Справа № 278/390/18
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2018-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2018 року м. Житомир справа № 278/390/18

категорія 12.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Капинос О.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, стягнення невиплаченої індексації та середнього заробітку,

встановив:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не виплати індексації грошового забезпечення;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по день звільнення (09.11.2017) та надати довідку з помісячним розрахунком індексації та місяця підвищення (базового місяця) та визначеної раніше суми (фіксованої суми) за вказаний період;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виплатити середній заробіток за період з дня звільнення (09.11.2017) по день фактичної виплати індексації із розрахунку множення суми середньоденного заробітку (640,37 грн.) на кількість днів затримки виплати індексації.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що в порушення вимог чинного законодавства у період з 01 січня 2016 року по день звільнення не здійснював індексацію грошового забезпечення та не виплачував належні йому суми, просить зобов`язати видати довідку з помісячним розрахунком індексації. Позивач також вказує, що через виключення її зі складу військової частини без проведення остаточного розрахунку з врахуванням індексації при звільненні призвело до порушення приписів ст. 116, 117 КЗпП України, а тому просить також зобов`язати відповідача виплатити середній заробіток за період з дня звільнення по день фактичної виплати індексації.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 23.03.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, справа підлягає розгляду в порядку письмового провадження.

16.04.2018 відповідачем подано відзив на позовну заяву. В обгрунтування відзиву зазначив, що у 2016 році відбулося збільшення грошового забезпечення військовослужбовців. Позивач у позовній заяві не доводить, що грошове забезпечення з урахуванням підвищення, яке він отримував з січня 2016 по час звільнення зі служби, не перевищувало суму індексації та чи були відповідні підстави для нарахування індексації. На виконання вимог телеграми Міністра оборони України від 31.12.2015 №248/3/9/1150 щодо збільшення грошового забезпечення військовослужбовців, Департаментом фінансів Міністерства оборони України були доведені до військових частин роз"яснення від 04.01.2016 №248/3/9/1/2, згідно яких, у зв"язку із внесенням змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 "Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення", індексацію грошового забезпечення військовослужбовців слід не нараховувати до окремого роз"яснення. Вважає, що у даному випадку відсутні правові підстави для визнання дій Військової частини по невиплаті індексації грошового забезпечення протиправними, оскільки відповідач виконував роз"яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 04.01.2016 №248/3/9/1/2. Крім того, вказує, що у межах наявного фінансового ресурсу можливості виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям у спірний період у Міністерства оборони України не було. Тому, просить у позові відмовити за безпідставністю.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах України на посаді начальника цеху (ремонту автомобільної техніки) військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командувача Повітряних Сил України від 25.09.2017 №366 позивач був звільнений з військової служби у відставку за станом здоров"я.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 09.11.2017 №278 (по стройовій частині) позивача виключено зі списків особового складу, знято з усіх видів забезпечення з 09.11.2017.(а.с.13)

З наявного у матеріалах справи грошового атестату Серії ЗУ №304053 та наказу про виключення позивача зі списків Житомирського ОВК вбачається, що індексація позивачу у спірний період не виплачувалася і заборгованості по ній не зазначено.(а.с.11) Відповідачем вказаний факт не заперечується.

Встановлено та не заперечується сторонами, що позивач звернувся із заявою від 23.01.2018 до військової частини НОМЕР_1 щодо виплачених сум індексації грошового забезпечення з 01 січня 2016 року по день звільнення включно.

Відповідач листом вих. №140 від 05.02.2018 повідомив, що його заяву від 23.0.2018 розглянуто та зазначив, що Проведення індексації грошових коштів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на відповідний рік. Керуючись роз"ясненням Міністерства соціальної політики України від 08.08.2017 №15966/0/2-17/16, виплата сум індексації грошового забезпечення має здійснюватися у межах коштів установи та організацій, передбачених на ці цілі та вищезазначений порядок не передбачає механізм виплати сум індексації у поточному році за минулі періоди. Отже, з 01.01.2016 по 19.09.2017 кошти у військовій частині на здійснення індексації не нараховувалися та не виплачувались.(а.с.10)

Не погоджуючись з відмовою відповідача, вважаючи, що він має право на виплату сум індексації грошового забезпечення, а також виплату середнього заробітку за період з дня звільнення по день фактичної виплати індексації, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та перевіряючи оскаржувані дії на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Абзацом 2 частини 4 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Як встановлено в ході розгляду справи, позивачу за період з 01.01.2016 по 09.11.2017 не нараховувалась та не виплачувалась індексація грошового забезпечення.

Відповідачем вказаний факт не заперечується. При цьому, обґрунтовуючи правомірність своїх дій посилається на лист Мінсоцполітики від 08.08.2017 №15966/0/2-17/6, роз"яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 04.01.2016 №248/3/9/1/2 вимоги телеграми Міністра оборони України від 31.12.2015 №248/3/9/1150 та відсутність фінансових ресурсів.

З приводу наявності у позивача права на проведення індексації його доходів, суд зазначає наступне.

Так, згідно ч. 1 ст. 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 №1282-ХІІ (у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії, стипендії, оплата праці (грошове забезпечення), оплата праці (грошове забезпечення).

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів. (ст.9 Закону)

Статтею 18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" визначено, що індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст.19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників. визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003, з наступними змінами та доповненнями (далі - Порядок № 1078).

