Справа № 826/15591/17
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2018-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

18 березня 2018 року № 826/15591/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Маруліної Л.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «М.С.Л.»
доОфісу великих платників податків Державної фіскальної служби
провизнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень № від 21.08.2017 та № від 21.08.2017

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «М.С.Л.» (надалі - позивач) з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (надалі - відповідач або Офіс ВПП ДФС) про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень № від 21.08.2017 та № від 21.08.2017 (надалі - ППР № та № від 21.08.2017).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.12.2017 року відкрито провадження у справі, задоволено клопотання про відстрочення позивачу сплату судового збору до ухвалення рішення по справі та призначено судовий розгляд на 29.01.2018 року.

Разом з тим, 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, виклавши його в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

В судове засідання прибув уповноважений представник позивача. У зв'язку з неявкою уповноваженого представника відповідача, судом відкладено розгляд справи до 07.03.2018 року, зобов'язавши відповідача до 08.02.2018 року подати до суду відзив на позовну заяву з доказами надіслання останньої на адресу позивача, а позивачу до 19.02.2018 року надати суду відповідь на відзив відповідача з доказами надіслання їх на адресу відповідача.

Через канцелярію суду 13.02.2018 року від відповідача надійшов Відзив на позовну заяву з доказами по справі та з роздруківкою з електронної пошти, доказу, що підтверджує надсилання електронним зв'язком на адресу позивача вказаного Відзиву та 23.02.2018 року через канцелярію суду від позивача надійшла Відповідь на відзив на позовну заяву відповідача з доказом надіслання такої на адресу Офісу ВПП ДФС.

У вказане судове засідання 07.03.2018 року з'явились уповноважені представники сторін.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийнято Офісом ВПП ДФС безпідставно з порушенням вимог законодавства, адже рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва по справі № 826/12186/16 було розстрочено виплату боргу позивача перед відповідачем за періоди, щодо яких відповідачем повторно проведено перевірку та накладено штрафні санкції на ТОВ «М.С.Л.», що порушує законні права позивача та впливає на його матеріальне становище.

Представник відповідача проти позову заперечував, підтримавши доводи, викладені у письмовому Відзиві, зазначаючи, про те, що за позивачем обліковується податковий борг відповідно до висновків Акту камеральної перевірки, представник відповідача вважає дії посадових осіб законними, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення такими що не підлягають скасуванню.

Сторони по справі заяви клопотання про перехід до письмового провадження у розгляді даної адміністративної справи, про що в матеріалах є письмове підтвердження.

Відповідно до частини третьої ст. 194 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Судом задоволено клопотання представників сторін та ухвалено про перехід до письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, Окружним адміністративним судом міста Києва встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "М.С.Л." перебуває на податковому обліку Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, м. Київ.

Відповідачем 28.07.2017 року складено Акт про результати камеральної перевірки ТОВ «М.С.Л.» з питань своєчасності сплати податку на прибуток підприємств за 2015 рік, 1 півріччя 2016 року, 9 місяців 2016 року та 2016 рік.

Не погоджуючись із висновками зазначеного Акту перевірки, позивачем подано до відповідача Заперечення на Акт про результати камеральної перевірки ТОВ «М.С.Л.» з питань своєчасності сплати податку на прибуток підприємств за 2015 рік, 1 півріччя 2016 року, 9 місяців 2016 року та 2016 рік, на яке отримано лист про розгляд заперечень, де повідомлено, що висновки вказаного Акту відповідають вимогам чинного законодавства, тому зазначений Акт - ухвалено залишити без змін.

На підставі вказаного Акту відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення: № від 21.08.2017 року із зобов'язанням позивача сплатити 149 200,00 грн. та № від 21.08.2017 року із зобов'язанням позивача сплатити 3 172 084, 04 грн.

Не погоджуючись із вказаними ППР позивачем надано до контролюючого органу скаргу з проханням скасувати повідомлення-рішення № від 21.08.2017 року та № від 21.08.2017 року, на що Рішенням про результати розгляду скарги № 26454/6/99-99-11-03-06-25 від 16.11.2017 року, залишено оскаржувані ППР - без змін, а скаргу позивача - без задоволення.

Не погоджуючись з таким рішенням позивач звернувся із зазначеним позовом до суду.

