов»язати суб»єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Отже, звіт може бут подане лише про виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Відповідно до частини 1 статті 267 КАС України (в редакції до 15.12.2017р.) суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Така ж редакція зберіглась і після 15.12.2017 року. Тобто встановлення судового контролю є правом суду, а не обов»язком.

В розумінні Кодексу адміністративного судочинства України як в редакції до 15.12.2017 року, так і в редакції Закону України від 03.10.2017 року, зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, не є позовними вимогами.

Судом встановлено, що при розгляді вказаної справи по суті позивач не заявляв позовних вимог про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, передбачене ст. 168 КАС України(в редакції 2005), а тому суд вважає відсутні підстави, передбачені ст. 252 КАС України для постановлення по справі додаткового судового рішення.

За таких обставин суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст. 252 КАС України, суд, -

ухвалив:

заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Правобережного об»єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання незаконною бездіяльність та зобов»язати вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського адміністративного апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали або ж отримання її копії.

Апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції може бути подана через Голосіївський районний суд м. Києва, яким ухвалено оскаржуване судове рішення.

Головуючий: К.Г. Плахотнюк