Справа № 809/308/18
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2018-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" квітня 2018 р. справа № 809/308/18

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кафарського В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Надвірнянського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

15.02.2018 ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до Надвірнянського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі відповідач, Надвірнянське ОУПФУ Івано-Франківської області) про визнання неправомірною бездіяльності Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо відмови зарахувати позивачу в трудовий стаж період роботи в колгоспі ім. Івана Франка з 16.11.1976 по 22.07.1980 та зобов'язання Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області при призначенні пенсії зарахувати в трудовий стаж період роботи в колгоспі ім. Івана Франка з 16.11.1976 по 22.07.1980.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 02.01.2018 звернувся з письмовим запитом до Надвірнянського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з проханням повідомити чи буде зараховано до загального стажу період роботи в колгоспі ім. Івана Франка з 16.11.1976 по 22.07.1980, додавши при цьому копію трудової книжки та архівну довідку.15.01.2018 відповідач відмовився зарахувати період роботи в колгоспі ім. Івана Франка з 16.11.1976 по 22.07.1980 у звязку з тим, що в архівній довідці від 27.11.2017 за №З-735/04-01 не зазначено встановленого та виробленого річного мінімуму трудової участі.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.02.2018 даний позов залишено без руху, а позивачу надано строк для усунення недоліків.

У звязку із усуненням позивачем недоліків позовної заяви, 05.03.2018 ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву та 23.03.2018 від Надвірнянського ОУПФУ Івано-Франківської області надійшов відзив на адміністративний позов від 19.03.2018 за №1378/06, в якому зазначено, що стаж роботи ОСОБА_1 в на посаді столяра в колгоспі ім. Івана Франка Надвірнянського району Івано-Франківської області з 16.11.1976 по 22.07.1980 зарахувати до стажу роботи немає підстав, оскільки в архівній довідці від 27.11.2017 за №З-735/04-01, виданій Архівним відділом Надвірнянської РДА, відсутні дані про те, чи позивач виконував встановлений мінімум і виконання трудоднів, що передбачено ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а зазначено, що в книгах обліку розрахунку заробітної плати за 1976, 1978-1980 роки ОСОБА_1 не знайдено. Тому відповідач просить відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (а.с. 29-31).

17.04.2018 на адресу Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшло клопотання від позивача від 16.04.2018, згідно якого позивач у звязку із необхідністю допиту свідків просить судове засідання проводити за участю сторін (а.с. 34).

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.04.2018 дане клопотання позивача залишено без розгляду у звязку із пропуском строку на подання такого клопотання (а.с. 39-40).

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, 02.01.2018 звернувся до Надвірнянського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із письмовим запитом, в якому просив повідомити, чи буде йому зараховано до загального страхового стажу період роботи в колгоспі ім. Івана Франка з 16.11.1976 по 22.07.1980, додавши при цьому копію трудової книжки та архівну довідку.

Відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 у період з 16.11.1976 по 22.07.1980, позивач працював на посаді столяра в колгоспі ім. Івана Франка Надвірнянського району Івано-Франківської області.

Згідно із архівною довідкою від 27.11.2017 за №З-735/04-01, виданої Архівним відділом Надвірнянської районної державної адміністрації, ОСОБА_1 працював на посаді столяра в колгоспі ім. Івана Франка Надвірнянського району Івано-Франківської області з 1976 року по 1980 рік. В даній довідці зазначено розмір заробітної плати Позивача за 1977 рік, та виконаний ним річний мінімум за 1977 рік. Однак, за 1976, 1978-1980 роки не вказано встановленого і виконаного річного мінімуму ОСОБА_1 в колгоспі ім. Івана Франка Надвірнянського району Івано-Франківської області та зазначено, що в книгах обліку розрахунку заробітної плати за вищезазначені роки ОСОБА_1 не знайдено.

На основі вказаних даних, Надвірнянське ОУПФУ Івано-Франківської області направило позивачу лист №1/3-15 від 15.01.2017, в якому повідомило, що підстав для зарахування стажу роботи позивача в колгоспі ім. Івана Франка за період роботи з 16.11.1976 по 25.05.1977 та з 27.04.1979 по 22.07.1980, згідно ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та постанови Кабінету міністрів України № 637 від 12.08.1993 немає, оскільки до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі членства в колгоспах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При цьому, при обчисленні стажу роботу в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, то враховується час роботи за фактичною тривалістю. Якщо колгоспник не виробив встановлений мінімум трудової участі в громадському господарстві, то до стажу певного року роботи відповідний стаж не зараховується.

Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, ОСОБА_1 звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у звязку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно ст. 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення», звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується.

Статтею 12 вказаного закону передбачено, що право на пенсію за віком мають, зокрема, чоловіки після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерелвизначає Закон України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», який розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Частиною 2 вказаної статті встановлено, що заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Відповідно до ч. 5 ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Тобто, Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» передбачено, що для призначення та перерахунку пенсії особа повинна звернутися із відповідною заявою та необхідними документами особисто або через представника до територіального органу Пенсійного фонду. В свою чергу, Пенсійний фонд не пізніше 10 днів з дня надходження заяви повинен прийняти рішення про призначення (перерахунок) або ж про відмову у призначенні (перерахунку) пенсії.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 за №22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі Порядок).

Відповідно до пункту 1.1 розділу І даного Порядку, заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім'ї у зв'язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об'єднаного управління за місцем проживання (реєстрації).

В силу пунктів 1.6, 1.7 розділу І Порядку, звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Системно проаналізувавши вказані норми законодавства та обставини даної адміністративної справи, суд зазначає, що ОСОБА_1 звернувся до Надвірнянського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області не із заявою про призначення пенсії, а із заявою письмовим запитом, як зазначає сам позивач, в якому просить відповідача повідомити, чи буде йому зараховано до загального страхового стажу період роботи в колгоспі ім. Івана Франка з 16.11.1976 по 22.07.1980.

Заява ж про призначення пенсії має бути подана відповідного зразка, і як наслідок, відповідач приймає рішення про призначення або ж про відмову у призначенні пенсії внаслідок подання відповідної заяви.

Суд звертає увагу, що право на призначення пенсії на момент звернення 02.01.2018 із письмовим запитом до відповідача у ОСОБА_1 ще не виникло, оскільки він не досяг пенсійного віку 60 років.

Право на звернення із заявою про призначення пенсії за віком громадяни можуть зреалізувати згідно ч. 2 ст. 44 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та пункту 1.6 розділу І Постанови правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Суд звертає увагу на те, що згідно ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій субєкта владних повноважень протиправними та зобовязання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності субєкта владних повноважень протиправною та зобовязання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) субєкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - субєкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Таким чином, метою та завданням адміністративного судочинства, зокрема, є захист та поновлення порушених прав, свобод та охоронюваних законом інтересів особи, яка звернулась з відповідним позовом до суду. Тобто, лише порушене право підлягає захисту, а не ті права та інтереси, які можливо у майбутньому будуть порушені.

З врахуванням зазначеного, суд дійшов переконання, що рішення суду не може бути прийняте на майбутнє та не може ґрунтуватись на припущеннях та домислах, які на момент ухвалення рішення ще не відбулись, оскільки таке рішення суперечитиме законодавчо визначеним принципах і завданням адміністративного судочинства.

Таким чином, оскільки позивач не звертався до Надвірнянського ОУПФУ Івано-Франківської області із заявою про призначення пенсії, то надання відповідачем листа-повідомлення №1/3-15 від 15.01.2017 ОСОБА_1В не може визнаватись протиправною чи неправомірною бездіяльністю, а є тільки відповіддю територіального пенсійного органу на запит про надання інформації щодо зарахування чи не зарахування до загального стажу позивача період роботи в колгоспі ім. Івана Франка з 16.11.1976 по 22.07.1980.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В силу вимог ст. 77 КАС України, позивачем не доведено та судом не підтверджено протиправність бездіяльності відповідача щодо відмови у зарахуванні трудового стажу для призначення пенсії позивачу.

Згідно ч. 1. ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 241-246, 250, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, вул. Сонячна, 28, с. Гвізд, Надвірнянський район, Івано-Франківська обл., 78423) до Надвірнянського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. Майдан Шевченка, 3, м. Надвірна, Івано-Франківська обл., 78405) про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання до вчинення дій відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Кафарський В.В.