Справа № 810/2889/17
Суддя: Твердохліб В.А.
Дата ухвалення: 2018-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/2889/17 Суддя (судді) першої інстанції: Басай О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2018 року м.Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Твердохліб В.А.,

суддів Костюк Л.О., Троян Н.М.,

за участю секретаря Борейка Д.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову Київського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2017 року (прийнята у відкритому судовому засіданні, у м.Києві, дата складання повного тексту - відсутня) у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Бориспільського відділення Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення та податкової вимоги,-

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі - Позивач; ФОП ОСОБА_2.) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Бориспільського відділення Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області (далі - Відповідач) та, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив визнати протиправними та скасувати рішення про застосування фінансових санкцій від 22.08.2016 року №000070/10-04-12/НОМЕР_1 та податкову вимогу від 18.10.2016 року №6240-17.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2017 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити адміністративний позов.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. Зокрема, апелянт зазначає, що Позивач має ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами, а тому штрафи, передбачені абз.18 ч.2 ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (у редакції закону, яка набула чинності з 01.01.2017), не можуть застосовуватись до суб'єкта господарювання з дати виникнення зобов'язання щодо подання такого звіту, а тому суд першої інстанції невірно застосував приписи ст.58 Конституції України щодо дії закону в часі. Також, апелянт вказує, що судом першої інстанції повністю проігноровано норми податкового законодавства України щодо повноважень та прийняття податкових повідомлень-рішень виключно контролюючими органами. Крім того, Позивач звертає увагу на помилковість висновків суду першої інстанції про те, що право на прийняття відповідних рішень Бориспільським відділенням, передбачене п.2.23.11 Тимчасового положення про Бориспільське відділення Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, затвердженого наказом Броварської ОДПІ від 12.07.2016 року №344, оскільки вказаний пункт не наділяє Відповідача правом складати податкові повідомлення-рішення.

Відповідачем відзив на апеляційну скаргу не подавався, у судовому засіданні представник Відповідача заперечував проти доводів апеляційної скарги, посилаючись на обґрунтованість та законність прийнятого судом першої інстанції рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Позивача, заперечення представника Відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець з 01.08.2013 року, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 06.08.2013 року Серії ААВ №500234.

У серпні 2016 року посадовою особою податкового органу проведено камеральну перевірку ФОП ОСОБА_2 щодо своєчасності подання форм звітів щодо виробництва й обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів за червень 2016 року, за результатами якої складено акт від 08.08.2016 року №57/10-04-15-50.

Під час проведення перевірки контролюючим органом встановлено, що Позивачем порушено вимоги пунктів 5 та 6 Порядку заповнення форм звітів №1-РА (звіт про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв у роздрібній мережі) та №1-РТ (звіт про обсяги придбання та реалізації тютюнових виробів у роздрібній мережі), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 11.02.2016 №49, а саме; не подано до Відповідача звіт про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв у роздрібній мережі за червень 2016 року (форма №1-РА) та звіт про обсяги придбання та реалізації тютюнових виробів у роздрібній мережі за червень 2016 року (форма №1-РТ).

Не погоджуючись з актом перевірки, Позивачем подано заперечення Відповідачу, за результатам розгляду яких останній 19.08.2016 року листом №57/10-04-15-50 повідомив про те, що висновки акта залишено без змін.

На підставі висновків акта перевірки та абзацу 18 частини 2 статті 17 Закону України від 19.12.1995 року №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», Відповідач прийняв рішення від 22.08.2016 року №000070/10-04-12/НОМЕР_1, згідно з яким застосував до Позивача фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі 34000,00 грн за неподання звітів про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв і тютюнових виробів.

Вказане рішення Позивач оскаржив до Головного управління ДФС у Київській обслаті в адміністративному порядку.

18.11.2016 року ГУ ДФС у Київській області рішенням №43/14/10-36-10-01-04 скаргу Позивача залишено без розгляду.

