Справа № 826/17485/17
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2018-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

05 квітня 2018 року 16:17 № 826/17485/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Вєкуа Н.Г., при секретарі судового засідання Багрій М.В., за участі: представника позивача - Кондратенко М.О., представника відповідача - Безлецької Т.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомПриватного акціонерного товариства «Київська овочева фабрика»
доГоловного управління Державної фіскальної служби України
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
На підставі ч. 1 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 05 квітня 2018 року проголошено скорочене (вступна та резолютивна частини) судове рішення. Виготовлення рішення у повному обсязі відкладено, про що повідомлено осіб, які брали участь у розгляді справи, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 243 названого Кодексу. Під час проголошення скороченого (вступної та резолютивної частин) судового рішення сторонам роз'яснено зміст судового рішення, порядок і строк його оскарження, а також порядок отримання повного тексту рішення.

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулося Приватне акціонерне товариство «Київська овочева фабрика» (далі - позивач) з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - відповідач), в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просить визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення від 21.09.2017 № на підставі якого у Приватного акціонерко товариства «Київська овочева фабрика» виник податковий борг за сплату податку на нерухоме майно, який становить 32 965,03 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що податковим органом за даними камеральної перевірки безпідставно зроблено висновок, що позивачем саме за І квартал не сплачено до бюджету податок на нерухоме майно в сумі 329 650,30 грн. чим порушено законні права та інтереси позивача.

Відповідач у відзиві на позовну заяву просить у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення відповідає вимогам чинного законодавства України, а дії відповідача не виходять за межі повноважень, встановлених Податковим кодексом України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 січня 2018 року відкрито провадження в адміністративній справі та визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом сторін.

В судовому засіданні 05 квітня 2018 року позивач позовні вимоги підтримав повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, просив суд у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Заслухавши пояснення, доводи та заперечення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позов з таких підстав.

Судом встановлено, що ГУ ДФС у м. Києві проведено камеральну перевірку дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності сплати до бюджету податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за результатами якої складено акт № 883/26-15-13-01/00849304 від 31.08.2017, за висновками якого встановлено порушення строків сплати податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений юридичною особою.

Не погоджуючись в вказаним актом, позивач звернувся до відповідача із запереченням вих. № 100 від 08.09.2017 та направив вичерпний перелік документів, що підтверджують сплату позивачем податку на нерухоме майно своєчасно та в повному обсязі.

Листом № 29613/10/26-15-13-10-20 від 20.09.2017 відповідача повідомив, що за результатами розгляду заперечень на акт камеральної перевірки № 883/26-15-13-01/00849304 від 31.08.2017, встановлено порушення пп. 266.10.1 п. 266.10 ст. 266 Податкового кодексу України та вирішено висновки вказаного акту залишити без змін, а заперечення до акту - без змін.

06 грудня 2017 року позивачем отримано лист ГУ ДФС у м. Києві, яким направлено рішення про опис майна у податкову заставу від 24.11.2017 № 110962-17, податкова вимога від 24.11.2017 № 110962-17 та запит про надання інформації від 29.11.2017 № 39041/10/26-15-17-02-38.

Позивач листом № 152 від 06.12.2017 направив на адресу відповідача вимогу щодо негайного надання особисто в руки представнику позивача або направлення поштою документу на підставі якого виник податковий борг, який становить 32 965,03 грн.

Як зазначає позивач, станом на подання даного адміністративного позову, позивачу не вручено (надано, надіслано) належним чином, документу на підставі якого виник податковий борг.

Не отримавши відповідь від ГУ ДФС у м. Києві, позивач звернувся зі скаргою в адміністративному порядку до Державної фіскальної служби України на податкову вимогу № 110962-17 від 24.11.2017 та рішення про опис майна у податкову заставу № 110962-17 від 24.11.2017.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України платниками податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Підпунктом 266.2.1. п. 266.2. ст. 266 Податкового кодексу України встановлено, що об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Відповідно до підпункту 266.3.1. пункту 266.3 статті 266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Згідно з пп. 266.3.3 п. 266.3 ст. 266 ПК України, база оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності юридичних осіб, обчислюється такими особами самостійно виходячи із загальної площі кожного окремого об'єкта оподаткування на підставі документів, що підтверджують право власності на такий об'єкт.

При цьому, пп. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 цього Кодексу визначено, що ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради в залежності від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 2 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування.

Згідно з положеннями пп. 266.7.5 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України платники податку - юридичні особи самостійно обчислюють суму податку станом на 1 січня звітного року і до 20 лютого цього ж року подають контролюючому органу за місцезнаходженням об'єкта/об'єктів оподаткування декларацію за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками поквартально.

Позивачу станом на 01 січня 2015 року належали певні об'єкти нерухомості, перелік яких міститься в матеріалах справи, загальна площа яких була незмінною протягом 2015 року.

Позивачем в 2015 році було подано до Державної податкової інспекції Шевченківського району м. Києва наступні податкові декларації з податку на нерухоме майно:

1) податкову декларацію з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за № від 19.02.15 (звітна), в якій було припущено помилку у сумі податку;

2) податкову декларацію з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки № від 20.02.2015 (уточнююча);

3) податкову декларацію з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки № від 02.03.2015 (уточнююча), по даній декларації по технічним причинам в програмі Медок (M.E.Doc) звіт пройшов в податковій без даних по уточненню першого кварталу. Хоча відповідно до даних електронного кабінету вказана податкова декларація прийнята належним чином;

4) податкову декларацію з податку не нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за № від 07.05.2015 (уточнююча) де ще раз уточнились показники І кварталу.

