Справа № 810/1943/18
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2018-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

24 квітня 2018 року м. Київ 810/1943/18

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панченко Н.Д., розглянувши позовну заяву заступника керівника Білоцерківської місцевої прокуратури до Відділу освіти Ставищенської районної державної адміністрації Київської області, Ставищенської районної ради Київської області, треті особи – Ставищенська районна державна адміністрація, Ясенівська загальноосвітня школа І-ІІ ступенів Ставищенської районної ради про визнання незаконною бездіяльності та зобов’язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся заступник керівника Білоцерківської місцевої прокуратури з позовом до Відділу освіти Ставищенської районної державної адміністрації Київської області, Ставищенської районної ради Київської області, треті особи – Ставищенська районна державна адміністрація, Ясенівська загальноосвітня школа І-ІІ ступенів Ставищенської районної ради, у якому прокурор просить суд:

- визнати незаконною бездіяльність Відділу освіти Ставищенської районної державної адміністрації Київської області щодо не вчинення дій з приводу оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку площею 3,1300 га під Ясенівською загальноосвітньою школою І-ІІ ступенів;

- зобов’язати Відділ освіти Ставищенської районної державної адміністрації Київської області та Ставищенську районну раду оформити правовстановлюючі документи на земельну ділянку площею 3,1300 га на території Ставищенського району Київської області.

Відповідно до частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з’ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Пунктом п’ятим частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства передбачено, що суддя після одержання позовної заяви з’ясовує, чи подано позовну заяву у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

У частині другій цієї статті зазначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено іншого, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд зазначає, що предметом адміністративного позову є бездіяльність Відділу освіти Ставищенської районної державної адміністрації Київської області, Ставищенської районної ради Київської області, що полягає у зволіканні з оформленням правовстановлюючих документів на земельну ділянку, розташовану під навчальним закладом – Ясенівською загальноосвітньою школою І-ІІ ступенів.

З доданих до позовної заяви матеріалів судом з’ясовано, що рішення Ясенівської сільської ради №143, яким Ясенівській загальноосвітній школі І-ІІ ступенів надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою, прийняте 11.11.2008.

У свою чергу, з цим адміністративним позовом прокурор до суду звернувся лише 19.04.2018, тобто через десять років з моменту виникнення обставин, що дають підстави для виготовлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку.

При цьому, у позові прокурор стверджує, що про порушення інтересів держави, за захистом яких він звертається до суду, прокуратурі стало відомо лише у лютому з листів Відділу освіти Ставищенської РДА та Ставищенської районної ради від 16.02.2018. За цих обставин прокурор вважає, що строк звернення з позовом ним не пропущений.

Суд зазначає, що початок перебігу строку звернення до суду у процесуальному законі визначено альтернативно – це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Тому, при визначенні початку цього строку суд з'ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з'ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Суд зазначає, що порівняльний аналіз термінів «дізнався» та «повинен був дізнатись», що містяться у частині 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, дає підстави для висновку про встановлення чинним процесуальним законодавством презумпції можливості та обов’язку особи знати про стан своїх прав.

Відтак, звертаючись до суду за межами процесуальних строків, позивач повинен також довести той факт, що у нього не було об’єктивної можливості дізнатися про порушення свого права у період, що передував фактичному зверненню до суду.

Натомість будь-яких пояснень щодо обставин, які об’єктивно заважали прокуратурі протягом десяти років з’ясувати стан дотримання земельного законодавства на території Ставищенської районної ради, позовна заява не містить.

Відповідно до частини 1 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Частиною 3 цієї ж статті встановлено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб’єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Частиною 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Відповідно до частини 3 та 4 статті 53 Кодексу адміністративного судочинства України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.

З викладеного слідує, що для визначення судом права прокурора на звернення до суду для захисту інтересів держави імперативними є дві умови:

1) доведення порушення чи загрози порушення саме інтересів держави (а не окремої громади або окремої юридичної чи фізичної особи);

2) доведення належними і допустимими доказами, що захист цих інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, або ж доведення відсутності такого органу.

У позовній заяві прокурор зазначає, що зволікання відділом освіти Ставищенської РДА та Ставищенською районною радою з оформленням правовстановлюючих документів на земельну ділянку під закладом освіти порушує законодавчо встановлений порядок регулювання земельних відносин, а тим самим інтереси держави у сфері контролю за використанням та охороною земель.

Одночасно з цим прокурор зазначає, що у спірних правовідносинах орган, уповноважений здійснювати захист інтересів держави, відсутній.

З цього приводу суд зазначає, що порядок та суб’єкти, які здійснюють контроль за використанням та охороною земель визначені у главі 32 Земельного кодексу України.

Відповідно до статті 187 Земельного кодексу України, контроль за використанням та охороною земель полягає в забезпеченні додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і громадянами земельного законодавства України.

Згідно з статтею 188 Земельного кодексу України, державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, а за додержанням вимог законодавства про охорону земель – центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Таким чином, державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється Держгеокадастром та Державною екологічною інспекцією.

Обґрунтувань з приводу того, що Держгеокадастром та Державною екологічною інспекцією не здійснюється або здійснюється неналежним чином реалізація передбачених законом повноважень для захисту інтересів держави у сфері державного контролю за використанням та охороною земель та причин, з яких такі повноваження не реалізуються – прокурором суду не надано, а відтак і не обґрунтовано наявності підстав для представництва інтересів держави, як-то передбачено частиною 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру».

Суд також звертає увагу на інший аспект, що має значення для вирішення питання наявності у прокуратури підстав для звернення до суду з цим позовом.

