Справа № 813/472/18
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2018-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №813/472/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючий суддя Коморний О.І.

секретар судового засідання Мергель І.Р.

за участю

представника позивача 1 ОСОБА_1

представника позивача 2 ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2Ю

представника третьої особи ОСОБА_2

представника третьої особи ОСОБА_3

представник третьої особи ОСОБА_4

представник третьої особи ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Комтех Аутдор, приватної фірми науково-виробниче підприємство Комтех-плюс про визнання протиправним та нечинним у цілому рішення виконавчого комітету Львівської міської ради Про затвердження схеми впорядкування розміщення зовнішньої реклами на перехрестях м. Львова від 19.01.2018р. №51, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_6 економічного розвитку Львівської міської ради, Дочірнього підприємства "Бігборд", ТзОВ "Довіра Аутдор", ТзОВ "Наша справа Аутдор", ТзОВ "Октагон-Аутдор", ТзОВ "БРОК".

Обставини справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю Комтех Аутдор та приватна фірма науково-виробниче підприємство Комтех-плюс звернулися 02.02.2018р. до Львівського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправним та нечинним у цілому рішення виконавчого комітету Львівської міської ради Про затвердження схеми впорядкування розміщення зовнішньої реклами на перехрестях м. Львова від 19.01.2018р. №51.

Позиція позивачів полягає у тому, що згідно ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України". В ч.1 ст.144 Конституції України обумовлено, що "Органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території", тому для того, щоб виконавчий комітет Львівської міської ради міг би ухвалити рішення щодо затвердження схеми впорядкування розміщення зовнішньої реклами на перехрестях м. Львова, в законодавчих актах України повинно було бути передбачено відповідне право органу місцевого самоврядування. Однак, аналіз Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997р. №280/97-ВР дозволяє стверджувати, що виконавчі комітети не наділені повноваженнями щодо затвердження схем впорядкування розміщення зовнішньої реклами на перехрестях населених пунктів. В Законі України "Про рекламу" від 03.07.1996р. №270/96-ВР теж не передбачено право органів місцевого самоврядування затверджувати схеми впорядкування розміщення зовнішньої реклами на перехрестях населених пунктів. Позивачі переконані, що прийняті на виконання вимог п.1 ст.16 Закону про рекламу Типові правила розміщення зовнішньої реклами, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2003р. №2067, не передбачають права органів місцевого самоврядування затверджувати схеми впорядкування розміщення зовнішньої реклами на перехрестях населених пунктів. Вважають, що у відповідності до вимог ст.19 та ст.144 Конституції України виконавчий комітет Львівської міської ради не був наділений повноваженнями затверджувати схему впорядкування розміщення зовнішньої реклами на восьми перехрестях м. Львова. На думку позивачів, при прийнятті рішення виконавчого комітету Львівської міської ради "Про затвердження схеми впорядкування розміщення зовнішньої реклами на перехрестях м. Львова" від 19.01.2018р. №51 не було взято до уваги також і не дотримано постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.09.2017р. по справі №876/858/17. На перехрестях м. Львова позивачі розміщували рекламоносії на підставі наданих їм дозволів, зокрема, ТОВ "Комтех Аутдор" на підставі дозволів від 01.01.2006р. №2-06-01-005; від 01.01.2006р. №3-06-01-009; від 01.01.2006р. №2-06-01-006; від 04.12.2012р. №2-12-12-175; від 01.01.2006р. №6-06-01-007; від 01.01.2006р. №6-06-01-004; від 01.01.2006р. №2-06-01-012; від 11.03.2013р. №4-13-03-007; від 01.01.2006р. №6-06-01-001; від 01.01.2006р. №6-06-01-011; від 01.01.2006р. №4-06-01-010; від 01.01.2006р. №4-06-01-016; від 01.01.2006р. №4-06-01-005; від 08.10.2014р. №4-14-10-036; від 08.10.2014р. №4-14-10-037. Приватна фірма науково-виробниче підприємство "Комтех-плюс" розміщувало на перехрестях м. Львова рекламоносії на підставі дозволів від 30.04.2010р. №2-10-04-040; від 23.01.2008р. №6-08-01-005; від 30.04.2010р. №4-10-04-033; від 30.04.2010р. №2-10-04-037; від 05.05.2011р. №4-11-05-033; від 07.10.2010р. №2-10-10-290; від 19.11.2009р. №4-09-11-096. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.09.2017р. по справі №461/3019/17, провадження №876/8587/17 позов задоволено та зобовязано ОСОБА_6 економічного розвитку оформити продовження дозволів строком на 5 (п'ять) років. Під час прийняття рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 19.01.2018р. №51 не було враховано вказане вище рішення суду щодо чинності дозволів позивачів та фактично, виключено їх можливість законної реалізації, так як, оскаржуване рішення передбачає можливість розміщення на перехрестях м. Львова лише 18 рекламоносіїв (в той час як позивачам належали дозволи на 22 рекламоносії). Тим самим, рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 19.01.2018р. №51 напряму та безпосередньо порушує законні права та інтереси позивачів. Позивачі вважають, що, фактично, рішення від 19.01.2018р. №51 є хитрим способом та намаганням ухилитись від виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.09.2017р. по справі №461/3019/17, так як після набрання чинності оскаржуваним рішенням, буде неможливо виконати постанову суду від 18.09.2017р. щодо оформлення продовження дії 22 дозволів, оскільки на перехрестях м. Львова можна буде встановити лише 18 рекламоносіїв (не говорячи про те, що за час розгляду справи, якщо не будуть вжиті заходи забезпечення позову відповідні органи влади видадуть відповідні дозволи на всі 18 місць).