Згідно п. 6 Порядку Проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, - виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню: 1) підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів; 2) підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету; 3) об`єднання громадян підвищують розміри оплати праці за рахунок власних коштів; 4) Індексація пенсій, страхових виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, щомісячного довічного грошового утримання, що виплачується замість пенсії, інших видів соціальної допомоги провадиться відповідно за рахунок Пенсійного фонду, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування та коштів державного бюджету; 6) індексація стипендій особам, які навчаються, провадиться за рахунок джерел, з яких вони сплачуються і т.д.

У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговість його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік .

В контексті наведеного суд відмічає, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно-правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Аналіз наведених вище нормативно-правових актів, за відсутністю затвердженого особливого порядку індексації військовослужбовців, дає підстави для нарахування індексації грошового забезпечення у встановленому Урядом України порядку, а саме Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.

Тобто, сума індексація грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону, підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.

Про те, як вже зазначалося, позивачу за період з 01.01.2016 по 09.11.2017 не нараховувалась та не виплачувалась індексація грошового забезпечення, що свідчить не про неправомірність дій відповідача, а про протиправну бездіяльність, оскільки будь-які дії стосовно вказаних виплат, ним не вчинялися.

При цьому, щодо посилань відповідача на роз"яснення Міністерства соціальної політики України від 08.08.2017 №15966/0/2-17/16, роз"яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 04.01.2016 №248/3/9/1/2 та телеграму Міністра оборони України від 31.12.2015 №248/3/9/1150, то суд вважає ці доводи безпідставними, оскільки роз"яснення і телеграма не є нормативно-правовими актами, тому судом до уваги не приймаються.

Військова частина НОМЕР_1 має діяти відповідно до закону, який має вищу юридичну силу, а тому суд критично ставиться до таких посилання відповідача як підставу для невиплати індексації грошового забезпечення позивача.

Крім того, що стосується посилань представника відповідача на відсутність фінансових ресурсів для виплати індексації грошового забезпечення у період січень 2016 - лютий 2018 суд враховує, що Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Кечко проти України" зауважував, що реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

А тому, з огляду на викладене, обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на нарахування індексації грошового забезпечення, що є предметом спору у даній справі.

За таких підстав, не нарахування та не виплата позивачу індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 по 09.11.2017 є протиправною.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні у цій частині підлягають задоволенню шляхом саме визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення.

Застосовуючи механізм захисту права та його відновлення, порушеного суб`єктом владних повноважень, оскільки індексація грошового забезпечення не була проведена у встановлений Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" строк, що є порушенням права позивача, тому суд вважає за необхідне зобов"язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 09.11.2017.

Оскільки в ході розгляду справи підтверджено наявність права позивача на нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за 01.01.2016 по 09.11.2017 та встановлено бездіяльність відповідача щодо такої виплати, суд вважає за можливе зобов"язати Військову частину НОМЕР_1 надати ОСОБА_1 довідку з помісячним розрахунком індексації та базового місяця за період з 01.01.2016 по 09.11.2017.

Щодо вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суд зазначає наступне.

Статтею 43 Конституції України проголошено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення № 1153/2008), яке визначає порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та регулює питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі.

Відповідно до п. 242 Положення №1153/2008 після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

У даному випадку мало місце виключення позивача зі списку особового складу без проведення остаточного розрахунку, а саме: не виплачено індексацію грошового забезпечення.

При розгляді даної справи суд враховує правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 24.10.2011 у справі № 6-39цс11, а тому для визначення розміру середнього заробітку при звільненні мають враховуватись такі обставини, як розмір недоплаченої суми, істотність цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника, обставини за яких було встановлено наявність заборгованості, дії відповідача щодо її виплати.

Як встановлено судом, при звільненні з військової служби позивачу не було виплачено індексацію грошового забезпечення.

Для проведення розрахунків належної до стягнення суми суд має встановити розмір недоплаченої суми та визначити істотність цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника. Водночас, у матеріалах справи відсутні розрахунки суми недоплаченої індексації грошового забезпечення.

Нарахування індексації грошового забезпечення належить до дискреційних повноважень відповідача, а тому після набрання даним рішенням законної сили та його виконання відповідачем, позивач не позбавлений права звернутись з позовом про виплату компенсації втрати частини доходів та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги у цій частині наразі є передчасними, а тому не підлягають задоволенню.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення на підставі ст.267 КАС України суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 267 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зі змісту наведеної правової норми випливає, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, яке має застосовуватися у виключних випадках.

Поряд з цим суд ураховує, що позивачем не наведено причин та не надано доказів, які б свідчили про те, що відповідач може ухилятися від виконання рішення суду.

Приймаючи до уваги обставини даної справи, суд не вважає за необхідне зобов`язувати суб`єкта владних повноважень подавати звіт про виконання даного судового рішення, а тому відмовляє у встановленні судового контролю за виконанням постанови в даній справі.

Керуючись статтями 72-77, 90, 241-246, 250, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:
Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) індексації грошового забезпечення.

Зобов"язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 09.11.2017.

Зобов"язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) надати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) довідку з помісячним розрахунком індексації та базового місяця за період з 01.01.2016 по 09.11.2017.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя О.В. Капинос