Справа № 679/416/18
Суддя: Гавриленко О. М.
Дата ухвалення: 2018-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/679/80/2018
Справа № 679/416/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2018 року м.Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі головуючої судді Гавриленко О.М., за участю секретаря судового засідання Василюк Л.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Нетішин справу № 679/416/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Львівській області про оскарження рішення субєкта владних повноважень, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним вище позовом, в якому просить скасувати постанову Управління патрульної поліції в Львівській області про оскарження рішення субєкта владних повноважень, в справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА № 334143 від 23.03.2018 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що близько 23.03.2018 року він, перебуваючи за кермом власного автомобіля «Toyota Corolla» державний номер реєстрації ВХ0304ВХ вирушив до м. Львів, разом із дружиною, ОСОБА_2, з метою відвідування дітей, котрі навчаються і проживають у вказаному місті. Однак, за 34 км до пункту кінцевого призначення, на автодорозі «Київ-Чоп», близько 12 год. 30 хв., його зупинив УПП у Львівській області інспектор поліції ОСОБА_3, вказавши, що причиною його зупинки є здійснення позивачем обгону на ділянці дороги з обмеженою оглядовістю, після чого перевірив документи, а саме: посвідчення водія ВАЕ 882550, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ВХ0304ВХ, поліс автоцивілки, а також, оглянув речі у багажнику пояснивши, що це необхідно для перевірки та роздрукував з платіжного терміналу постанову серії ЕАА № 334143 «Про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі», вказавши в оскаржуваній постанові транспортний засіб «Renault Trafic» державний номер реєстрації ВХ0304ВК, а також квитанцію «Про сплату штрафу відповідно до постанови» серії ЕАА № 334143 на суму 425 гривень.

З твердженням інспектора щодо вчинення ним порушення позивач ОСОБА_2 не погоджується, крім того, зазначив, що ніколи в житті не перебував ні водієм, ні пасажиром автомобіля НОМЕР_1, а у зазначений вище день і час керував автомобілем НОМЕР_2, і жодного разу не здійснював обгонів на ділянках доріг з обмеженою оглядовістю.

Крім того, обґрунтування позову послався на те, що жодних доказів вчинення ним адміністративного правопорушення поліцейським надано не було. На його прохання пояснити звідки у поліцейських взагалі відомості про ніби то порушення ним правил дорожнього руху, останні нічого не відповіли. Вважає, що при притягненні його до адміністративної відповідальності не доведено його винуватість у інкримінованому адміністративному правопорушенні, шляхом подання доказів, на підставі яких можна було б встановити наявність в його діях складу адміністративного правопорушення. Також зазначив, що не вчиняв адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, в зв'язку з відсутністю будь-яких доказів щодо здійснення адміністративного правопорушення, пов'язаного з керуванням транспортним засобом «Renault Trafic» ВХ0304ВК і недоведеністю обставин такого правопорушення, позивач вважає постанову в справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА №334143 від 23.03.2018 року, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 425 грн. безпідставною та просить її скасувати.

В судове засідання позивач будучи належним чином повідомлений не зявився, проте подав заяву про розгляд його справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав.

Відповідач в судове засідання будучи належним чином повідомлений не зявився, у зазначений судом строк не надіслав відзив на позовну заяву і відповідні докази, що підтверджують заперечення проти позову.

Відповідно до ч.6 ст.162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у справі в їх сукупності,вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Як вбачається з оскаржуваної постанови серії ЕАА №334143 від 23.03.2018 року відповідачем винесена постанова про те, що ОСОБА_1 керуючи автомобілем НОМЕР_3, 23.03.2018 року о 12 год. 32 хв. на автодорозі Київ-Чоп здійснив обгін на ділянці дороги з обмеженою оглядовістю, чим порушив п.14.6 г ПДР, та накладено на нього стягнення у виді штрафу розміром 425 грн. за ч.2 ст.122 КУпАП.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адмінвідповідальності, потерпілих, свідків.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ст.ст. 71, 128 КАС України.

Виходячи з вимог статті 71 КАС України, відповідач повинен був довести, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, проте будь-яких доказів цього не надав. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Суд погоджується із доводами позивача, про те, що відповідачем не зясовано всіх обставин відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, всупереч ч.2 ст.71 КАС України ним не надано суду доказів та не зазначено обставин, які підтверджують наявність складу правопорушення та спростовують пояснення позивача і які б доводили достовірність порушенням позивачем ОСОБА_1 дорожнього руху України.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З наведеного вбачається, що відповідач, як субєкт владних повноважень, не довів правомірність свого рішення, не забезпечив доказування, як того вимагає ст.71 КАС України, що дає підстави суду зробити висновок про недоведеність вини позивача в порушенні Правил дорожнього руху України. Тому враховуючи положення ст.62 Конституції України, згідно якої усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд вважає, що позивач не може нести відповідальність за ч.2 ст.122 КУпАП.

Крім того, спростувати пояснення позивача немає можливості, і будь-які сумніви з приводу наявності вини водія транспортного засобу трактуються на користь водія, оскільки наявні у справі докази, зокрема, постанова, не дають суду підстав зробити висновок про те, що позивач вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Тому, з огляду на вищевказане, з врахуванням зясованих фактичних обставин по справі та досліджених доказів, суд вважає, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, використовуючи свої повноваження, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростували свідчення позивача, однак такі докази в матеріалах справи відсутні.

Представник Управління патрульної поліції в Львівській області ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився та не надав суду будь-яких доказів вчинення позивачем правопорушення, та пояснень з приводу підстав та мотивів притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

Згідно ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. У таких справах субєкт владних повноважень посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, оскільки позивач заперечує скоєння правопорушення, а доказів вини позивача у правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.122 КУпАП відповідачем не надано, суд приходить до висновку про недоведеність наявності в діях позивача складу даного адміністративного правопорушення.

Згідно п.3 ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищезазначені положенні норми закону та обставини, які були встановлені в ході розгляду справи суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

Керуючись ст.ст.251, 280 КУпАП, ст.ст.2, 3, 5, 9, 77, 78, 139, 241-246, 286 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: 30100, АДРЕСА_1) до Управління патрульної поліції в Львівській області (місцезнаходження: 79000, м. Львів вул. Перфецького, 19) про оскарження рішення субєкта владних повноважень - задовольнити.

Скасувати постанову інспектора Управління патрульної поліції в Львівській області ОСОБА_3 серії ЕАА № 334143 від 23.03.2018 року справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Нетішинський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Гавриленко О.М.