У зв'язку з несплатою Позивачем грошових зобов'язань, податковим органом 18.10.2016 року винесено податкову вимогу форми «Ф» №6240-17 на суму 34000,00 грн.

Так, положеннями статті 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 року №481/95-ВР (далі - Закон) встановлено, що алкогольні напої це продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукровмісних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 0,5 відсотка обємних одиниць, які зазначені у товарних позиціях 2203, 2204, 2205, 2206, 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 відсотка обємних одиниць та більше, які зазначені у товарних позиціях 2103 90 30 00, 2106 90 згідно з УКТ ЗЕД.

Згідно з цією ж статтею, ліцензія (спеціальний дозвіл) це документ державного зразка, який засвідчує право суб'єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

За приписами частини 13 статті 15 Закону роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Відповідно до частини 3 статті 16 Закону суб'єкти господарювання, які отримали передбачені цим Законом ліцензії, подають до органу виконавчої влади, уповноваженого Кабінетом Міністрів України видавати такі ліцензії, щомісяця до 10 числа наступного місяця звіт про обсяги виробництва та/або обігу (в тому числі імпорту та експорту) спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів за формою, встановленою цим органом.

Державна фіскальна служба України, в силу положень підпункту 22 пункту 4 Положення про Державну фіскальну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2014 року №236 (далі - Положення №236) здійснює ліцензування діяльності суб'єктів господарювання з виробництва спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, з оптової торгівлі спиртом, оптової та роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивач має ліцензію на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами серія НОМЕР_2, термін дії з 01.11.2015 року по 31.10.2016 року; також ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями серія НОМЕР_3, термін дії з 01.11.2015 року по 31.10.2016 року.

Наказом Міністерства фінансів України «Про затвердження форм звітів щодо виробництва й обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та порядків їх заповнення» від 11.02.2016 року №49, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 03.03.2016 року за №340/28470 (далі - Порядок №49) затверджено, зокрема, форму звіту №1-РА «Звіт про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв у роздрібній мережі», Порядок заповнення форми звіту №1-РА «Звіт про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв у роздрібній мережі», форму звіту №1-РТ «Звіт про обсяги придбання та реалізації тютюнових виробів у роздрібній мережі», Порядок заповнення форми звіту №1-РТ «Звіт про обсяги придбання та реалізації тютюнових виробів у роздрібній мережі».

Відповідно до пункту 1 Порядку №49 звіт №1-РТ та №1-РА про обсяги придбання та реалізації тютюнових виробів та алкогольних напоїв у роздрібній мережі (далі - Звіт) подають суб'єкти господарювання, які одержали ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами, незалежно від форми власності до органів ДФС за основним місцем обліку в електронній формі.

Пунктом 2 Порядку №49 визначено, що звіт в електронній формі подається засобами електронного зв'язку з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством, як передбачено для податкової звітності.

Згідно з пунктом 6 Порядку №49 заповнення форми звіту №1-РТ та з пунктом 5 Порядку №49 заповнення форми звіту №1-РА, звіт складається окремо за кожний місяць та до 10 числа місяця, що настає за звітним, подається до органу ДФС за місцем реєстрації суб'єкта господарювання.

Отже, суд першої інстанції правильно встановив, що суб'єкти господарювання, які у встановленому Законом порядку отримали ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами та алкогольними напоями зобов'язані подавати до контролюючого органу, який видав таку ліцензію, звіти про обсяги придбання та реалізації тютюнових виробів у роздрібній мережі, форма якого затверджена наказом Міністерства фінансів України від 11.02.2016 року №49.

При цьому, звіт за формою №1-РТ та №1-РА за червень 2016 року Позивачем до податкового органу не подавався та ним не заперечується.

За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції що ФОП ОСОБА_2 допущено порушення вимог частини 3 статті 16 Закону.

Щодо доводів апелянта про відсутність повноважень у Відповідача при винесенні оскаржуваного рішення, колегія суддів зазначає таке.