Ухвалою від 05.02.2018 року провадження у справі відкрито. Ухвалою від 05.02.2018 року судом відмовлено у забезпеченні позову шляхом зупинення дії рішення виконавчого комітету Львівської міської ради Про затвердження схеми впорядкування розміщення зовнішньої реклами на перехрестях м. Львова від 19.01.2018р. №51.

Під час підготовчого провадження у справу вступили треті особи які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_7 підприємство "Бігборд", ТзОВ "Довіра Аутдор", ТзОВ "Наша справа Аутдор", ТзОВ "Октагон-Аутдор", ТзОВ "БРОК".

У судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримав повністю з підстав викладених у заявах по суті справи, просить позов задовольнити.

Відповідач, виконавчий комітет Львівської міської ради, проти позовних вимог заперечив повністю з підстав викладених у відзиві на адміністративний позов. Позиція відповідача полягає у тому, що п. 1 статті 16 Закону України «Про рекламу» передбачено, що розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 3 Типових правил розміщення зовнішньої реклами затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2003 року № 2067 зовнішня реклама розміщується на підставі дозволів та у порядку, встановленому виконавчими органами сільських, селищних, міських рад відповідно до цих Правил. На виконання приписів та норм, які закріплені, як у Законі України «Про рекламу», так і у Типових правилах розміщення зовнішньої реклами затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2003 року № 2067 були розроблені Правила розміщення зовнішньої реклами у м. Львові затверджені Рішенням Виконавчого комітету Львівської міської ради від 21.05.2010 року № 569. Згідно п. 45 Типових правил розміщення зовнішньої реклами затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2003 року № 2067 контроль за додержанням цих Правил здійснюють виконавчі органи сільських, селищних, міських рад та інші органи відповідно до законодавства, а відтак у зв'язку із тим, що Типові правила розміщення зовнішньої реклами затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2003 року № 2067 делегували розроблення порядку розміщення зовнішньої реклами та здійснення контролю за додержанням цих Типових правил на виконавчі органи у даному випадку міських рад, тому Правилами розміщення зовнішньої реклами у м. Львові (затверджені Рішенням Виконавчого комітету Львівської міської ради від 21.05.2010 року № 569) Виконавчому комітету були надані повноваження, щодо затвердження схем комплексного розміщення зовнішньої реклами у м. Львові. Відтак у зв'язку із проблемою перенасичення м. Львова зовнішньою рекламою та тим, що місто повинне мати певну візуалізацію, Виконавчим комітетом Львівської міської ради 19.01.2018 року прийнято Рішення «Про затвердження схеми впорядкування розміщення зовнішньої реклами на перехрестях м. Львова» № 51.

