Справа № 819/718/17
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/718/17

13 квітня 2018 року м.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

за участю:

секретаря судового засідання Заблоцька І.І.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом Тернопільського лісового господарства до Головного управління ДФС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Тернопільській області № від 15.12.2016 року,

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернулося Державне підприємство «Тернопільське лісове господарство» (надалі позивач, ДП «Тернопільське лісове господарство») з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Тернопільській області (надалі відповідач, ГУ ДФС у Тернопільській області), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 15.12.2016 року.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх у повному обсязі. Пояснив, що відповідачем допущено помилку в розрахунку сплати нарахованого податку з доходів фізичних осіб, а саме підприємством сплачено 4965428,40 грн., а за результатом проведеного інспектором розрахунку зазначено суму 4961028,40 грн., відтак різниця становить 4400,00 грн. Позивач за період з 01.10.2012 року по 30.06.2016 року сплачував податок з доходу фізичних осіб, однак відповідач переносив на погашення заборгованості за минулі періоди. Вказав, що позивачем оскаржені у судовому порядку податкові повідомлення-рішення № від 06.12.2012 року та № від 25.02.2013 року. При цьому, постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2017 року податкове повідомлення-рішення № від 25.02.2013 року скасоване, а зобовязання позивача по податковому повідомленні-рішенні № від 06.12.2012 року вважаються узгодженими з 11.10.2016 року, тобто з моменту набрання законної сили постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2016 року. Звернув увагу суду, що податковим органом залишкове сальдо, розмір якого на час проведення перевірки оскаржувався у суді, безпідставно взято як узгоджене податкове зобовязання. Зазначив, що відповідачем неправомірно змінював призначення платіжних доручень, що допускається у звязку із набранням чинності Податковим кодексом України та наявністю податкового боргу, однак на момент перевірки у позивача не було податкового боргу, відповідно не виникало прострочення платежів.

Представник відповідача у судовому засідання проти позову заперечила, просила відмовити в його задоволенні в повному обсязі. Пояснила, що відповідачем проведені перевірки дотримання позивачем вимог податкового, валютного та іншого законодавства, при чому, станом на 01.07.2012 року у позивача виникла заборгованість у розмірі 1257767,06 грн. Звернула увагу суду, на тому, що актом перевірки від 30.01.2013 року №413/22-10/00993024 правильно виведено суму заборгованості у розмірі 1392034,93 та відповідно суму боргу не охоплену податковим повідомленням-рішенням, а саме 134267,87 грн. Зазначила, що в процесі сплати даної суми спочатку погашалась сума боргу, яка виведена на початок перевіряємого періоду 1392034,93 грн., а тому за позивачем залишилась сума нарахованого та несплаченого податку на доходи фізичних осіб у розмірі 986617,27 грн. Зазначила, що за період з 01.07.2016 року по 30.09.2017 року позивачу нараховано 3432618,96 грн. податку та сплачено 4524301,72 грн. податку; із суми нарахування за даний період по частині 244116,27 грн. ще не наступив термін сплати на момент закінчення періоду, що перевірявся. Додатково пояснила, що сплаченою повинна була бути сума, термін сплати якої вже настав, а не зарахування платежів за суми податкового боргу за попередні періоди.

Судом встановлено, що за період з 01.10.2010 року по 30.06.2012 року відповідачем проведено перевірку з питань правильності нарахування, обчислення та своєчасності внесення до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб, результати якої викладені в акті №5722/17-50/993024 від 23.11.2012 року. В межах даної перевірки даної перевірки встановлено, що станом на 01.07.2012 року позивачем залишається не сплаченою сума податку на доходи фізичних осіб у розмірі 1257767,06 грн. За результатами проведеної перевірки винесене податкове повідомлення-рішення форми «Р» № від 06.12.2012 року (1259618,47 грн. основного платежу та 418829,06 грн. штрафних санкцій). Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 14 липня 2015 року у справі №819/862/13 в задоволенні позову про скасування повідомлення-рішення № від 06.12.2012 року відмовлено. Разом з тим, Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2016 року у справі №876/9088/15 визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Тернопільській області № від 06.12.2012 року в частині нарахованих штрафних санкцій у розмірі 418829,06 грн., а в решті постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 14 липня 2015 року №819/862/13 залишено без змін. З врахуванням рішення суду №876/9088/15 від 11.10.2016 року відповідачем також винесене податкове повідомлення рішення № від 15.12.2016 року на підставі акту №5722/17-50/00993024 від 23.11.2012 року.