Частиною 1 статті 17 Закону передбачено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Відповідно до абзацу 18 частини 2 статті 17 до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів, зокрема, у разі неподання чи несвоєчасного подання звіту або подання звіту з недостовірними відомостями про обсяги виробництва та/або обігу (в тому числі імпорту та експорту) спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів до органу виконавчої влади, уповноваженого Кабінетом Міністрів України видавати відповідні ліцензії, - у розмірі 17000 гривень.

Рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються органами доходів і зборів та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції визначеної законами України (ч.4 ст.17 Закону).

Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 року №790 (далі - Порядок №790).

Відповідно до пункту 2 Порядку №790 фінансові санкції застосовуються за порушення, передбачені статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Також, пунктом 5 Порядку №790 встановлено, що підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є: акт перевірки додержання суб'єктом господарювання встановлених законодавством вимог, обов'язкових для виконання під час здійснення оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, складений органом, що видав ліцензію, у якому зазначається зміст порушення і конкретні порушені норми законодавства; результати проведення органом, який видав ліцензію, іншими органами виконавчої влади в межах їх компетенції перевірок суб'єкта господарювання, пов'язаної з виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб'єктами господарювання вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Слід зазначити, що приписи статті 17 Закону не встановлюють форми та вимог до рішень про застосування санкцій за порушення законодавства, яке регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

При цьому, додатком до цього Порядку №790 визначено форму рішення про застосування фінансових санкцій, яке виноситься у разі виявлення порушення вимог законодавства, що регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Проте, з 1 січня 2011 року (з моменту набрання чинності Податковим кодексом України) у контролюючих органів у розумінні Податкового кодексу України відсутні повноваження щодо прийняття інших рішень, крім податкових повідомлень-рішень, якими можуть бути визначені грошові зобов'язання.

Так, відповідно до пункту 58.1 статті 58 Податкового кодексу України (далі - Кодекс) у разі, коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Зазначене цілком стосується органів ДФС України, які контролюють дотримання вимог законодавства щодо обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Таким чином, підставою для прийняття контролюючим органом рішення про застосування фінансових санкцій може бути, зокрема, акт, складений за результатами відповідної перевірки, яким встановлено порушення, у даному випадку, ч.3 ст.16 Закону.

При цьому слід відмітити, що контролюючий орган, у відповідності до викладених вище вимог приймає «рішення», а не «податкове повідомлення-рішення», яке, у відповідності до ст.58 Кодексу приймається, зокрема, у випадку нарахування грошового зобов'язання платника податку, а не застосування до нього штрафних санкцій на підставі ст.17 Закону.

Твердження Позивача про те, що оскаржуване у вказаній справі рішення прийняте неуповноваженим суб'єктом, а саме заступником начальника - начальником структурного підрозділу контролюючого органу - Бориспільського відділення Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки ФОП ОСОБА_2 перебуває на обліку в цьому органі ДФС, а право на прийняття таких рішень Бориспільким відділенням передбачене пунктом 2.23.11 Тимчасового положення про Бориспільське відділення Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, затвердженого Наказом Броварської ОДПІ від 12.07.2016 №344.

Щодо посилання апелянта на рішення Державної регуляторної служби від 04.07.2016 року №8 «Про необхідність усунення Міністерством фінансів України порушень принципів державної регуляторної політики згідно з вимогами Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», яким запропоновано Міністерству фінансів України внести зміни до наказу Міністерства фінансів України від 11.02.2016 року №49 «Про затвердження форм звітів щодо виробництва й обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та порядків їх заповнення» в частині скасування подання звітності, передбаченої формами звіту №1-РА «Звіт про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв у роздрібній мережі» та №1-РТ «Звіт про обсяги придбання та реалізації тютюнових виробів у роздрібній мережі», колегія суддів зазначає таке.