У судовому засіданні представник відповідача проти позовних вимог заперечив повністю з підстав викладених у відзиві на адміністративний позов, просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_6 економічного розвитку ЛМР, проти позову заперечила повністю з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Правова позиція полягає у тому, що відповідно до ст. 16 Закону України «Про рекламу» «розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах провадиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами рад, та в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.» Відповідно до Типових правил розміщення зовнішньої реклами затверджених постановою КМУ від 29.12.2003 № 2067, на територіях, будинках і спорудах зовнішня реклама розміщується за згодою їх власників або уповноважених ними органів з урахуванням архітектурних, функціонально-планувальних, історико-культурних чинників, типології елементів міського середовища та з додержанням правил благоустрою території населених пунктів. Чинне законодавство наділило власника (територіальну громаду міста) правом встановлювати правила поведінки у правовідносинах, що виникають при встановленні спеціальних конструкцій для розміщення зовнішньої реклами на території міста. Так, рішенням виконавчого комітету від 21.05.2010 № 569 встановлено, що «розміщення рекламних засобів здійснюється за схемами комплексного розміщення рекламних засобів, які затверджує виконавчий комітет міської ради (п. 5.1.2). Відповідне рішення ніким не оскаржене, не скасовано, а отже є чинним. Рішення виконавчого комітету від 19.01.2018 прийнято на виконання рішення виконавчого комітету від 21.05.2010 № 569 та з дотриманням процедури прийняття регуляторного акту. Зазначає, що Рішення виконавчого комітету від 19.01.2018 прийнято на виконання рішення виконавчого комітету від 21.05.2010 № 569 та з дотриманням процедури прийняття регуляторного акту. З 05 січня 2018 по 11 січня 2018 року тривали консультації з громадськістю, ініціатором яких був департамент економічного розвитку ЛМР. Оголошення щодо проведення консультацій з громадськістю було розміщено на сайті ЛМР та у відділі громадського партнерства управління «Секретаріат ради» Львівської міської ради, за адресою: м. Львів, пл. Ринок, 1. За результатами проведення консультацій з громадськістю щодо проекту рішення виконавчого комітету Львівської міської ради «Про затвердження схеми впорядкування розміщення зовнішньої реклами на перехрестях м. Львова» пропозиції та зауваження не надходили. 27 грудня 2017 року було підписано Меморандум між Львівською міською радою та рекламо розповсюджувачами, конструкції яких розташовані на відповідних перехрестях. Позивачі під час обговорення остаточного тексту Меморандуму та його підписання, відмовились виконати умови щодо реалізації затверджених схем розміщення рекламних засобів на перехрестях та не підписали його.

У судовому засіданні представник третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_6 економічного розвитку ЛМР, проти задоволення позовних вимог заперечив повністю з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Представники інших третіх осіб проти позову заперечили повністю, вважають оскаржуване рішення законним, просять у задоволенні позову відмовити повністю.

Суд заслухав вступне слово представника позивача та представника відповідача, представників третіх осіб, дослідив подані сторонами докази та

встановив:

На перехрестях м. Львова позивачі розміщували рекламоносії на підставі наданих їм дозволів, зокрема, ТОВ "Комтех Аутдор" на підставі дозволів від 01.01.2006р. №2-06-01-005; від 01.01.2006р. №3-06-01-009; від 01.01.2006р. №2-06-01-006; від 04.12.2012р. №2-12-12-175; від 01.01.2006р. №6-06-01-007; від 01.01.2006р. №6-06-01-004; від 01.01.2006р. №2-06-01-012; від 11.03.2013р. №4-13-03-007; від 01.01.2006р. №6-06-01-001; від 01.01.2006р. №6-06-01-011; від 01.01.2006р. №4-06-01-010; від 01.01.2006р. №4-06-01-016; від 01.01.2006р. №4-06-01-005; від 08.10.2014р. №4-14-10-036; від 08.10.2014р. №4-14-10-037.

Приватна фірма науково-виробниче підприємство "Комтех-плюс" розміщувало на перехрестях м. Львова рекламоносії на підставі дозволів від 30.04.2010р. №2-10-04-040; від 23.01.2008р. №6-08-01-005; від 30.04.2010р. №4-10-04-033; від 30.04.2010р. №2-10-04-037; від 05.05.2011р. №4-11-05-033; від 07.10.2010р. №2-10-10-290; від 19.11.2009р. №4-09-11-096.