Також в період з 01.07.2012 року по 30.09.2012 року відповідачем проведено перевірку з питань правильності нарахування, обчислення та своєчасності внесення до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб, результати якої викладені в акті №413/22-10/00993024 від 30.01.2013 року. За період з 01.07.2012 року по 30.09.2012 року платником нарахованого сплати податку на доходи фізичних осіб у розмірі 238841,87 грн., перераховано до бюджету 104574,00 грн. Станом на 01.10.2012 року за позивачем зафіксовано податковий борг по податку на доходи фізичних осіб у розмірі 1392034,93 грн. При цьому, податковим органом платнику податку виведено різницю між сумами боргу станом на 01.07.2012 року та станом на 01.10.2012 року (1392034,93 грн. 1257767,06 грн. = 134267,87 грн.). За результатами проведеної перевірки винесено податкове повідомлення-рішення форми «Р» № від 25.02.2013 року (166966,20 грн. основного платежу та 84503,10 грн. штрафних санкцій). Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2017 року у справі №819/1471/13 визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення №000021750 від 25.02.2013 року в частині нарахування штрафних санкцій в розмірі 84503,10 грн. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суд від 15 листопада 2017 року апеляційну скаргу Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області залишено без задоволення, апеляційну скаргу Державного підприємства «Тернопільське лісове господарство» задоволено, скасовано постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 11.04.2017 року у справі №819/1471/13 та прийнято нову постанову, якою визнано протиправним та скасовано податкове повідомленя-рішення №000021750 від 25.02.2013 року.

У відповідності до ч.4 ст.78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У період з 31.10.2016 року по 25.11.2016 року податковим органом проведена виїзна планова перевірка ДП «Тернопільське лісове господарство» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2012 року по 30.06.2016 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2012 року по 30.06.2016 року. На підставі Акту перевірки №476/14-04/00993024 від 02.12.2016 року та внаслідок виявлених порушень податковим органом винесене спірне податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 15.12.2016 року. Доказів оскарження в адміністративному порядку судом не здобуто, а сторонами не надано.

Як вбачається з матеріалів справи, перевіркою з врахуванням обліку підприємства встановлено, що станом на 30.06.2016 року заборгованість з податку на доходи фізичних осіб становить 986617,27 грн. При цьому, за період з 01.10.2012 року по 30.06.2016 року позивачем нараховано податку на доходи фізичних осіб у сумі 4904792,50 грн., а за вказаний період сплачено податку у сумі 4961028,40 грн., що не заперечувалося сторонами у судовому засіданні. Також проведеною перевіркою встановлено несвоєчасну сплату податку на доходи фізичних осіб до бюджету у сумі 4961028,40 грн., в результаті чого податковим органом донараховано пені в сумі 759221,90 грн. Відтак, податковим органом станом на 30.06.2016 року виведено заборгованість у розмірі 986617,27 грн.

Актом перевірки від 02.01.2018 року №6/19-00-13-07/00993024 «Про результати документальної планової виїзної перевірки ДП «Тернопільське лісове господарство» з питань правильності обчислення, повноти та своєчасності внесення до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб за період з 01.07.2016 року 30.09.2017 року, єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.07.2016 року по 30.09.2017 року та військового збору за період з 01.07.2016 року по 30.09.2017 року» зафіксовано заборгованість по податку на доходи фізичних осіб станом на 01.07.2016 року у розмірі 1335799,03 грн. За перевірений період ДП «Тернопільське лісове господарство нараховано 3432618,96 грн. податку на доходи фізичних осіб та сплачено 4524301,72 грн. податку.

У відповідності до п.п.14.1.156 та п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України (надалі ПК України), податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк); податковий борг - сума узгодженого грошового зобовязання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

У відповідності до п.162.1 ст.162 ПК України, платниками податку на доходи фізичних осіб є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Податковим агентом щодо податку на доходи фізичних осіб є юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом ІУ цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому ст.18 та розділом ІУ цього Кодексу. Виходячи із системного аналізу норм чинного законодавства України, позивач у розумінні ПК України є податковим агентом та водночас платником податку на доходи фізичних осіб.

