Справа № 805/1136/17-а
Суддя: Гончарова І.А.
Дата ухвалення: 2018-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

20 квітня 2018 року

Київ

справа №805/1136/17-а

адміністративне провадження №К/9901/41468/18, №К/9901/41471/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гончарової І.А.,

суддів - Ханової Р.Ф., Олендера І.Я.

здійснивши попередній розгляду касаційних скарг Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 15 травня 2017 року (суддя - Христофоров А.Б.)

та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2017 року (судді - Ястребова Л.В., Васильєва І.А., Компанієць І.Д.)

у справі №805/1136/17-а

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

до Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області

про визнання незаконними та скасування податкових повідомлень-рішень, податкової вимоги, рішення про застосування штрафних санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року фізична особа - підприємець ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про визнання незаконними та скасування податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області (далі ДФС), вимоги про сплату боргу та рішення про застосування штрафних санкцій від 05.01.2017 року. Позов мотивовано тим, що ДФС здійснила перевірку всупереч дії мораторію на такі перевірки та безпідставно дійшла висновку про те, що ОСОБА_2 порушив вимоги чинного законодавства під час визначення своїх податкових зобов'язань.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 15 травня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2017 року позов задоволено частково:

визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення - рішення ДФС від 05.01.2017: № /283/10/05-15-13-04 в частині збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на доходи з фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 14 437, 17 грн. та 3 609, 29 грн. - за штрафними санкціями; № /284/10/05-15-13-04 про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем військовий збір в сумі 1 128, 46 грн. та 282,12 грн. - за штрафними санкціями; №/285/10/05-15-13-04 про нарахування штрафних санкцій за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати в сумі 510, 00 грн.;

визнано незаконною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 05.01.2017 №/287/10/05-15-13-04 про сплату недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску в сумі 8 128, 82 грн.

визнано незаконним та скасовано рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску про нарахування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату єдиного внеску № /288/10/05-15-13-04 від 05.01.2017 в сумі 4 064, 41 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з судовими рішеннями ОСОБА_2 та ДФС звернулись з касаційними скаргами, в яких посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, невірну оцінку залучених до справи доказів, позивач просив скасувати судові рішення в частині відмови в задоволенні позову та задовольнити адміністративний позов, а відповідач - скасувати рішення судів попередніх інстанцій та відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що за наслідками проведеної ДФС документальної позапланової невиїзної перевірки позивача щодо повноти та достовірності визначення доходів та витрат у податковій декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску та військового збору за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 складено акт від 16.11.2016.

В акті викладено висновки контролюючого органу про порушення позивачем:

- п.п. 16.1.2. п. 16.1. ст. 16, п.п. «а» п. 176.1 ст. 176, п. 177.10 ст. 177 Податкового кодексу України, оскільки у період з 01.01.2015 по 31.12.2015 позивачем не вівся облік доходів та витрат від господарської діяльності;

- п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України - до податкової декларації про майновий стан та доходи за 2015 рік включені витрати, які безпосередньо не пов'язані з отриманням доходу у сумі 83 500 грн., у результаті чого донараховано податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування за 2015 рік у сумі 16 091 грн.;

- п. 36.1. ст. 36, п.п. 164.2.17 «д» пункту 164.2 ст. 164, п.п 168.1.3 п. 168.1 ст. 168, п. 177.11 ст. 177 Податкового кодексу України - у податковій декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік не задекларований дохід, отриманий від ПАТ «Укрсоцбанк» у вигляді додаткового блага у розмірі 75 230, 87 грн., та самостійно несплачений податок з такого доходу в результаті чого донараховано податку на доходи фізичних осіб за 2015 рік у сумі 14 437, 17 грн.;

- пп.1.2, 1.4 п. 161 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України - у податковій декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік не задекларований дохід, отриманий від ПАТ «Укрсоцбанк» у вигляді додаткового блага у розмірі 75 230, 87 грн. в результаті чого донараховано військовий збір, що підлягає сплаті до бюджету за 2015 рік у сумі 1 128, 46 грн.;

