Справа № 826/15247/17
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2018-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

01 березня 2018 року № 826/15247/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Скочок Т.О., суддів Кармазіна О.А., Катющенка В.П., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з додатковою відповідальністю «Інтер-Ріск Україна»
доДержавної фіскальної служби України
провизнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Товариство з додатковою відповідальністю «Інтер-Ріск Україна» з позовом до Державної фіскальної служби України, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України щодо не забезпечення автоматичного збільшення суми, на яку Товариство з додатковою відповідальністю «Інтер-Ріск Україна» має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на величину від'ємного значення з ПДВ за червень 2015 року у розмірі 3 382 729,00 грн. у системі електронного адміністрування податку на додану вартість за наслідками поданого Товариством з додатковою відповідальністю «Інтер-Ріск Україна» уточнюючого розрахунку до декларації з ПДВ від 17.08.2015;

- зобов'язати Державну фіскальну службу України збільшити у системі електронного адміністрування податку на додану вартість суму, на яку Товариство з додатковою відповідальністю «Інтер-Ріск Україна» має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на величину від'ємного значення з ПДВ за червень 2015 року у розмірі 3 382 729,00 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.11.2017 відкрито провадження у справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що незважаючи на факт подання Товариством з додатковою відповідальністю «Інтер-Ріск Україна» уточнюючого розрахунку до декларації з податку на додану вартість за червень 2015 року від 17.08.2015, якою уточнено значення рядка 24 у відповідності до значення рядка 23.3, Державною фіскальною службою України не забезпечено автоматичного збільшення суми, на яку Товариство з додатковою відповідальністю «Інтер-Ріск Україна» має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У призначене судове засідання з'явились представники сторін. Представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити їх з підстав, викладених у позовній заяві, з урахуванням надої відповіді на відзив. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, підтримавши доводи, викладені у відзиві, в якому зазначено, що «реєстраційна сума» збільшується на суму від'ємного значення, що задекларована платником податків виключно у рядках 24 та 31 податкової декларації з ПДВ за червень 2015 року, та не підлягає перерахунку внаслідок уточнення показників такої звітності, а результати уточнення показників звітності з ПДВ за червень 2015 року в частині збільшення рядка 24 декларації з ПДВ підлягають відображенню у податковій декларації того звітного періоду, в якому подано уточнюючий розрахунок. Крім того, у відзиві наголошено, що «реєстраційна сума» для кожного платника податків обчислюється автоматично та централізовано щоразу при реєстрації податкових накладних, розрахунків коригування для них, митних декларацій та аркушів коригування до них, податкової звітності та надходження коштів на електронний рахунок.

Суд ухвалив про перехід до розгляду справи у порядку письмового провадження на підставі ч. 3 ст. 194 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, Товариством з додатковою відповідальністю «Інтер-Ріск Україна» подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за червень 2015 року, в якій у рядку 23.3 «сума від'ємного значення, що перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації (рядок 22-рядок 22.1), яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 23-рядок 23.1)» зазначено показник « 3 382 729», а у рядку 24 «сума від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 22.1+рядок 23.3) (переноситься до рядка 20.1 наступного звітного (податкового) періоду)» вказано показник «-».

Згідно з наявною у матеріалах справи копією квитанції №2, вказана податкова декларація прийнята та зареєстрована 17.07.2015 за реєстраційним №.

У подальшому, Товариством з додатковою відповідальністю «Інтер-Ріск Україна» подано уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за червень 2015 від 17.08.2015, якою внесено зміни до рядка 24 шляхом зазначення показника « 3 382 729».

Згідно з наявною у матеріалах справи копією квитанції №2, вказаний розрахунок прийнято та зареєстровано 17.08.2015 за реєстраційним №.

У той же час, звернувшись до Державної фіскальної служби України із заявою від 28.09.2017 за вих. №16631/2017/Н з вимогою про забезпечення збільшення реєстраційної суми на 3 382 729,00 грн. (значення рядка 24 декларації з ПДВ за червень 2015 року, з урахуванням уточнюючого розрахунку від 17.08.2017), отримав лист-відповідь від 27.10.2017 №24500/6/99-99-12-03-01-15, якою позивача повідомлено про те, що система електронного адміністрування працює в автоматичному режимі, а збільшення реєстраційної суми відбувалось одноразово 03.08.2015, відповідно до показників загальної декларації з ПДВ за червень 2015 року та не перераховувалась у подальшому, станом на момент надання вказаної відповіді неможливо здійснити в автоматичному режимі збільшення реєстраційної суми, згідно з уточнюючим розрахунком до податкової декларації з ПДВ за червень 2015 року від 17.08.2017 у розмірі 3 382 729,00 грн.

