Справа № 337/3386/17
Суддя: Мурашова Н. А.
Дата ухвалення: 2018-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2018р. Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді Мурашової Н.А.

за участю секретаря Бессарабової Т.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжя справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського 2 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в м.Запоріжжі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2, третя особа - Управління патрульної поліції в м.Запоріжжі Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, який мотивує тим, що 28.08.2017р. інспектором поліції ОСОБА_2 винесена постанова ЕАА №153555 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122, ч.1 ст.126, 36 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425,00грн. за те, що він нібито 27.08.2017р. в 23.45год. в м.Запоріжжі по пр..Металургів, керуючи автомобілем НОМЕР_1, в порушення п.9.2 ПДР перед перестроюванням з крайньої правої смуги в середню смугу не подав сигнал світлового покажчика повороту, та в порушення п.2.1г ПДР не надав на вимогу поліцейського полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ. Вважає дану постанову незаконною, оскільки факт вчинення вказаних правопорушень жодними доказами не доведений. Він дійсно в зазначений час рухався в зазначеному місці, але жодного перестроювання не здійснював. На ділянці дороги, по який він рухався, була відсутня дорожня розмітка або дорожні знаки, які б визначали смуги руху, тому з урахуванням правил п.11.1 ПДР він мав право самостійно визначати напрям руху автомобіля з урахуванням ширини проїзної частини, габаритів транспортних засобів та безпечних інтервалів між ними. Оскільки на його шляху була калюжа, він її обїхав, але не виїжджав за межі умовної смуги, по якій рухався. Після зупинки його автомобілю на вимогу поліцейського ОСОБА_3 він надав йому посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію ТЗ. Страховий поліс у нього взагалі ніхто не вимагав. Після повідомлення поліцейським про наявність в його діях нібито порушення ПДР, він став заперечувати свою вину і попросив визначити йому іншу дату та час розгляду справи, надавши поліцейському відповідне письмове клопотання. У звязку з цим поліцейський повідомив, що справа буде розглядатися 31.08.2017р. з 09.00год до 10.00год в приміщенні УПП м. Запоріжжя. В зазначений час він прибув до УПП, де дізнався, що постанова щодо нього вже винесена і направлена йому поштою. Копію постанови він отримав 04.09.2017р. При цьому, з інспектором поліції ОСОБА_2, яка винесла постанову, він під час подій 27.08.2017р. не спілкувався. Крім того, відповідачем був порушений порядок розгляду справи, визначений Інструкцією №1395 від 07.11.2015р., зокрема, справа була розглянута у його відсутність, йому не розяснені його процесуальні права, не заслухана його думка, не досліджені докази і не вирішені клопотання, що призвело до незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності.

Просить скасувати постанову інспектора поліції ОСОБА_2 ЕАА №153555 про накладання на нього адміністративного стягнення за ч.2 ст.122, ч.1 ст.126, 36 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425,00грн.

В судове засідання представник позивача не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує повністю з підстав, викладених в позовній заяві, просить його задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не прибула за невідомими причинами, про час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином. Письмових заперечень проти позову не подала, лише заявила клопотання про долучення до справи диску з відеозаписом подій.

Представник третьої особи в судове засідання не прибув за невідомими причинами, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, письмових пояснень щодо позову не подав.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність вказаних осіб за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Суд встановив, що постановою інспектора патрульної поліції 2 роти 2 батальйону УПП в м.Запоріжжі ДПП ОСОБА_2 ЕАА №153555 від 28.08.2017р. на позивача ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч.2 ст.122, ч.1 ст.126, 36 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425,00грн. за те, що він 27.08.2017р. в 23.45год. в м.Запоріжжі по пр..Металургів, керуючи автомобілем НОМЕР_1, в порушення п.9.2 ПДР перед перестроюванням з крайньої правої смуги в середню смугу не подав сигнал світлового покажчика повороту, та в порушення п.2.1г ПДР не надав на вимогу поліцейського полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ.

Вказана постанова направлена позивачу поштою 29.08.2017р. та отримана ним 04.09.2017р.

Позивач не погодився із зазначеним рішенням та 07.09.2017р. звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ч.1,2 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням є протиправна, винна діяльність чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління.

Ч.2 ст.122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Так, відповідно до п.9.2 ПДР, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку : а) перед початком руху і зупинкою; б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Ст.126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Відповідно до п.2.1,2.4 ПДР водій повинен мати при собі документи, зазначені в цьому пункті, зокрема, поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і на вимогу поліцейського предявити їх для перевірки.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови (ст.245 КупАП).

Згідно ст.251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зясувавши повно, всебічно та обєктивно обставини даної справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про протиправність постанови відповідача інспектора поліції ОСОБА_2 ЕАА №153555 від 28.08.2017р. про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122, ч.1 ст.126,36 КУпАП.

При цьому, суд виходить з того, що адміністративна відповідальність в Україні і процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях (рішення Конституційного Суду України от 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010).

Однією з таких правових презумпцій є закріплена у ст.62 Конституції України презумпція невинуватості, згідно якої особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У звязку із застосуванням даного принципу саме відповідач, як особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинна довести наявність події і складу адміністративного правопорушення та винуватість особи, тобто наявність законних підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Крім того, відповідно до ст.9,77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, оцінивши обставини справи, суд вважає недоведеним з боку відповідача ОСОБА_2 факту наявності в діях ОСОБА_1 порушення Правил дорожнього руху, зокрема, неподання перед перестроювання з однієї смуги на іншу попереджувального сигналу та ненадання на вимогу поліцейського полісу ОСЦПВ власників наземних ТЗ.