Розглядаючи позовні вимоги, оцінюючи докази наявні в матеріалах справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 36.1 - 36.3 ст. 36 46 Податкового кодексу України (далі по тексту - ПК України) податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором.

Податковий обов'язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

Згідно з пп.38.1.-38.2 ст. 38 ПК України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.

Згідно з визначенням підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Податкове зобов'язання визначене самостійно платником в податковій декларації в силу положень п.54.1 ст.54 ПК України не може бути оскаржене платником податків в адміністративному або судовому порядку і вважається узгодженим.

Відповідно до п.57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно пункту 59.1 статті 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п. 87.1 ст. 87 ПК України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.

Відповідно до пояснено позивача, судом встановлено, що в 2016 році Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби звертався до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "М.С.Л." про стягнення заборгованості у розмірі 28 915 936,39 грн. та постановою Окружного адміністративного суду міста Києва у справі № 826/12186/16 було визначено, що станом на момент розгляду вказаної справи на особових рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "М.С.Л." обліковувався податковий борг з податку на прибуток у розмірі - 28 915 936,39 гри., в тому числі основний платіж - 28 897 168,00 грн., залишок не сплаченої пені - 18 768,39 грн., що виникла, в результаті не сплати позивачем самостійно визначених податкових зобов'язань згідно податкових декларацій з податку на прибуток від 29.02.16 року за 2015 рік, від 22.04.16 року за 1 квартал 2016 року та уточнюючої декларації з податку на прибуток від 01.06.2016 року.

Вказаною постановою в адміністративній справі № 826/12186/16 позов Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби задовольнено повністю та постановлено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «М.С.Л.» податковий борг перед бюджетом з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 28 915 936,39 грн. шляхом стягнення з усіх розрахункових рахунків на бюджетний рахунок ГУ ДКСУ у місті Києві.

Також зазначеним рішенням суду № 826/12186/16 встановлено порядок виконання судового рішення шляхом сплати Товариством з обмеженою відповідальністю «М.С.Л.» в дохід державного бюджету податкового боргу з податку на прибуток впродовж 36 місяців із сплатою заборгованості щорічно рівними частинами у сумі по 9 638 645,47 грн., починаючи з 1 жовтня 2016 року по 1 жовтня 2019 року відповідно до наступного графіку: перший платіж - до 1 жовтня 2017 року, другий платіж - до 1 жовтня 2018 року, третій платіж до 1 жовтня 2019 року.

Відповідно до даних комп'ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» вказану постанову по справі № 826/12186/16 оскаржено до апеляційної інстанції не було, а тому набрало законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України, якою встановлено, що рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Судом досліджено матеріали даної справи та встановлено, що відповідачем при перевірці використано податкові декларації з податку на прибуток підприємства:

за 2015 рік - № від 29.02.2016 року;

за 1 півріччя 2016 року - № від 08.08.2016 року;

за 9 місяців 2016 року - № від 08.11.2016 року;

за 2016 рік - № 9 від 09.02.2017 року.

У висновку Акту перевірки контролюючим органом зазначено, що ТОВ «М.С.Л.» в порушення пункту 57.1 ст.57 ПК України несвоєчасно сплачено податок на прибуток підприємств в сумі: 32 78 511,00 грн. - за 2015 рік, 3 529 195,00 грн. - за 1 півріччя 2016, 3 482 593,00 грн. - за 9 місяців 2016 року, 146 853,00 грн. - за 2016 рік.

На підставі вказаного Акту відповідачем винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення: № від 21.08.2017 року із зобов'язанням позивача сплатити 149 200,00 грн. та № від 21.08.2017 року із зобов'язанням позивача сплатити 3 172 084,04 грн.

На підставі наявних доказів в матеріалах справи, судом за допомогою математичних розрахунків, встановлено, що згідно Квитанцій, копії яких наявні в матеріалах справи (а.с. 37-59), позивачем на розрахунковий рахунок УДКС у Печерському р-ні м. Києва, починаючи з 16.12.2016 року і остання дата зарахування 21.04.2017 року, перераховано на вказаний рахунок відповідно до покладеного на позивача обов'язку згідно постанови у справі № 826/12186/16 Окружного адміністративного суду міста Києва, суму у розмірі 4 823 000,00 грн.