Так, положеннями статті 28 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» від 11.09.2003 року №1160-IV визначено, що рішення уповноваженого органу про необхідність усунення порушень принципів державної регуляторної політики підлягає виконанню органом виконавчої влади, щодо регуляторного акта якого було прийнято це рішення, у двомісячний строк з дня прийняття такого рішення. Виконання органами виконавчої влади рішень уповноваженого органу передбачає підготовку проекту акта про внесення змін до регуляторного акта, щодо якого було прийнято рішення, або про визнання цього регуляторного акта таким, що втратив чинність. У разі підготовки проекту акта про внесення змін до регуляторного акта, щодо якого було прийнято відповідне рішення, цей проект подається у встановленому цим Законом порядку на погодження до уповноваженого органу не пізніш як за п'ять робочих днів до закінчення строку виконання відповідного рішення уповноваженого органу. У разі прийняття уповноваженим органом рішення про погодження проекту змін рішення уповноваженого органу про необхідність усунення порушень принципів державної регуляторної політики вважається виконаним.

Ураховуючи невиконання Міністерством фінансів України рішення Державної регуляторної служби України у встановлений строк і неоскарження цього рішення відповідним органом виконавчої влади та, виходячи зі змісту повноважень Державної регуляторної служби України, регламентованих частиною сьомою статті 28 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» дія форм звітів №1-РА «Звіт про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв у роздрібній мережі» та №1-РТ «Звіт про обсяги придбання та реалізації тютюнових виробів у роздрібній мережі» та порядків їх заповнення, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 11.02.2016 року №49 «Про затвердження форм звітів щодо виробництва й обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та порядків їх заповнення» була тимчасово зупинена з 05 вересня 2016 року.

Колегія суддів звертає увагу на те, що на момент виконання платником податку свого обов'язку щодо подання звітів вищезазначений наказ зупинений не був, а згідно з актом перевірки, встановлено факт неподання Позивачем звітів №1-РТ та №1-РА за червень 2016 року.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що дії податкового органу щодо проведення перевірки, складання акта перевірки та винесення оскаржуваного рішення про застосування штрафних санкцій є правомірними.

В апеляційній скарзі Позивач також стверджує про те, що з урахуванням змін, внесених Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році» від 20.12.2016 № 1791-VIII (далі - Закон №1791-VIII) у взаємозв'язку із ст.58 Конституції України, з дати виникнення зобов'язання щодо подання спірного звіту штраф за його неподання не може бути застосовано.

Так, Законом №1791-VIII статтю 18 доповнено частиною 9 такого змісту: «Штрафи за неподання чи несвоєчасне подання звіту або подання звіту з недостовірними відомостями про обсяги обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів, передбачені абзацом вісімнадцятим частини другої статті 17 цього Закону, не застосовуються до суб»єктів господарювання, які отримали ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, з дати виникнення зобовязання щодо подання такого звіту».

Пунктом 1 розділу II «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №1791-VIII визначено, що цей Закон набирає чинності з 1 січня 2017 року, крім пункту 8 розділу I цього Закону щодо ставок акцизного податку на алкогольні напої, що підлягають маркуванню марками акцизного податку (зміни до підпункту 215.3.1 пункту 215.3 статті 215), який набирає чинності з першого числа третього місяця з дня набрання чинності цим Законом.

Згідно з статтею 58 Конституції України Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Між тим, ураховуючи те, що на час виявлення контролюючим органом порушення та прийняття оскаржуваного рішення, Закон №1791-VIII прийнято не було, а тому у суду відсутні підстави вважати, що приймаючи це рішення Відповідач діяв всупереч вимог чинного на той час законодавства.

Тобто, до відповідальності у вигляді накладення штрафу ФОП ОСОБА_2 було притягнуто рішенням, яке було прийнято до скасування такої відповідальності, а тому колегія суддів вважає, що норми статті 58 Конституції України до зазначеного рішення застосуванню не підлягають, оскільки питання накладення штрафу було остаточно вирішене повноважним органом до набрання чинності Законом №1791-VIII.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення адміністративного позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Положеннями ст.242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 315, 316, 32, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у строк, визначений ст.329 КАС України.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Постанова складена в повному обсязі 18 квітня 2018 року.