У контексті ст.168 ПК України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в ст.167 цього Кодексу. Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету. Якщо згідно з нормами цього розділу окремі види оподатковуваних доходів (прибутків) не підлягають оподаткуванню під час їх нарахування чи виплати, але не є звільненими від оподаткування, платник податку зобов'язаний самостійно включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу податку та подати річну декларацію з цього податку. Якщо оподатковуваний дохід надається у негрошовій формі чи виплачується готівкою з каси податкового агента, податок сплачується (перераховується) до бюджету протягом трьох банківських днів з дня, що настає за днем такого нарахування (виплати, надання). Якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Пунктом 54.2 ст.54 ПК України передбачено, що грошове зобов'язання щодо суми податкових зобов'язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов'язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом ІУ цього Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету.

Згідно п.57.1 ст.57 ПК України, платник податків зобовязаний самостійно сплатити суму податкового зобовязання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відтак, на думку суду, у разі несплати узгоджених грошових зобовязань у строки, встановлені чинним податковим законодавством, вони набувають статусу податкового боргу і платник податків несе відповідальність у вигляді штрафу за порушення строків перерахування податку.

Поряд з цим, пунктом 87.1 ст.87 ПК України передбачено, що джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. У розумінні пункту 87.9 ст.87 ПК України, у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Виходячи із наведеного вище, на думку суду, податковий орган має право зараховувати сплачені підприємством кошти для погашення заборгованості за попередні періоди, при цьому застосовуючи відповідні фінансові санкції. Відтак, податковий орган при поступленні коштів та відображенні їх в інтегрованій картці платника податків сплачену суму ДП «Тернопільське лісове господарство» у розмірі 4524301,72 грн. погасило суму заборгованості 986617,27 грн. (сума в оскаржуваному повідомленні-рішенні) податку, який нарахований та не сплачений в попередньому перевіреному періоді і визначеному в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні, а також погасило суму 3188502,69 грн. нарахованого податку. Таким чином, судом встановлено, що позивачем сплачено усі суми податкових зобов'язань по податку на доходи фізичних осіб.

З огляду на зазначене вище, суд вважає, що за наявності суми узгодженого грошового зобовязання (податкового боргу), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, орган державної податкової служби має право самостійно змінювати призначення платежу визначеного платником податку.

При прийнятті рішення по суті, суд приймає до уваги твердження відповідача про те, що податковий орган, на підставі відомостей з інтегрованої картки платника податків може встановити суми, які повинні бути нараховані за документами податкової звітності, суми податкового боргу, суми переплат, суми штрафних санкцій, суми нарахованої пені по платежу податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами, із доходів платника податків у вигляді заробітної плати виключно в межах контрольно-перевірочної роботи, а саме в межах проведеної документальної перевірки, оскільки вказана інформація відображає розмір грошового зобовязання контрагента, а також строки такої оплати.

Тобто, в межах контрольно-перевірочної роботи податковим органом лише констатується сума, яка повинна бути сплачена по платежу податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податків у вигляді заробітної плати на підставі документації платника. З огляду на це, сума основного платежу по податку на доходи фізичних осіб є узгодженою в силу її самостійного визначення платником в податковій звітності. А відтак, судове оскарження податкових повідомлень-рішень, в яких такі зобовязання зафіксовані, не змінює статус самостійно задекларованого платником зобовязання як неузгодженого.

У відповідності до ч.1,2 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. При цьому податковим органом обґрунтовано доведено порушення позивачем норм податкового законодавства України в частині несплати суми грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб у встановлені ПК України строки, тому податковим органом правомірно винесене спірне податкове повідомлення-рішення

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги ДП «Тернопільське лісове господарство» до задоволення не підлягають.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Тернопільського лісового господарства ( вул. Багата 5-А, м. Тернопіль, ) до Головного управління ДФС у Тернопільській області ( вул. Білецька,1, м. Тернопіль, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Тернопільській області № від 15.12.2016 року - відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21 квітня 2018 року.

Головуючий суддя Дерех Н.В.

копія вірна

Суддя Дерех Н.В.