А саме, якщо розділити загальну суму боргу, яка становила на момент винесення постанови по вищевказаній справі, 9 638 645, 47 грн. на три рівних платежі, математичними розрахунками встановлено, що ця сума повинна складати не менше 3 212 882,00 грн.

Також судовим рішенням встановлено, що ТОВ «М.С.Л.» має право достроково погашати борг.

Зважаючи на вказане, встановлено, що позивач сплатив встановлену судом суму в розмірі 3 212 882,00 грн. з надлишком в термін встановлений зазначеним рішенням, а саме перший платіж, в який включалась сума погашення заборгованості по декларації з податку на прибуток від 29.02.2016 року за 2015 рік відповідно до податкових декларацій, до 1 жовтня 2017 року.

А отже, суд дійшов висновку, що відповідачем накладено штраф з податку на прибуток позивача за 2015 рік по декларації з податку на прибуток від 29.02.2016 року, вдруге, а згідно доказів наявних в матеріалах справи позивачем станом на 21.04.2017 року (дата останнього зарахування коштів на розрахунковий рахунок державного казначейства) погашено борг за 2015 рік.

Також слід зазначити, що Акт перевірки датовано 28.07.2017 року, що відбулось на три місяці пізніше, ніж зарахування суми в рахунок боргу, якою позивач погасив борг по декларації з податку на прибуток від 29.02.2016 року за 2015 рік.

Відповідно до зазначеного, суд дійшов висновку, що позивач діє згідно встановлених приписів постанови Окружного адміністративного суду міста Києва по справі № 826/12186/16, якою встановлено, що сплата заборгованості повинна відбуватись щорічно рівними частинами у сумі по 9 638 645,47 грн., починаючи з 1 жовтня 2016 року по 1 жовтня 2019 року відповідно до наступного графіку: перший платіж - до 1 жовтня 2017р.

Нормою пп. 17.1.5 п. 17.1 ст. 17 Податкового кодексу України (надалі - ПК України) платникові податків надано право одержувати відстрочення, розстрочення сплати податків або податковий кредит в порядку і на умовах, встановлених цим Кодексом.

За змістом норм ст. 32 ПК України, зміна строку сплати податку та збору здійснюється шляхом перенесення встановленого податковим законодавством строку сплати податку та збору або його частини на більш пізній строк і здійснюється у формі: відстрочки; розстрочки. Зміна строку сплати податку не скасовує діючого і не створює нового податкового обов'язку.

Також, у розумінні норми п. 100.1 ст. 100 ПК України, розстроченням, відстроченням грошових зобов'язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов'язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру пені, визначеному пунктом 129.4 статті 129 цього Кодексу.

Відповідно до п. 87.9. ст. 89 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Зважаючи на вказане, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача, в частині скасування податкових повідомлень-рішень № від 21.08.2017 року та № від 21.08.2017 року, а в частині позовної вимоги про стягнення з Державного бюджету України на користь ТОВ «М.С.Л.» судових витрат по справі - відмовити, у зв'язку з тим, що ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.12.2017 року про відкриття провадження у справі, було задоволено клопотання позивача про відстрочення позивачу сплати судового збору, про яке останній просив в своїй позовній заяві.

Відповідно до частини першої ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на зазначені норми та відповідно до наявних доказів в матеріалах справи, суд зазначає, що у зв'язку з задоволенням клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору, відповідач не зобов'язаний повертати кошти, адже позивачем їх не сплачено до державного бюджету.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Керуючись положеннями статей 2, 7, 9, 11, 44, 72-78, 79,139, 194, 241-246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «М.С.Л.» (, місцезнаходження юридичної особи: 01004, м. Київ, вул. Шовковична, 50-А) задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Офісу великих платників податків ДФС № від 21.08.2017 року.

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Офісу великих платників податків ДФС № від 21.08.2017 року.

4. В решті позовних вимог відмовити.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч. 1 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України. апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини п'ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «М.С.Л.», 01004, м. Київ, вул. Шовковична, 50-А, ;

Відповідач: Офіс ВПП ДФС, 04119, м. Київ, вул.Дегтярівська,11-Г, .

Суддя Л.О. Маруліна