Оскільки дія вказаних дозволів закінчувалась 31.12.2017р., позивачі звернулись до суду із позовом про визнання факту продовження дії дозволів за принципом мовчазної згоди (в тому числі зазначених вище).

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.09.2017р. по справі №461/3019/17, провадження №876/8587/17 позов задоволено та зобовязано ОСОБА_6 економічного розвитку оформити продовження дозволів строком на 5 (п'ять) років.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23.11.2017р. №К/800/32969/17 зупинено виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.09.2017р. по справі №461/3019/17, провадження №876/8587/17, а всі рекламоносії позивачів, котрі знаходились на перехрестях м. Львова на підставі дозволів, дію яких мало бути продовжено згідно Постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.09.2017р. демонтовано.

У подальшому Виконавчим комітетом Львівської міської ради у звязку з необхідністю вирішення питання перенасиченості міського простору зовнішньою рекламою, відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в України» прийнято 19.01.2018 року рішення №51 «Про затвердження схеми впорядкування розміщення зовнішньої реклами на перехрестях Львова.

Спірні правовідносини виникли щодо законності та відповідності правовим актам вищої юридичної сили Рішення виконавчого комітету Львівської міської ради Про затвердження схеми впорядкування розміщення зовнішньої реклами на перехрестях м. Львова від 19.01.2018р. №51.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч.1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Однією із основних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п.4 ч.3 ст. 2 КАС України є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне зясування всіх обставин у справі.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування відповідно до Конституції України визначає, згідно преамбули, Закон України «Про місцеве самоврядування» від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Повноваження виконавчих органів сільських, селищних, міських рад в галузі житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, громадського харчування, транспорту і зв'язку визначені ст. 30 Закон України «Про місцеве самоврядування», відповідно до п.7 п."а" частини першої якої, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян.

Правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів визначає Закон України «Про благоустрій населених пунктів» від 6 вересня 2005 року N 2807-IV (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), який спрямований на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» благоустрій населених пунктів це комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля;

Система благоустрою населених пунктів згідно п.3 ч.1 ст. 3 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» включає організацію благоустрою населених пунктів.

Організацію благоустрою населених пунктів відповідно до ч.1 ст. 20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом.

Благоустрій здійснюється в обов'язковому порядку на всій території населеного пункту (села, селища, міста) (ч.2 ст. 20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів».

Відповідно до п.1, 4 ч.1 ст. 21. Закону України «Про благоустрій населених пунктів» елементами (частинами) обєктів благоустрою є:

- покриття площ, вулиць, доріг, проїздів, алей, бульварів, тротуарів, пішохідних зон і доріжок відповідно до діючих норм і стандартів;

- засоби та обладнання зовнішнього освітлення та зовнішньої реклами.

Згідно з ст. 16 Закону України «Про рекламу», розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах провадиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами рад, та в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.»

Відповідно до Типових правил розміщення зовнішньої реклами затверджених постановою КМУ від 29.12.2003 № 2067, на територіях, будинках і спорудах зовнішня реклама розміщується за згодою їх власників або уповноважених ними органів з урахуванням архітектурних, функціонально-планувальних, історико-культурних чинників, типології елементів міського середовища та з додержанням правил благоустрою території населених пунктів.

Керуючись Законами України Про рекламу, Про охорону культурної спадщини, Про місцеве самоврядування в Україні, постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 № 2067 Про затвердження Типових правил розміщення зовнішньої реклами, відповідно до вимог Закону України Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності виконавчий комітет Львівської міської ради рішенням №569 від 21.05.2010 року затвердив Правила розміщення зовнішньої реклами у м. Львові.

