Справа № 809/158/18
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2018-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2018 р. справа № 809/158/18

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Біньковської Н.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №10967750 від 17.10.2017 року,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №10967750 від 17.10.2017 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем протиправно оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням №10967750 від 17.10.2017 визначено позивачу податкове зобовязання за платежем транспортний податок з фізичних осіб в розмірі 25 000 грн. за 2017 рік на обєкт оподаткування транспортний засіб LAND ROVER, модель Range rover EVOQUE, 2016 року випуску, обєм двигуна 1999 куб. см., оскільки середньо-ринкова вартість транспортного засобу становить менше ніж 375 розмірів мінімальної заробітної плати, а саме 1 022 124 грн., тобто менше 1 200 000 грн. Транспортний засіб виготовлений в січні 2016 року, а тому на день реєстрації (придбання) 03.08.2017 року та день винесення податкового повідомлення-рішення йому було більше одного року. Податок нараховано протиправно за цілий рік, а не пропорційно кількості місяців, які залишились до кінця року, як того вимагає п.п.267.6.6 п.267.6 ст.267 Податкового кодексу України. Обовязок сплачувати податок у 2017 році вважає відсутнім.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.02.2018 року відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву. Просив суд в задоволенні позову відмовити, оскільки транспортний засіб LAND ROVER, модель Range rover EVOQUE, 2016 року випуску, обєм двигуна 1999 куб.см зазначений у наявній базі даних переліку легкових автомобілів, які підлягають оподаткуванню транспортним податком у 2017 році, розміщеному на офіційному веб-сайт Мінекономрозвитку. Транспортний засіб у відповідності до п.п. 267.2.1 п. 267.2 ст.267 Податкового кодексу України є обєктом оподаткування, а позивач згідно п.п. 267.1.1 ст.267 ПК України - платником транспортного податку (а.с.88-90).

Правом подання відповіді на відзив та заперечення сторони не скористались.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та відзив на позов, встановив наступне.

Позивач є власником транспортного засобу LAND ROVER, модель Range rover EVOQUE, 2016 року випуску, обєм двигуна 1999 куб. см, дата реєстрації 03.08.2017 року, номерний знак НОМЕР_1, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с.13).

17.10.2017 Головним управлінням Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області сформовано та направлено позивачу податкове повідомлення-рішення за №10967750, яким ОСОБА_2 визначено податкове зобовязання за платежем транспортний податок з фізичних осіб за податковий період 2017 рік в сумі 25 000 грн. (а.с.15).

У звязку з одруженням позивач змінила прізвище з ОСОБА_2 на ОСОБА_1 (а.с.17, 10).

При вирішенні цього спору суд виходить з наступного нормативно-правового регулювання спірних правовідносин.

Відповідно до підпункту 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 Податкового кодексу України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є обєктами оподаткування.

Підпунктом 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України визначено, що обєктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше пяти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, обєму циліндрів двигуна, типу пального.

Базою оподаткування у відповідності до пп. 267.3.1 ст. 267 Податкового кодексу України є легковий автомобіль, що є обєктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Відповідно до пунктів 267.5 та 267.6 Податкового кодексу України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку. Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Щодо об'єктів оподаткування, придбаних протягом року, податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об'єкт. Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

Пунктами 13, 14 Методики визначення середньо-ринкової вартості легкових автомобілів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України за №66 від 18.02.2016 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого податкового (звітного) року розміщує на своєму офіційному веб-сайті перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше пяти років (включно) та середньо-ринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо зазначених автомобілів: марка, модель, рік випуску, обєм циліндрів двигуна, тип пального. Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, обєм циліндрів двигуна та тип пального.

Згідно статті 10 Податкового кодексу України транспортний податок належить до місцевих податків.

Судом встановлено, що 27.01.2015 Коломийською міською радою Івано-Франківської області прийнято рішення №2021-49/2015 Про запровадження транспортного податку.

Позивач позовні вимоги обґрунтовує, зокрема тим, що належний їй транспортний засіб LAND ROVER, модель Range rover EVOQUE, 2016 року випуску, обєм двигуна 1999 куб.см не був у 2017 році обєктом оподаткування відповідно до статті 267 Податкового кодексу України, оскільки його середньоринкова вартість становить менше 375 розмірів мінімальної заробітної плати.

Як зазначалося судом вище, обєктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше пяти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Згідно Закону України «Про Державний бюджет на 2017 рік» мінімальна заробітна плата станом на 01.01.2017 року визначена у розмірі 3200 грн.

Таким чином, обєктом оподаткування у 2017 році є легкові автомобілі, середньо-ринкова вартість яких станом на 01.01.2017 року становить понад 1 200 000 грн. ( 375х3200 ).

Позивач на підтвердження своїх позовних вимог надала суду роздруківку з офіційного сайту Мінекономрозвитку про середньоринкову вартість розглядуваного транспортного засобу в розмірі 1022124,00 грн. станом на 26.01.2018 року (а.с. 60).