Суд вважає, що доводи поліцейського про наявність такого порушення зроблені на підставі субєктивної оцінки обставин події.

Так, судом встановлено, що в зазначений день та час позивач дійсно здійснював рух по пр..Металургів м.Запоріжжя.

З відеозапису подій з нагрудної камери поліцейського, який наданий відповідачем, вбачається, що на момент подій на проїзній частині в місці руху автомобіля позивача відсутні дорожня розмітка та дорожні знаки, які позначають смуги руху, у звязку з чим відповідно до п.11.1 ПДР вони повинні визначатись водієм самостійно з урахуванням ширини проїзної частини, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів.

Крім того, дорожня обстановка на момент подій свідчить про те, що фактично водієм ОСОБА_1 рух здійснювався по умовно визначеній крайній правій полосі руху. Жодних обставин, які б свідчили, що він здійснив перестроювання на іншу (також умовно визначену ним) смугу руху, не встановлено. У звязку з цим підстав вважати, що він в порушення п.9.2 ПДР не подав сигнал лівого повороту перед перестроюванням на іншу смугу руху, немає.

Також з відеозапису подій вбачається, що поліцейський, який зупинив та спілкувався з ОСОБА_1, не вимагав від нього надання полісу ОСЦПВ власників наземних ТЗ. Після зупинення транспортного засобу позивач заперечував факт порушення п.9.2 ПДР, певний час відмовлявся надати посвідчення водія та свідоцтво про державну реєстрацію ТЗ, але потім все-таки виконав вимоги поліцейського.

Оскільки за змістом п.2.4 ПДР водій повинен надати передбачені в п.2.1 Правил документи для перевірки лише на вимогу поліцейського, відсутність останньої виключає склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, а саме керування транспортним засобом особою, яка на вимогу поліцейського не пред'явила для перевірки необхідні документи.

При цьому, суд звертає увагу, що фактично відповідачем при прийнятті рішення відносно позивача невірно визначено норма Правил дорожнього руху, порушення якої нібито допустив водій. Так, відповідач посилається на порушення п.2.1г ПДР, яка передбачає відсутність у водія полісу ОСЦПВ власників наземних ТЗ, а описує суть правопорушення як ненадання водієм вказаного полісу, що фактично є порушенням п.2.4 ПДР. Хоча ця помилка не впливає на кваліфікацію дій за ст.126 КУпАП, але вона є суттєвою, оскільки стосується суті адміністративного правопорушення.

Таким чином, факт порушення позивачем ОСОБА_1 правил дорожнього руху обєктивними і беззаперечними доказами недоведений, що свідчить про фактичну відсутність в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.122 та ч.1 ст.126 КУпАП.

Крім того, суд погоджується з доводами позивача про порушення відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, яка визначена ст.278,279 КУпАП та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматизованому режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015р. (далі Інструкція №1395).

Так, згідно з вказаними нормативно-правовими актами під час розгляду справи про адміністративне правопорушення особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у ст.268 КУпАП.

Поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання: 1) чи належить до її компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справа розглядається лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (ст.268 КУпАП).

Розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, розяснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обовязки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вже зазначалось, позивач був зупинений патрульними поліцейськими і звинувачений у порушенні п.9.2, 2.1г ПДР, тобто в скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП, складання протоколів за якими законом не передбачено. Розгляд справи і винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за цими статтями здійснюється поліцейським на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Разом з тим, як встановлено судом, під час спілкування поліцейських з позивачем, останній заявив клопотання про відкладання розгляду справи з метою здійснення процесуальних прав, передбачених ст.268 КУпАП, і це клопотання було поліцейським задоволено, позивача було повідомлено про іншу дату та місце розгляду справи. На місці вчинення правопорушення безпосередньо відразу після скоєння правопорушення справа в присутності позивача з дотриманням вищевказаних вимог Інструкції №1395 відповідачем не розглядалась і постанова не виносилась, її копія на місці розгляду позивачу не вручалась.

Вказані обставини на думку суду, свідчать про порушення відповідачем порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, встановленого законом з метою забезпечення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також принципів законності та справедливості.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач, приймаючи рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, в порушення вимог ст.19 Конституції України, ст.7,245,252,280 КУпАП, не зясував чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винуватий позивач в його вчиненні, фактичні обставини справи не встановив, належних та допустимих доказів на їх підтвердження не зібрав та не оцінив, доводи позивача не перевірив, в постанові належним чином не обґрунтував свої висновки щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відповідних доказів не навів а також порушив порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, у звязку з чим прийняте відповідачем рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є незаконним та необґрунтованим і не відповідає вимогам ч.2 ст.2 КАС України, у звязку з чим суд вважає необхідним визнати його протиправним та скасувати, а провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.122,ч.1 ст.126 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, позов ОСОБА_1 слід задовольнити.

Керуючись ст.19 Конституції України, ст.7,9,122,126,245,251,252,268,278,279,280,283 КУпАП, Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою КМУ №1306 від 10.10.2001р., Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматизованому режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015р., ст.2,5,9,72-79,90,242-246,262,268-272,286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського 2 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в м.Запоріжжі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2, третя особа - Управління патрульної поліції в м.Запоріжжі Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення задовольнити.

Постанову інспектора патрульної поліції 2 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в м.Запоріжжі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 ЕАА №153555 від 28.08.2017р. про накладання на ОСОБА_1 за ч.2 ст.122, ч.1 ст.126,36 КУпАП адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00грн. скасувати.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.122, ч.1 ст.126,36 КУпАП - закрити.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів з його постановлення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя Н.А.Мурашова

13.04.2018