Так, як вже було зазначено, предметом позову є бездіяльність Відділу освіти Ставищенської районної державної адміністрації Київської області, Ставищенської районної ради Київської області, що полягає у зволіканні з оформленням правовстановлюючих документів на земельну ділянку, розташовану під навчальним закладом – під Ясенівською загальноосвітньою школою І-ІІ ступенів, а у позовній заяві прокурор зазначає про відсутність органу, уповноваженого звертатись до суду з подібним позовом.

З позовної заяви судом з’ясовано, що рішенням Ясенівської сільської ради Ставищенського району Київської області від 11.12.2008 №143 Ясенівській ЗОШ І-ІІ ступенів надано право на розробку технічної документації із землеустрою щодо виготовлення державного акту на право постійного користування землею для обслуговування виробничої бази орієнтовною площею 3,13 га. Цим же рішенням Ясенівська сільська рада доручила директору Ясенівської ЗОШ І-ІІ ступенів замовити проведення робіт з виготовлення технічної документації із землеустрою.

Суд зазначає, що зміст права постійного користування земельною ділянкою, на момент звернення прокурора до суду, врегульовано статтею 92 Земельного кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 92 Земельного кодексу України, право постійного користування земельною ділянкою – це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Частиною 2 статті 92 Земельного кодексу України передбачено, що права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають, зокрема підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності (пункт «а» частини 2 статті 92 Земельного кодексу України).

Відповідно до статті 10 Закону України «Про загальну середню освіту», заклад загальної середньої освіти є юридичною особою. Статус комунального має заклад загальної середньої освіти, заснований на комунальній формі власності.

Частиною 1 статті 44 Закону України «Про загальну середню освіту» передбачено, що матеріально-технічна база закладів загальної середньої освіти включає будівлі, споруди, землю, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло та інші цінності. Майно закладів загальної середньої освіти належить їм на правах, визначених законодавством України.

Статтею 38 Закону України «Про загальну середню освіту» передбачено, що заклад загальної середньої освіти створює науково-методичну і матеріально-технічну бази для організації та здійснення освітнього процесу.

Як вбачається з доданих до позовної заяви матеріалів, Ясенівська ЗОШ І-ІІ ступенів є юридичною особою, що заснована Ставищенською районною радою та яка знаходиться в оперативному управлінні Ставищенської районної державної адміністрації.

Таким чином, зміст викладених положень чинного законодавства дає підстави стверджувати, що суб’єктом права постійного користування земельною ділянкою можуть бути, у тому числі, комунальні заклади загальної середньої освіти, до компетенції яких належить, зокрема, створення матеріально-технічної бази такого закладу.

Тобто, саме Ясенівській ЗОШ І-ІІ ступенів належить право постійного користування земельною ділянкою, що знаходиться під розташованими на ній будівлями школи, з чого слідує, що Ясенівська ЗОШ І-ІІ ступенів, як суб’єкт права постійного користування, не позбавлена права реалізувати надане їй право постійного користування земельною ділянкою, замовивши відповідні землевпорядні роботи, як і не позбавлена права звернутись до суду у випадку, якщо відповідні суб’єкти владних повноважень порушують її права, пов’язані з володінням чи користуванням відповідною земельною ділянкою.

У той же час підстав, з яких за захистом права користування Ясенівської ЗОШ І-ІІ ступенів до суду звернувся заступник керівника Білоцерківської місцевої прокуратури, у позовній заяві не наведено.

Наведені обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам процесуального законодавства.

Згідно з частинами 1, 2 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п’яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Недоліки позовної заяви мають бути усунені протягом п'яти днів з дня вручення копії цієї ухвали шляхом подання до суду:

- уточненої позовної заяви із зазначенням:

1) пояснень та доказів на їх підтвердження щодо того, коли та за яких обставин прокурору стало відомо про порушення прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду;

2) пояснень та доказів на їх підтвердження щодо відсутності у прокуратури об’єктивної можливості дізнатися про порушення прав та інтересів держави у спірних правовідносинах у період, що передував фактичному зверненню до суду.

У випадку, якщо позов поданий за межами процесуальних строків, – заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із зазначенням обставин, що об’єктивно перешкоджали звернутись до суду.

3) Пояснень та доказів на їх підтвердження з приводу того, що Держгеокадастром та Державною екологічною інспекцією не здійснюється або здійснюється неналежним чином реалізація передбачених законом повноважень для захисту інтересів держави у сфері державного контролю за використанням та охороною земель та причин, з яких такі повноваження не реалізуються;

4) пояснень та доказів на їх підтвердження з приводу підстав для звернення до суду з цим позовом замість Ясенівської ЗОШ І-ІІ ступенів у контексті викладених у цій ухвалі висновків.

Керуючись статтями 53, 160, 161, 169, 171, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву заступника керівника Білоцерківської місцевої прокуратури до Відділу освіти Ставищенської районної державної адміністрації Київської області, Ставищенської районної ради Київської області, треті особи – Ставищенська районна державна адміністрація, Ясенівська загальноосвітня школа І-ІІ ступенів Ставищенської районної ради про визнання незаконною бездіяльності та зобов’язання вчинити дії, – залишити без руху.

2. Прокурору у п'ятиденний строк з дня одержання ухвали усунути наведені у ній недоліки у вказаний у ній спосіб.

3. Роз'яснити прокурору, що якщо недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не будуть усунуті у встановлений судом строк, позовна заява буде повернута відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

4. Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати прокурору за адресою, зазначеною у позовній заяві.

Ухвала про набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Панченко Н.Д.