Отже, позивачем надано суду інформацію про середньоринкову вартість належного їй автомобіля, визначену на 2018 податковий рік, а не на 2017 податковий (зітний) рік.

В матеріалах справи відсутні і позивачем на надано доказів про те, що середньоринкова вартість зазначеного вище автомобіля LAND ROVER, модель Range rover EVOQUE, 2016 року випуску, обєм двигуна 1999 куб.см., становила менше 375 розмірів мінімальної заробітної плати станом на 1 січня 2017 року.

Натомість, вказаний автомобіль зазначений у Переліку легкових автомобілів, з року випуску яким минуло не більше пяти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2017 (звітного) року, розміщеному на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку.

При цьому, суд враховує, що позивач не зверталася до контролюючого органу, згідно підпункту 276.6.10 Податкового кодексу України із письмовою заявою для проведення звірки даних щодо розглядуваного транспортного засобу як об'єкту оподаткування.

Таким чином, суд приходить до висновку про безпідставність доводів позивача про те, що транспортний засіб LAND ROVER, модель Range rover EVOQUE, 2016 року випуску, обєм двигуна 1999 куб.см. не є у 2017 році обєктом оподаткування відповідно до статі 267 Податкового кодексу України.

Твердження позивача про те, що належний їй автомобіль, який виготовлений у січні 2016 року не може бути обєктом оподаткування в серпні 2017 року є помилковими, оскільки згідно наведених вище норм права обєктом оподаткування у податковому (звітному) році є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше пяти років та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. В даному випадку - станом на 01.01.2017.

Разом з цим, суд погоджується із доводами позивача про неправильне визначення відповідачем розміру податкового зобовязання.

Так, згідно пункту 267.4 статті 267 Податкового кодексу України ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є обєктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Відповідно до підпункту 267.5.1 пункту 267.1 статті 267 Податкового кодексу України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

За обєкти оподаткування, придбані протягом року, податок сплачується пропорційно кількості місяців, які залишилися до кінця року, починаючи з місяця, в якому проведено реєстрацію транспортного засобу (п.п.267.6.6 п.267 ст.267 ПК України).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, датою реєстрації автомобіля, що належить позивачу, є 03.08.2017.

Отже, сума транспортного податку з фізичних осіб за належний позивачу автомобіль LAND ROVER, модель Range rover EVOQUE, 2016 року випуску, дата реєстрації 03.08.2017, обєм двигуна 1999 куб.см., за 2017 податковий рік повинна становити 10416,67 грн. (25000:12х5).

Оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням №10967750 Головне управління ДФС в Івано-Франківській області визначило позивачу податкове зобовязання за платежем транспортний податок з фізичних осіб за податковий період 2017 рік в сумі 25000 грн.

Таким чином, відповідачем визначено позивачу податкове зобовязання за платежем транспортний податок з фізичних осіб за весь податковий період 2017 рік, а не пропорційно кількості місяців, які залишилися до кінця року, як це передбачено підпунктом 267.6.6 пункту 267 статті 267 Податкового кодексу України, внаслідок чого безпідставно нараховано податкові зобовязання в сумі 14583,33 грн. (25000- 10416,67).

Доказів скасування або відкликання оскаржуваного податкового повідомлення-рішення і здійснення на час розгляду справи перерахунку визначеного позивачу податкового зобовязання з транспортного податку за 2017 рік, відповідачем суду не надано.

При цьому суд зазначає, що у відповідності до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також - КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За змістом статті 79 КАС України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Докази, які не подані до відзиву, якщо інше не визначено цим Кодексом, подаються, зокрема, через канцелярію суду з клопотанням про їх приєднання.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається (ч.1 ст.45 КАС України).

Підсумовуючи зазначене вище, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, а саме визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС України в Івано-Франківській області №10967750 від 17.10.2017 року в частині визначення суми податкового зобовязання за платежем транспортний податок з фізичних осіб в сумі 14583,33 грн.

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Факт сплати позивачем судового збору підтверджується квитанцією №55.20.1/10927103 від 30.01.2018 (а.с.3). На користь позивача належить стягнути 411,11 грн. сплаченого судового збору.

Щодо стягнення з відповідача судових витрат у виді витрат на правову допомогу суд зазначає наступне.

Статтею 123 КАС України визначено види судових витрат, які складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Судові витрати на правничу допомогу не можуть бути предметом стягнення з відповідача, оскільки належним чином позивачем не підтверджено, суми понесених витрат не заявлено.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС України в Івано-Франківській області №10967750 від 17.10.2017 року в частині визначення суми податкового зобовязання за платежем транспортний податок з фізичних осіб в сумі 14583,33 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області (, вул. Незалежності 20, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська область, 76000) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2, вул. Шевченка 80, с. Тишківці. Городенківський район, Івано-Франківська область, 78124) 411,11 грн. (чотириста одинадцять гривень 11 копійок) сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 255, 295, 297, підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду апеляційної інстанції через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя /підпис/ ОСОБА_3