Вважаючи таку відмову необґрунтованою, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

У силу п. 200-1.1 ст. 200-1 Податкового кодексу України, система електронного адміністрування податку на додану вартість забезпечує автоматичний облік в розрізі платників податку: суми податку, що містяться у складених та отриманих податкових накладних та розрахунках коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних; суми податку, сплачені платниками при ввезенні товару на митну територію України; суми поповнення та залишку коштів на рахунках в системі електронного адміністрування податку на додану вартість; суми податку, на яку платники мають право зареєструвати податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних; інші показники, які згідно з вимогами пункту 34 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» цього Кодексу враховуються під час обрахунку суми податку, обчисленої за формулою, визначеною пунктом 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу.

Порядок електронного адміністрування податку на додану вартість встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання вказаних положень Податкового кодексу України Постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 №569 затверджено Порядок електронного адміністрування податку на додану вартість (надалі - Порядок №569), який визначає механізм відкриття та закриття рахунків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість (далі - податок), особливості складення податкових накладних та розрахунків коригування кількісних і вартісних показників до податкових накладних (далі - розрахунки коригування) у такій системі, а також механізм проведення розрахунків з бюджетом з використанням зазначених рахунків.

Згідно з п. 200-1.3 ст. 200-1 Податкового кодексу України, платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму податку (SНакл), обчислену за такою формулою:

еНакл = еНаклОтр + еМитн + еПопРах + еОвердрафт - еНаклВид - еВідшкод - еПеревищ, де:

SНаклОтр - загальна сума податку за отриманими платником податковими накладними, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних, податковими накладними, складеними платником податку відповідно до пункту 208.2 статті 208 цього Кодексу та зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних, та розрахунками коригування до таких податкових накладних, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних;

SМитн - загальна сума податку, сплаченого платником при ввезенні товарів на митну територію України;

еПопРах - загальна сума поповнення з поточного рахунку платника податку рахунка в системі електронного адміністрування податку, в тому числі рахунків у системі електронного адміністрування податку платника - сільськогосподарського підприємства, що обрало спеціальний режим оподаткування відповідно до статті 209 цього Кодексу, зазначених у підпунктах «а» - «в» пункту 200 1.2 цієї статті.

У той же час, п. 34 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України встановлено, що станом на третій робочий день після дати набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо удосконалення адміністрування податку на додану вартість» зареєстрованим платникам податку значення суми податку (позитивне або від'ємне), на яку такий платник має право зареєструвати податкові накладні / розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначене пунктом 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу, та значення усіх її складових, визначених цим Кодексом, дорівнюють нулю, крім значень її складових S НаклОтр, S НаклВид та S Митн, що були сформовані починаючи з 1 липня 2015 року.

Зареєстрованим платникам податку таке значення автоматично збільшується контролюючим органом до 31 липня 2015 року для платників податків, що застосовують звітний (податковий) період місяць, без проведення перевірок, передбачених статтею 200 цього Кодексу, на суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, та суму непогашеного від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів на кінець поточного звітного (податкового) періоду, що зазначено в податковій звітності з податку на додану вартість, у якій відображаються розрахунки з бюджетом та/або відображаються операції, що стосуються спеціального режиму оподаткування відповідно до статті 209 цього Кодексу, за червень 2015 року. На таку суму платником податку збільшується розмір суми податкового кредиту за звітний (податковий) період (липень 2015 року).

Аналогічні за змістом положення викладено також у п. 10 Порядку №569, згідно з яким зареєстрованим платникам податку значення суми податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Реєстрі, визначена відповідно до пункту 9 цього Порядку, автоматично збільшується ДФС:

1) на суму залишків коштів на електронних рахунках платників станом на початок дня 3 серпня 2015 р. (третього робочого дня після дати набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо удосконалення адміністрування податку на додану вартість») за вирахуванням сум, заявлених платником у складі податкової звітності з податку за звітний (податковий) період (червень 2015 р.) до перерахування з електронного рахунка до бюджету в рахунок сплати податкових зобов'язань з податку та/або на поточний рахунок платника відповідно до пункту 200 1.6 статті 200 1 Кодексу. Сума, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні / розрахунки коригування в Реєстрі, зменшується на суму податкових зобов'язань з податку, задекларовану за звітний (податковий) період (червень 2015 р. / II квартал 2015 р.);

2) на суму помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань з податку, що обліковувалась в інформаційній системі показників стану розрахунку платників інформаційної бази ДФС станом на 1 липня 2015 року.