Згідно з п. 5.1.2 Правил розміщення зовнішньої реклами у м. Львові., розміщення рекламних засобів здійснюється за схемами комплексного розміщення рекламних засобів, які затверджує виконавчий комітет міської ради. Розробку схем комплексного розміщення зовнішньої реклами здійснює департамент містобудування за участі представників органів, вказаних у підпунктах 4.2.1, 4.2.2 цих Правил, а також представників громадськості (за їх згодою). Дозволи на рекламні засоби продовжуються в міру закінчення термінів дії до дати затвердження схеми на дану ділянку, але не довше двох років з дати прийняття цих Правил. Після затвердження схеми всі дозволи підлягають перегляду на відповідність вимогам схеми та класифікатора (додаток 5 до цих Правил). Приведення існуючих рекламних засобів до вимог схеми здійснюється протягом 12 місяців від дати затвердження схеми на конкретну ділянку. Перевага у розміщенні рекламних засобів за результатами розробки схем надається особам, чиї рекламні засоби уже встановлені на даній території. Дотримується пропорційна участь у схемі розміщення серед розповсюджувачів, що мають дозволи на рекламні засоби на даній ділянці з врахуванням площі поверхонь рекламних засобів. У разі перевищення кількості існуючих рекламних засобів над вимогами схеми щодо кількості діє принцип взаємної згоди розповсюджувачів. Якщо у місячний термін від дати затвердження схеми згода не буде досягнута, перевага надається рекламним засобам, дозволи на які видані раніше. При збільшенні кількості площин заявка на розміщення приймається від будь-якого заявника відповідно до цих Правил. При зменшенні кількості рекламних засобів на ділянці, де затверджена схема, рекламні засоби, які не відповідають вимогам схеми, демонтовуються власниками і їм надається інше місце. За межами територій, охоплених схемами комплексного розміщення рекламних засобів, встановлення рекламних засобів здійснюється на підставі вимог, визначених цими Правилами.

З системного аналізу вищевказаних норм чинного законодавства, суд дійшов висновку, що відповідач затверджуючи схему впорядкування розміщення зовнішньої реклами на перехрестях м. Львова, здійснив організацію благоустрою населеного пункту відповідно до повноважень, установлених Законом України «Про благоустрій населених пунктів» (ч.1 ст. 20, п.1, 4 ч.1 ст. 21), Законом України «Про місцеве самоврядування» (п.7 п. "а" ч.1 ст. 30), Законом України «Про рекламу» (ст. 16).

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд згідно ч.1 ст. 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Позивачами не надано суду належних, допустимих та переконливих доказів того, що прийняття відповідачем оскаржуваного рішення унеможливить виконання судового рішення, яким відповідача зобовязано оформити продовження дозволів позивачів, як і не надано доказів того, що позивачі зверталися, а відповідачем відмовлено позивачам у розміщенні рекламних засобів згідно затвердженої спірним рішенням схеми впорядкування зовнішньої реклами на перехрестях м. Львова.

Ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки у даній справі оспорюються рішення прийняті відповідачем, субєктом владних повноважень, суд відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України, перевіряє чи прийнято (вчинено) воно: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом при розгляді справи встановлено, що відповідачем рішення прийнято з цілковитим додержанням вимог ч.2 ст.2 КАС України, прав позивачів спірне рішення не порушило.

Суд, вирішуючи даний спір, також відзначає, що відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, висловленій, зокрема, у п. 45 рішення в справі «Бочаров проти України», п. 53 рішення в справі «Федорченко та Лозенко проти України», п. 43 рішення в справі «Кобець проти України», при оцінці доказів і вирішенні спору суду слід керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто, встановлюючи істину в справі слід базуватися передусім на доказах, які належно, достовірно й достатньо підтверджують ті чи інші обставини таким чином, щоби не залишалося щодо них жодного обґрунтованого сумніву.

Зібрані і досліджені докази у справі, не підтверджують і не обґрунтовують позовні вимоги, з якими до суду звернулися позивачі.

Вимоги позивачів є необґрунтованими, а тому у позові слід відмовити повністю.

Судом в процесі розгляду справи щодо спірного рішення відповідача не виявлено інші нормативно-правові акти, прийняті відповідачем, крім того, щодо якого відкрито провадження в адміністративній справі, які суду слід визнати протиправними чи їх окремі положення в порядку, визначеному статтею 264 КАС України, які безпосередньо впливають на прийняття рішення у справі і без визнання яких протиправними неможливий ефективний захист прав позивача.

Відповідно до ст. 139 КАС України відшкодування судових витрат позивачеві, якому відмовлено у позові не передбачено.

Керуючись ст.ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 255, 264, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив судове рішення.

Повний текст рішення складено 23.04.2018р.

Суддя Коморний О.І.