- пп. 16.1.3. п. 16.1 ст. 16, п.п. 49.18.2 п. 49.18 ст 49, п. 51.1 ст. 51, п.п. 70.16.1 п. 70.16 ст. 70, пп. «б» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України - до ДПІ у м. Краматорську не наданий податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків і утриманого з них податку про суми виплачених доходів ФОП ОСОБА_3 за ознакою 157 - «дохід, виплачений самозайнятій особі» за IV квартал 2015 року терміном надання 09.02.2016;

- п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» - у періоді з 01.01.2015 по 31.12.2015 не нарахований, не обчислений та не сплачений єдиний внесок з отриманого доходу, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2015 по 31.12.2015, в результаті чого донараховано єдиний внесок за 2015 рік у сумі 8 128, 83 грн.;

- п.п. 16.1.12. п. 16.1. ст. 16, п. 44.3. ст. 44 Податкового кодексу України - до перевірки не надано книги обліку доходів і витрат за період з 01.01.2015 по 31.12.2015; господарські угоди, на підставі яких здійснювалося придбання товарів (робіт, послуг), видаткові накладні (акти виконаних робіт) на придбання товарів (робіт, послуг) чеки, платіжні документи на оплату придбаних товарів (робіт, послуг); документи на зберігання та транспортування товарів; документи, що підтверджують включення до витрат у податковій декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік рекламних послуг (зразки, або фотографії візиток, макетів, копії печатної продукції, тощо), які підтверджують, що витрати на рекламні послуги включені до складу витрат у податковій декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік безпосередньо пов'язанні з отриманням доходу.

У зв'язку з виявленими порушеннями ДФС здійснено нарахування пені відповідно до пп.129.1.2 п.129.1 ст.129 ПК України.

На цій підставі, 05.01.2017 відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № /283/10/05-15-13-04 про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на доходи з фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 30 528, 17 грн. та 7 632, 04 грн. - штрафних санкцій;

- № /284/10/05-15-13-04 про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем військовий збір в сумі 1 128, 46 грн. та 282, 12 грн. - за штрафних санкцій;

- №/285/10/05-15-13-04 про нарахування штрафних санкцій за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати в сумі 510 грн.;

- № /286/10/05-15-13-04 про нарахування штрафних санкцій в сумі 510 грн.;

Крім того, відповідачем прийнято:

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) № /287/10/05-15-13-04 про сплату недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску в сумі 8 128, 82 грн.;

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску про нарахування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату єдиного внеску №/288/10/05-15-13-04 в сумі 4 064, 41 грн.

Свої дії щодо прийняття оскаржуваних рішень та вимоги ДФС мотивує тим, що позивачем під час перевірки не надано первинних документів та Книги обліку доходів і видатків та не надано доказів реальності понесення пов'язаних з господарською діяльністю витрат у сумі 83 500 грн. Також, позивачем отримано додаткове благо від анулювання кредитного зобов'язання у сумі 75 230,87 грн., однак зазначений дохід у податковій декларації не відображено. Крім того, ОСОБА_2 не виконав своїх обов'язків податкового агента у правовідносинах, що склались з іншим приватним підприємцем.

Частково задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції послався на те, що відповідачем здійснено документальну позапланову невиїзну перевірку у відповідності до вимог Податкового Кодексу України і законність рішення в цій частині в апеляційному порядку не переглядалась та не є предметом касаційного оскарження.

Спірні правовідносини регламентувались положеннями Податкового Кодексу України, Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та нормативними актами, прийнятими на їх виконання, у відповідних редакціях.

З матеріалів справи вбачається, що 05.02.2016 року позивачем надана податкова декларація про майновий стан і доходи за 2015 рік з нульовими показниками, з розрахунком податкових зобов'язань з податку на додану вартість фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих самозайнятою особою, в якому зазначено суму одержаного доходу від оптової торгівлі (КВЕД 46.90) - 83500 грн. та витрат, пов'язаних з господарською діяльність у сумі 83 500 грн.

Питання, пов'язані з підтвердженням даних, визначених у податковій звітності, обчисленням податку з доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, обчислення об'єкту оподаткування, формуванням виникнення податкових зобов'язань внормовано статтями 14,44,177 ПК України в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до пункту 177.2. статті 177 ПК України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Пунктом 177.4. вказаної статті визначено перелік витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів.