На суму такого збільшення одноразово:

якщо за результатами звітного (податкового) періоду (червень 2015 р. / II квартал 2015 р.) платником податку задекларовано суми податку до сплати до бюджету, - зменшується ДФС в інформаційній системі показників стану розрахунку платників інформаційної бази ДФС така сума, задекларована до сплати до бюджету за результатами звітного (податкового) періоду (червень 2015 р. / II квартал 2015 р.), з одночасним зменшенням суми податку, що підлягає перерахуванню з електронного рахунка платника до бюджету, що зазначається у реєстрі, на підставі якого Казначейство здійснює таке перерахування;

якщо за результатами звітного (податкового) періоду (червень 2015 р. / II квартал 2015 р.) платником податку задекларовано суми податку до сплати до бюджету у розмірі, що є меншим, ніж сума помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань з податку станом на 1 липня 2015 р., або задекларовано від'ємне значення податку, - збільшується платником податку сума від'ємного значення, сформована за результатами звітного (податкового) періоду (липень 2015 р. / III квартал 2015 р.), яка переноситься до податкової звітності з податку звітного (податкового) періоду (серпень 2015 р. / IV квартал 2015 р.).

Помилково та/або надміру сплачені грошові зобов'язання з податку вважаються погашеними одночасно із збільшенням суми податку, на яку такий платник має право зареєструвати податкові накладні / розрахунки коригування до податкових накладних в Реєстрі, визначену пунктом 9 цього Порядку;

3) до 31 липня 2015 р. для платників податків, що застосовують звітний (податковий) період - місяць (до 20 серпня 2015 р. для платників податків, що застосовують звітний (податковий) період - квартал), без проведення перевірок, передбачених статтею 200 Кодексу, на суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, та суму непогашеного від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів на кінець поточного звітного (податкового) періоду, що зазначено в податковій звітності з податку, у якій відображаються розрахунки з бюджетом та/або операції, що стосуються спеціального режиму оподаткування відповідно до статті 209 Кодексу, за червень 2015 р. / II квартал 2015 року. На таку суму платником податку збільшується сума податкового кредиту за звітний (податковий) період (липень 2015 р. / III квартал 2015 р.).

Суми такого від'ємного значення можуть бути перевірені органами ДФС в установленому порядку.

З аналізу наведених законодавчих положень вбачається, що саме на Державну фіскальну службу України покладено обов'язок із забезпечення автоматичного збільшення суми податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. При цьому, таке автоматичне збільшення можливе лише на суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, та суму непогашеного від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів на кінець поточного звітного (податкового) періоду, що зазначено в податковій звітності з податку на додану вартість, у якій відображаються розрахунки з бюджетом та/або відображаються операції, що стосуються спеціального режиму оподаткування відповідно до статті 209 цього Кодексу, за червень 2015 року, тобто у рядках 24 та 31 відповідної декларації.

У силу п. 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України, податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов'язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

При цьому, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку (п. 50.1 ст. 50 Податкового кодексу України).

Як було зазначено вище, Товариством з додатковою відповідальністю «Інтер-Ріск Україна» у зв'язку із самостійно виявленою помилкою при формуванні показників податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2015 року подано уточнюючий розрахунок від 17.08.2015 до вказаної декларації, в якому уточнено значення показника рядка 24. Вказаний уточнюючий розрахунок прийнято та зареєстровано у встановленому судовому порядку, про що свідчить наявна у матеріалах справи копію квитанції №2. Іншого відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено під час судового розгляду справи.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, під час судового розгляду даної справи не заперечувалось факту правомірності формування Товариством з додатковою відповідальністю «Інтер-Ріск Україна» від'ємного значення податкового кредиту у заявленому розмірі.

Таким чином, шляхом подання уточненого розрахунку від 17.08.2015, право на що платника податків чітко передбачено положеннями п. 50.1 ст. 50 Податкового кодексу України, позивачем не створено для себе певних пільг чи переваг, не передбачених чинним законодавством, а лише реалізовано передбачене законодавством право.

