Справа № 826/8663/17
Суддя: Григорович П.О.
Дата ухвалення: 2018-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

в частині позовних вимог

17 квітня 2018 року м. Київ№ 826/8663/17
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Григоровича П.О., за участі секретаря судового засідання Морозової Я.В., розглядаючи в підготовчому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до1. Генерального прокурора України Луценка Юрія Віталійовича 2. Генеральної прокуратури України
про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною бездіяльності
ВСТАНОВИВ:

07 липня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з даним позовом про:

- визнання протиправним та скасування рішення Генерального прокурора України про притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_1, затвердженого наказом №8-дц від 04.10.2016;

- визнання протиправною бездіяльності Генерального прокурора України в частині не проведення службового розслідування за фактами фальсифікації службовими особами ГПУ документів (протоколів нарад) начальником Департаменту спеціальних розслідувань ГПУ ОСОБА_1;

- зобов'язання Генерального прокурора України Луценка Ю.В. провести службове розслідування за фактами, викладеними у скаргах від 21.10.2016 та від 04.11.2016.

Генеральною прокуратурою України через відділ документального обігу та контролю (канцелярію) Суду подано заяву про залишення позову без розгляду в зв'язку з пропуском позивачем строку звернення до суду, яка вмотивована тим, що місячний строк звернення до суду, навіть з урахуванням часу досудового врегулювання спору, закінчився у 2016 році.

Позивачем, в свою чергу, подано Суду заяву про поновлення строку звернення до суду, яка обґрунтована тим, що жодна з заявлених позовних вимог не стосується питання прийняття чи звільнення позивача з публічної служби, внаслідок чого перебіг загального шестимісячного строку для подачі позовної заяви сплинув 04.04.2017. А оскільки вперше позивач звернувся до Суду з даними позовними вимогами 28.03.2017 в рамках позову №826/4382/17, який в подальшому був повернутий на підставі п.1 ч.4 ст.169 КАС України, позивач просить суд поновити строк звернення до суду з даним позовом, адже про повернення позову № 826/4382/17 представник позивач дізнався 19.06.2017 - в день отримання супровідного листа з ухвалою про повернення позовної заяви.

Вирішуючи питання дотримання позивачем строку звернення до суду, Окружний адміністративний суд міста Києва зазначає наступне.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків.

Так, строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

В силу положень частини першої та другої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, яка діяла на момент звернення позивача до суду), адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч.3 ст.99 КАС України в редакції від 04.02.2016).

Аналогічна норма щодо строку звернення до суду знайшла своє відображення в новій редакції Кодексу адміністративного судочинства України, яка набула чинності з 15.12.2017 (ч.5 ст.122 КАСУ).

Таким чином, строк в один місяць визнано законодавцем достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що її права, свободи чи інтереси порушено, визначилась, чи буде вона звертатися до суду із позовом щодо захисту своїх прав, свобод чи інтересів.

Крім цього, початок строку визначено альтернативно - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Тому, при визначенні початку цього строку суд з'ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з'ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Як підтверджується матеріалами справи, 21 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Генерального прокурора Луценка Ю.В. зі скаргою, в якій просив скасувати наказ № 8-дц від 04.10.2016 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» та провести службове розслідування щодо осіб, котрі фальсифікували офіційні документи для прийняття незаконного рішення.

Таким чином, є можливим дійти висновку, що про порушене право у формі наказу №8-дц від 04.10.2016, ОСОБА_1 знав 21.10.2016.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) в рішенні «Іліан проти Туреччини», зазначає, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв'язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

В контексті наведеного, суд зазначає, що інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків.

Так, строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними, що надає впевненості іншим учасникам правовідносин.

При цьому, саме позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права у сфері публічно-правових відносин, що також випливає із загального правила, встановленого частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, про обов'язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше. В іншому випадку - виникають підстави для зловживання процесуальними правами.

Враховуючи те, що про існування оскаржуваного Наказу позивач був обізнаний 21.10.2016, Суд приходить до висновку, що про порушене право позивач дізнався в жовтні 2016, однак лише в березні 2017 реалізував своє право на судовий захист в рамках справи №826/4382/17.

Посилання представника позивача на те, що наказ Генерального прокурора від 04.10.2016 №8-дц про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності не має відношення до проходження публічної служби, Судом відхиляються, як такі, що суперечать положенням п.17 ч.1 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України.

У п. 41 рішення ЄСПЛ від 03.04.2008 року «Пономарьов проти України» Суд вказав, що: <...>Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Відтак, виходячи з наведеного в сукупності, суд дійшов висновку, що звернення позивача до суду з позовними вимогами про скасування наказу від 04.10.2016 №8-ду в липні 2017 року відбулось поза межами строку, установленого ч.5 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

За змістом ч.4 ст.123 КАС України якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

На підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду з позовними вимогами про скасування Наказу, позивач не надав суду належних та допустимих доказів, у зв'язку з чим позов в цій частині належить залишити без розгляду.

Беручи до уваги наведене та керуючись статтями 123, 240, 248 Кодексу адміністративного судочинства, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Генерального прокурора України про притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_1, затвердженого наказом №8-дц від 04.10.2016 залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного адміністративного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її складання (підписання).

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через окружний адміністративний суд.

Повний текст складено 23.04.2018.

Суддя П.О. Григорович