Щодо обґрунтування рішення про часткову відмову у задоволенні позову, то суди попередніх інстанцій обґрунтовано виходили з того, що ані під час перевірки ДФС, ані під час розгляду справи в суді, позивачем не надано доказів, що спростовують висновки відповідача про те, що позивачем не забезпечено зберігання первинних документів з питань обчислення і сплати податків та зборів, а наданими позивачем документами бухгалтерського обліку не підтверджено реальність понесення пов'язаних з господарською діяльністю витрат у сумі 83500 грн., на підставі укладеного між ОСОБА_2 та підприємцем ОСОБА_3 договору про надання послуг по виготовленню та розміщенню рекламних матеріалів.

Висновки судів з цього приводу ґрунтуються на матеріалах справи та належній оцінці залучених до справи доказів.

Правильно застосувавши при цьому положення п. 44.1 та 44.3 ст. 44; п.121.1 ст.121; пп.16.1.2 п.16 ст. 16, п.176.1 ст. 176; статей 167 та 177 Податкового Кодексу України суди першої та апеляційної інстанції дійшли вірного висновку про відсутність підстав для скасування податкового повідомлення-рішення №/286/10/05-15-13-04 про нарахування штрафних санкцій в сумі 510 грн. та про правомірність податкового повідомлення-рішення № /283/10/05-15-13-04 щодо збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на доходи з фізичних осіб в частині нарахування зобов'язання в сумі 16 091 грн. та за штрафними санкціями 4 022,75 грн.

Доводи касаційної скарги позивача не спростовують правильність доводів, якими мотивовано судові рішення, не дають підстав вважати висновки судів першої та апеляційної інстанцій помилковими, а застосування судами норм матеріального та процесуального права - неправильним.

Щодо решти позовних вимог, які було задоволено за наслідками розгляду справи, то судами попередніх інстанцій також зроблено правильний висновок щодо безпідставності тверджень ДФС про необхідність включення до податкової звітності позивача суми 75230,87 грн. у якості отриманого додаткового блага внаслідок анулювання ПАТ «Укрсоцбанк» основної суми кредитної заборгованості за кредитним договором.

Так, з матеріалів справи вбачається, що між банком та фізичною особою ОСОБА_2 було укладено кредитний договір від 01.08.2007. Саме за цим договором ПАТ «Укрсоцбанк» було здійснено анулювання(прощення) основної суми боргу(кредиту) у розмірі 75230,87 грн. Відтак, додаткове благо отримано позивачем не внаслідок здійснення господарської діяльності, що у відповідності до приписів пункту 177.6 статті 177 Податкового Кодексу унеможливлює його відображення у податковій звітності суб'єкта господарювання.

Щодо висновків ДФС про порушення позивачем вимог Податкового Кодексу України, яке на думку відповідача полягало у тому, що ОСОБА_2, діючи у якості податкового агента, всупереч приписів п.п.70.16.1 статті 70 Податкового Кодексу України не надав контролюючому органу інформацію, передбачену статтею 51 цього Кодексу, а саме - розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків (приватного підприємця ОСОБА_3.), то колегія суддів Касаційного адміністративного суду виходить із такого.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі укладеного між позивачем та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 договору про надання послуг з виготовлення рекламної продукції, ОСОБА_2 сплатив остатньому у якості оплати за виконані роботи 75 230, 87 грн.

З огляду на приписи п.п. 14.1.180 статті 14 Податкового Кодексу України, відповідно до якої податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб це самозайнята особа, яка зобов'язана нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу, та враховуючи приписи статті 18 Податкового Кодексу України, позивач не є податковим агентом у господарських правовідносинах, що склались між ним та іншим суб'єктом господарювання - самозайнятою особою ОСОБА_3

Таким чином доводи касаційної скарги не дають підстав вважати, що під час прийняття оскаржених рішень судами першої та апеляційної інстанцій неправильно було застосовано норми матеріального та процесуального права.

Згідно з частиною 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Відповідно до частини 3 статті 343 КАС України суд касаційної інстанції, здійснивши попередній розгляд справи, залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 343, 350, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційні скарги Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення, постанову Донецького окружного адміністративного суду від 15 травня 2017 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І.А. Гончарова

Судді Р.Ф. Ханова

І.Я. Олендер