Самостійно визначену суму податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки позивач сплатив своєчасно та в повному обсязі та підтверджується копіями банківських виписок по рахунку позивача.

З 28 лютого 2017 року по 11 квітня 2017 року відповідачем проведено документальну планову перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 30.09.2016, за результатами якої складено акт № 230/10-36-14-01/00849304 від 19.04.2017.

Згідно з висновками вказаного акту позивач нарахував та сплатив до бюджету України податок на нерухоме майно правильно та в повному обсязі, в сумі 119 899,92 грн. (стор. 3 додатку № 2 до акту перевірки).

31 серпня 2017 року відповідачем проведено камеральну перевірку своєчасності сплати до бюджету податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за результатами якої складено акт № 883/26-15-13-01/00849304 та зроблено висновок, що позивачем за І квартал 2015 року не сплачено до бюджету податок на нерухомість в сумі 329 650,30 грн.

Нормами Податкового кодексу України визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок (п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України).

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Підпунктом 75.1.1 статті 75 Податкового кодексу України встановлено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Згідно з пунктами 76.1 та 76.2 статті 76 Податкового кодексу України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова. Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Таким чином, камеральна перевірка є одним з видів податкових перевірок, встановлених пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, та за своєю правовою сутністю є формою поточного документального контролю за дотриманням платником вимог податкового законодавства на підставі декларацій та інших документів податкової звітності, одержаних від платника. При цьому будь-якого окремого рішення для проведення даного виду перевірки не вимагається, оскільки подання платником податків податкової звітної документації автоматично виступає юридичним фактом для перевірки її достовірності. Наведене свідчить про обов'язковий характер камеральної перевірки, яка проводиться у випадку подання платником звітних документів до контролюючого органу. А відтак камеральною перевіркою охоплюються лише ті показники документів, які належать до податкової звітності та мають значення для правильності обчислення платником об'єкта оподаткування та суми податку, що підлягає сплаті до бюджету. Перевірка будь-яких інших відомостей, витребування у платника додаткової інформації та документів, подання яких разом з податковою декларацією чинним законодавством не передбачено, камеральною перевіркою не охоплюється.

Фактично предмет камеральної перевірки передбачає встановлення повноти, своєчасності подання платником податкової звітності, візуальну перевірку правильності оформлення документів податкової звітності (повноти заповнення усіх необхідних реквізитів, чіткості їх заповнення тощо), перевірку правильності складення розрахунків за податковими платежами (арифметичний підрахунок остаточних сум податків, правильність відображення показників, необхідних для обчислення бази оподаткування).

Законодавчо встановлені обмеження щодо повноважень податкового органу під час проведення камеральної перевірки (яка характеризується спрощеним порядком її призначення і проведення, не передбачає присутність платника та можливість подання ним пояснень тощо) є однією з гарантій прав платника, що забезпечують дотримання балансу публічних і приватних інтересів.

Отже камеральна перевірка проводиться виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, а тому під час проведення камеральної перевірки не має правових підстав для визначення порушень термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання.

Таким чином, термін сплати податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки не є даними податкової звітності, які досліджуються під час проведення камеральної перевірки.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду від 26.05.2016 № К/800/7055/14, від 21.06.2017 № К/800/14775/16, від 03.10.2016 № К/800/22489/15, від 15.06.2016 № К/800/49074/15, від 20.04.2016 № К/800/31134/15, від 08.06.2017 № К/800/9261/16.

Згідно з висновками акту «Про результати камеральної перевірки своєчасності сплати до бюджету податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки ПАТ «Київська овочева фабрика» ()» № 883/26-15-13-01/00849304 від 31.08.2017 встановлено порушення строків сплати податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений юридичною особою передбачених пп. 266.10.1 п. 266.10 ст. 266 Податкового кодексу.

Отже, відповідачем, під час проведення камеральної перевірки за результатами якої складено акт № 883/26-15-13-01/00849304 від 31.08.2017, з'ясовано питання, що не охоплюються законодавчо визначеними межами з проведення даного виду перевірки.

Крім того, позивачем доведено своєчасність та повноту сплати податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2015 рік, що підтверджується банківськими виписками по рахунках позивача, копіями податкових декларацій з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а також копією акту «Про результати документальної планової виїзної перевірки ПАТ «Київська овочева фабрика», з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 30.09.2016» № 230/10-36-14-01/00849304 від 19.04.2017.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, інформація, що зібрана податковим органом відносно платника поза межами здійснюваного нею заходу з податкового контролю та не відноситься до предмета перевірки, не може слугувати підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення від 21.09.2017 № та наявність підстав для його скасування.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, за правилами, встановленими статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 77-78, 139, 143, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов приватного акціонерного товариства «Київська овочева фабрика» (08114, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Гореничі, вул. Столична, буд. 1-а, ) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 21.09.2017 № на підставі якого у Приватного акціонерко товариства «Київська овочева фабрика» виник податковий борг за сплату податку на нерухоме майно, який становить 32 965,03 грн.

3. Стягнути на користь приватного акціонерного товариства «Київська овочева фабрика» (08114, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Гореничі, вул. Столична, буд. 1-а, ) судові витрати у розмірі 1 762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19, ).

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги).

Повний текст рішення виготовлено та підписано 19 квітня 2018 року.

Суддя Н.Г. Вєкуа