У той же час, вказаним уточнюючим розрахунком уточнено показники податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2015 року, тобто показники, на підставі яких Державною фіскальною службою України автоматично здійснюється збільшення суми податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Твердження представника відповідача про те, що «реєстраційна сума» не підлягає перерахунку внаслідок уточнення показників такої звітності, з огляду на те, що «реєстраційна сума» для кожного платника податків обчислюється автоматично та централізовано щоразу при реєстрації податкових накладних, розрахунків коригування для них, митних декларацій та аркушів коригування до них, податкової звітності та надходження коштів на електронний рахунок, суд вважає необґрунтованими, з огляду на таке.

Так, у п.п. 70, 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі RYSOVSKYY v. UKRAINE (Рисовський проти України), заява №29979/04, проаналізовано поняття «належне урядування».

Аналізуючи відповідність цього мотивування Конвенції, Суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, «Онер'їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах «Онер'їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), п. 119).

Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), n. 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (див. там само). З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, п. 58, ECHR 2002-VIII). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), п. 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), n. 58, а також рішення у справі «Ґаші проти Хорватії» (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі «Трґо проти Хорватії» (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року). У контексті скасування помилково наданого права на майно принцип «належного урядування» може покладати на державні органи обов'язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку (див., наприклад, рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), п. 69).

Так, держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов'язана забезпечити його реалізацію. У протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності належного правового регулювання покладаються саме на державу.

Відтак, відсутність у Державної фіскальної служби України відповідного механізму для автоматичного збільшення суми податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, шляхом подання уточнюючих розрахунків до податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2015 року, тобто податкової звітності, на підставі показників якої і здійснюється таке автоматичне збільшення, не може ставитись у провину позивача, оскільки невизначення порядку виконання законодавчо закріплених норм не може впливати на порушення прав осіб, які наділені такими правами, а негативні наслідки вказаної бездіяльності мають покладатися саме на державу.

З урахуванням викладеного, суд вказує про протиправність бездіяльності Державної фіскальної служби України щодо не забезпечення автоматичного збільшення суми, на яку Товариство з додатковою відповідальністю «Інтер-Ріск Україна» має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, а саме: на величину від'ємного значення з ПДВ за червень 2015 року у розмірі 3 382 729,00 грн., у системі електронного адміністрування податку на додану вартість за наслідками поданого Товариством з додатковою відповідальністю «Інтер-Ріск Україна» уточнюючого розрахунку до декларації з ПДВ від 17.08.2015.

Як наслідок, суд вказує про необхідність зобов'язання Державної фіскальної служби України збільшити у системі електронного адміністрування податку на додану вартість суму, на яку Товариство з додатковою відповідальністю «Інтер-Ріск Україна» має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, а саме: на величину від'ємного значення з ПДВ за червень 2015 року у розмірі 3 382 729,00 грн.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи квитанції від 24.11.2017 №1474, позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 3200,00 грн., який підлягає присудженню на користь позивача.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України щодо не забезпечення автоматичного збільшення суми, на яку Товариство з додатковою відповідальністю «Інтер-Ріск Україна» має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, а саме: на величину від'ємного значення з ПДВ за червень 2015 року у розмірі 3 382 729,00 грн., у системі електронного адміністрування податку на додану вартість за наслідками поданого Товариством з додатковою відповідальністю «Інтер-Ріск Україна» уточнюючого розрахунку до декларації з ПДВ від 17.08.2015.

Зобов'язати Державну фіскальну службу України збільшити у системі електронного адміністрування податку на додану вартість суму, на яку Товариство з додатковою відповідальністю «Інтер-Ріск Україна» має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, а саме: на величину від'ємного значення з ПДВ за червень 2015 року у розмірі 3 382 729,00 грн.

Присудити здійснені Товариством з додатковою відповідальністю «Інтер-Ріск Україна» (, адреса: 04112, м. Київ, вул. Жамбила Жабаєва, 7) документально підтверджені судові витрати у розмірі 3 200,00 грн. (трьох тисяч двохсот грн. 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України (, адреса: 04655, м. Київ, Львівська площа, 8).

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Головуючий суддя Т.О. Скочок

Судді О.А. Кармазін

В.П. Катющенко