Справа № 815/1593/17
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2018-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

19 квітня 2018 р.м.ОдесаСправа № 815/1593/17

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Потоцька Н. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Стас Л.В.

суддів - Турецької І.О., Косцової І.П.

розглянувши в письмовому провадженні заяву заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про роз'яснення постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління МВС в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов'язання видати наказ та вирішити питання щодо прийняття на службу в поліції,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 22 червня 2017 року - позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ ГУМВС України в Одеській області № 8 від 27.01.2017 р. про звільнення ОСОБА_1 на підставі п. "г" ст. 64 Положення "Про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ" (через скорочення штатів).

Зобов'язано ГУМВС України в Одеській області видати наказ про звільнення ОСОБА_1 на підставі п. "з" ст. 64 Положення "Про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ" у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади, установи, організації".

Зобов'язано Головне управління Національної поліції в Одеській області видати наказ щодо прийняття ОСОБА_1 на службу до Національної поліції України відповідно до пункту 9 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про національну поліцію".

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2017 року рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 червня 2017 року -змінено, а саме:

«Абзац четвертий резолютивної частини постанови суду викласти в наступній редакції: «Зобов'язати Головне управління Національної поліції в Одеській області вирішити питання щодо прийняття ОСОБА_1 на службу до Національної поліції України на підставі його рапорту, відповідно до пункту 9 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про національну поліцію"»».

В іншій частині - постанову суду залишено без змін.

В заяві про роз'яснення судового рішення апеляційної інстанції, державний виконавець просить роз'яснити, чи є формулювання рішення в частині «Зобов'язати Головне управління Національної поліції в Одеській області вирішити питання щодо прийняття ОСОБА_1 на службу до Національної поліції України» підставою для видання наказу про прийняття ОСОБА_1 на службу до Головного управління Національної поліції, оскільки боржник стверджує, що таке висловлення суду дозволяє йому на свій розсуд прийняти рішення, в тому числі відмовити в у прийняття на службу позивача.

Підстави та порядок роз'яснення судових рішень в адміністративному судочинстві встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до ч.1 ст.254 КАС України, за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз'яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.

Згідно із ч.2 ст.254 КАС України, подання заяви про роз'яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Підставою для роз'яснення судового рішення, як засобу усунення недоліків ухваленого судового акта є його неясність, невизначеність. Фактично роз'ясненням рішення є зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового акта, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше. При цьому суд, роз'яснюючи рішення, не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення. Тобто, процесуальна процедура роз'яснення судового акта виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення, навіть у разі подальшого виявлення судом правових помилок, допущених під час його ухвалення.

Отже, необхідність роз'яснення судового рішення зумовлена його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим як для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання. Також, роз'яснено може бути рішення у разі, якщо без такого роз'яснення його тяжко виконати внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

Суд зазначає, що конкретного і вичерпного переліку критеріїв для визначення рішення незрозумілим Кодекс адміністративного судочинства України не містить, а зі змісту приписів ст. 254 КАС України вбачається, що їх має навести особа, яка звертається із заявою про роз'яснення судового рішення.

В п.19 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 р. "Про судове рішення в адміністративній справі" зазначено, що роз'яснення судового рішення можливе тоді, коли воно є незрозумілим. При роз'ясненні свого рішення суд в ухвалі з цього приводу викладає більш повно і ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Згідно п.6 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про судове рішення в адміністративній справі" № 7 від 20.05.2013р. зрозумілість судового рішення полягає в логічному, чіткому, переконливому викладенні змісту рішення. Чіткість викладення передбачає, зокрема, що: терміни, вжиті у судовому рішенні, відповідають тому змісту, який вони мають за законодавством України; такі терміни чітко співвідносяться з поняттями, які вони позначають; текст правової норми, застосованої судом, відтворюється без перефразовування і при цьому зрозуміло, де наводиться правова норма, а де суд дає своє тлумачення її змісту. Судове рішення не повинно містити положень, які б суперечили або виключали одне одного, ускладнювали чи унеможливлювали його виконання.

Зважаючи, що державним виконавцем наведено в чому полягає незрозумілість рішення, які припускаються варіанти тлумачення рішення, та зазначено про необхідність роз'яснення підстав для ухвалення вищевказаного судового рішення, що згідно чинного законодавства це може вважатись підставою для звернення до суду із заявою про роз'яснення виконання рішення, апеляційний суд прийшов до висновку про обґрунтованість заяви та наявність підстав для її задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи, Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2017 року, встановлено, що 04 листопада 2015 року позивачем був поданий рапорт до Головного управління МВС України в Одеській області в якому він просив звільнити його з органів внутрішніх справ у зв'язку з переходом у встановленому порядку на службу в інші міністерства, центральні органи виконавчої влали, установи, організаці.

Тобто, позивач фактично у встановлений пунктом 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" строк, виявив своє бажання проходити службу в Національній поліції.

А тому приймаючи спірний наказ, Головне управління МВС України в Одеській області (Ліквідаційна комісія) не врахувало положень чинного законодавства, яке регулює питання обмеження на звільнення працівників та не вирішило питання щодо можливості переводу позивача на службу до Нацполіції.

Таким чином, у відповідача були відсутні правові підстави для звільнення позивача у зв'язку із прийняттям Закону України "Про Національну поліцію" з огляду на наявне у останнього бажання на подальше проходження служби у Нацполіції, враховуючи його законні очікування щодо подальшого працевлаштування, з урахуванням рапорту від 05 листопада 2015 року, та не вирішеністю питання щодо переводу його на службу до Нацполіції.

З цих підстав, визнано протиправним та скасовано наказ ГУМВС України в Одеській області № 8 від 27.01.2017 р. про звільнення ОСОБА_1 на підставі п. "г" ст. 64 Положення "Про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ" (через скорочення штатів).

Оскільки встановлено, що ГУ МВС України в Одеській області протиправно звільнило позивача, а ГУ Національної поліції в Одеській області протиправно не прийняло його на службу, а також прийнявши до уваги наявність у позивача права на перехід на службу до Національної поліції України, відповідно до пункту 9 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про національну поліцію", колегія суддів вважає, що належним способом захисту порушеного права, у спірному випадку, є зобов'язання відповідача прийняти на службу ОСОБА_1 Головного управління Національної поліції в Одеській області, і, як наслідок, видати відповідний наказ.

При цьому, слід зазначити, якщо відмова відповідного органу визнана судом протиправною, а іншого варіанту поведінки у суб'єкта владних повноважень за законом не існує, то суд має право зобов'язати такий орган влади вчинити конкретні дії, які б гарантували захист прав і свобод позивача. Отже, застосування судами зазначеного способу захисту права не можливо вважати втручанням у дискреційні повноваження відповідача.

Керуючись статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про роз'яснення - задовольнити.

Роз'яснити постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2017 року, вказавши, що зобов'язання Головне управління Національної поліції в Одеській області вирішити питання щодо прийняття ОСОБА_1 на службу до Національної поліції України на підставі його рапорту, відповідно до пункту 9 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про національну поліцію"», має наслідком та підставою для видання Головним управлінням Національної поліції в Одеській області наказу про прийняття ОСОБА_1 на службу до Національної поліції України відповідно до пункту 9 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про національну поліцію".

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя - доповідач :

Судді :