Справа № 760/9811/17
Суддя: Кушнір С. І.
Дата ухвалення: 2018-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №760/9811/17
Провадження №2-а/760/484/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2018 року Солом'янський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Кушнір С.І.

за участю секретаря - Гаєвської С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві

справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, інспектора роти 3 батальйону 3 Управління патрульної поліції у м. Києві лейтенанта поліції Майстренко Антона Миколайовича про визнання незаконними дій та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 07.06.2017 р. звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати незаконними дії відповідачів Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, інспектора роти 3 батальйону 3 Управління патрульної поліції у м. Києві лейтенанта поліції Майстренко А.М. та скасувати постанову інспектора роти 3 батальйону 3 Управління патрульної поліції в м. Києві лейтенанта поліції Майстренка А.М. серії АР №501348 від 24.05.2017 р. про притягнення позивача ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Свої вимоги мотивував тим, що 24.05.2017 р. інспектором роти 3 батальйону 3 Управління патрульної поліції в м. Києві лейтенантом поліції Майстренко А.М. було винесено постанову серії АР №501348 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 425 грн.

Відповідно до змісту постанови вбачається, що позивач ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом, нібито не маючи наміру здійснення повороту ліворуч рухалась на транспортному засобі по крайній лівій смузі, чим порушила вимоги п. 11.5 ПДР України.

Вважає, що постанова серії АР №501348 від 24.05.2017 р. про притягнення позивача ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП є незаконною та підлягає скасуванню.

В позові зазначила, що інспектор роти 3 батальйону 3 Управління патрульної поліції у м. Києві лейтенант поліції Майстренко А.М. зупинив водія ОСОБА_1 в ніч з 23.05.2017 р. на 24.05.2017 р. біля стаціонарного посту патрульної поліції в Київській області на 20-му кілометрі дороги М-06 Київ-Житомир поза межами населеного пункту та звинуватив ОСОБА_1 в тому, що вона нібито безпричинно рухалась в крайній лівій смузі та 24.05.2017 р. о 00:00 год. виніс постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Також зазначила, що на даній ділянці дороги взагалі не передбачаються «повороти наліво», там встановлений відбійник посеред дороги і можливий лише тільки «розворот», що свідчить про безпідставність його звинувачень.

Організація дорожнього руху на ділянці дороги полягає в тому, що для повороту ліворуч в сторону с. Білогородки необхідно проїхати стаціонарний пост поліції на 20-му кілометрі дороги М-06 та через приблизно 200 метрів розвернутися в протилежну сторону, після чого повернути направо на дорогу до с. Білогородки.

Маючи намір здійснити в подальшому розворот, який знаходиться приблизно за 200 метрів після стаціонарного поста поліції, позивач ОСОБА_1 виконала вимоги п. 10.4 ПДР України «перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку» та враховуючи швидкісний режим поза населеним пунктом, завчасно зайняла крайнє ліве положення на дорозі, що відбулося в районі дорожнього знаку 5.51 «Попередній покажчик руху».

Тим самим здійснила маневр «зміна смуги руху» та почала готуватися до здійснення маневру «розворот». Відповідно до п. 9.2 ПДР України, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: перед початком руху і зупинкою та перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Пункт 9.4 ПДР України визначає відстань, коли необхідно подати сигнал про маневр «розворот» - подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50-100 м у населених пунктах і за 150-200 м поза ними.

Отже здійснення маневру «розворот» розпочинається з подавання сигналу про це покажчиком повороту або рукою не пізніше ніж за 150-200 метрів до місця розвороту, а зайняття крайньої смуги руху повинно відбутися ще раніше, тобто завчасно, як це вимагає п. 10.4 ПДР.

Позива вважає, що вона адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП не вчиняла, яке описане в постанові АР №501348, а отже підстав для накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 не було.

Представник позивача в судовому засіданні адміністративний позов підтримав та просив його задовольнити з підстав викладених в позові.

Відповідач інспектор роти 3 батальйону 3 Управління патрульної поліції у м. Києві лейтенанта поліції Майстренко А.М. в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином.

Представник відповідача Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції 10.04.2018 р. подав до суду відзив на позовну заяву. Позовні вимоги не визнав, просив в задоволенні позову відмовити та зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_1 вважає необґрунтованими, а постанову інспектора правомірною та такою, що не підлягає скасуванню.

Заслухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24.05.2017 року інспектором роти 3 батальйону 3 Управління патрульної поліції у м. Києві лейтенантом поліції Майстренко А.М. було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія АР №501348, відповідно до змісту якої вбачається, що 24.05.2017 р. о 00:00 год. в Київській області на 20-м км. дороги М-06, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Subaru Forester», рухалася в крайній лівій смузі не маючи наміру здійснення повороту ліворуч, чим порушила вимоги п. 11.5 ПДР, тобто, скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 122 КпАП України передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Згідно вимог п. 11.5 ПДР України передбачено, що на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

Відповідно до п. 10.4 ПДР України, перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в'їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.

Частина друга статті 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).

Згідно з частиною першою статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачем та представником позивача заперечується факт порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України, відповідальність за які передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП.

В судовому засіданні було встановлено, що позивач ОСОБА_1 завчасно зайняла крайню ліву смугу для здійснення «розвороту» до с.Білогородка у відповідності до п. 10.4 ПДР України.

Представник відповідача в судовому засіданні, всупереч ст. 77 КАС України не надав суду доказів та не зазначив обставин, які підтверджують наявність складу правопорушення та спростовують пояснення позивача, і які б дозволили вказати на достовірність порушення позивачем Правил дорожнього руху України.

Наявні у справі докази, зокрема, постанова, не дає суду підстав зробити висновок про те, що позивач ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Статтями 245-246 КУпАП України встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 КУпАП. В ньому повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказати мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення є необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам КУпАП. При розгляді справи не були з'ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії АР №501348 від 24.05.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 7, 122, 251, 268, 283-284, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 8, 9, 72-77, 205, 241-246, 250, 286, 292, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, інспектора роти 3 батальйону 3 Управління патрульної поліції у м. Києві лейтенанта поліції Майстренко Антона Миколайовича про визнання незаконними дій та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії АР №501348 від 24.05.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти дів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Кушнір С.І.