Справа № 826/14417/17
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2018-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

18 березня 2018 року № 826/14417/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Маруліної Л.О., розглянувши в порядку письмово провадження адміністративну справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРИ О»

до

Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби

про

визнання протиправними дій, зобов’язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «ТРИ О» (надалі – позивач) з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (надалі – відповідач або Офіс ВПП ДФС) щодо складання та направлення запиту № 54573/10/28-10-42-07-17 від 23.10.2017 року про витребування в ТОВ «ТРИ О» інформації та її документального підтвердження.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.11.2017 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд на 11.12.2017 року.

Через канцелярію суду від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В зазначене судове засідання прибув представник відповідача. У зв’язку із зазначеним, судом відкладено розгляд справи на 28.12.2017 року.

Разом з тим, 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України “Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів” від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, виклавши його в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII “Перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У вказане судове засідання прибули уповноважені представники сторін. Судом установлено термін для надання заперечень відповідача та пояснень до заперечень від позивача, у зв’язку з чим відкладено розгляд справи на 07.03.2018 року.

В зазначене судове засідання прибули уповноважені представники сторін.

В обґрунтування позовних вимог, позивачем зазначено, що податковий орган під час складання та направлення запиту № 54573/10/28-10-42-07-17 від 23.10.2017 р. діяв не у відповідності до вимог Податкового кодексу України, а саме пп.16.1.5 16.1.7 п.16.1 ст.16, пп.20.1.2, 20.1, ст.20, п.п.73.3 та 73.5 ст.73. Також зазначено, що відповідач не обґрунтував правомірність своїх дій з посиланням на норми права, які б давали йому можливість звернутись із таким запитом до платника податків. Вважає, що така поведінка суб’єкта владних повноважень ставить суб’єкта господарювання у правову невизначеність, також, представник позивача, наголошував, що у запиті порушено термін подання витребуваної інформації та документів, що ущемляє права позивача.

Представником відповідача в судовому засіданні щодо позовних вимог заперечено, надано суду письмові заперечення, зокрема зазначено, що запит був надісланий у відповідності до норм чинного законодавства, а термін в 10 днів для подачі витребуваної інформації та доказів встановлено відповідно до ст.ст. 73, 78 ПК України та згідно з Порядком періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом, зважаючи на вказане, представник відповідач вважає позовні вимоги безпідставними, а надісланий запит не несе будь-яких негативних наслідків для позивача, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Представники сторін заявили письмове клопотання про розгляд справи в письмовому провадженні відповідно до частини третьої ст. 194 Кодексу адміністративного судочинства України, якою передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Судом задоволено клопотання та ухвалено продовжити розгляд справи в письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, Окружним адміністративним судом міста Києва встановлено, що 25.10.2017 року позивачем отримано від Офісу ВПП ДФС запит № 54573/10/28-10-42-07-17 від 23.10.2017 року з вимогою надати пояснення та документальні підтвердження щодо взаємовідносин з контрагентами.

Не погоджуючись із вказаним запитом та вважаючи його протиправним та таким, що складено всупереч чинним нормам Товариство з обмеженою відповідальністю «ТРИ О» звернулось із зазначеним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Оцінивши надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд зазначає наступне.

Главою 7 Податкового кодексу України (далі також - ПК України) регламентовано інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності органів державної податкової служби. Відповідно до статті 71 цього Кодексу інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - комплекс заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.

Статтею 73 ПК України встановлено порядок отримання контролюючими органами податкової інформації.

Пунктом 73.3 статті 73 ПК України передбачено право контролюючих органів на звернення до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Частиною третьою цього ж пункту серед підстав надсилання платнику податків письмового запиту наведено виявлення фактів, за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно з пунктом 61.1 статті 61 ПК України, податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до частини першої статті 16 Закону України «Про інформацію» податкова інформація - це сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб'єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій у порядку, встановленому Податковим кодексом України.

Згідно з пунктом 63.12 статті 63 ПК України, інформація, що збирається, використовується та формується контролюючими органами у зв'язку з обліком платників податків, вноситься до інформаційних баз даних і використовується з урахуванням обмежень, передбачених для податкової інформації з обмеженим доступом.

Таким чином, за фактом виявлення розбіжностей за наслідками аналізу податкової інформації, що міститься у базах даних податкового органу, останній вправі надіслати платникові запит щодо такої інформації.

Відповідно до положень підпунктів 20.1.2, 20.1.4, 20.1.6 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи мають право, зокрема, отримувати копії документів про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов'язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, проводити перевірки платників податків, запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, тощо.

В свою чергу, платник податків, у відповідності до вимог підпунктів16.1.5 пункту 16.1 статті 16 ПК України, зобов'язаний подавати на належним чином оформлену письмову вимогу контролюючих органів (у випадках, визначених законодавством) документи з обліку доходів, витрат та інших показників, пов'язаних із визначенням об'єктів оподаткування (податкових зобов'язань), первинні документи, регістри бухгалтерського обліку, фінансову звітність, інші документи, пов'язані з обчисленням та сплатою податків та зборів. У письмовій вимозі обов'язково зазначаються конкретний перелік документів, які повинен надати платник податків, та підстави для їх надання.

Згідно із пунктом 73.3 статті 73 ПК України контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Такий запит підписується керівником (заступником керівника) контролюючого органу і повинен містити підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує, перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати, печатку контролюючого органу.

У разі коли запит складено з порушенням вимог, викладених в абзацах першому та другому цього пункту, платник податків звільняється від обов'язку надавати відповідь на такий запит.

Аналогічні положення містяться в пунктах 9-12 Порядку періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 року № 1245, в яких, зокрема, зазначається, що у запиті повинні міститися посилання на норми закону, відповідно до яких орган державної податкової служби має право на отримання такої інформації, підстави для надіслання запиту, опис інформації, що запитується, та в разі потреби перелік документів, що її підтверджують.

Відповідно до матеріалів справи відповідачем направлено на адресу позивача запит № 54573/10/28-10-42-07-17 від 23.10.2017 року, в якому зазначено, що Офісом ВПП ДФС проведено аналіз фінансово-господарських операцій ТОВ «ТРИ О» за вересень 2017 року, в ході аналізу якого встановлено взаємовідносини з ТОВ «Алекса груп» на загальний обсяг поставки (без ПДВ) – 13 930,30 грн., сума ПДВ – 2 786,06 грн. та ТОВ «Осмій-групп» на загальний обсяг поставки (без ПДВ) - 58,51 тис. грн., сума ПДВ - 11,70 тис. грн.

Та дослідивши інформацію по вищевказаних контрагентах позивача, відповідач дійшов висновку про ризиковий зміст зазначених схем мінімізації податку на додану вартість, що полягає у факті реального здійснення господарських операцій, оскільки, здійснивши аналіз номенклатури придбаного ТОВ «Алекса груп» (ПН 38912368) та ТОВ «Осмій-групп» (ПН 40227862) товару та номенклатури реалізованих ними товарів та послуг на адресу контрагентів-покупців. Згідно БД «Єдиний реєстр податкових накладних» встановлено невідповідність придбаних та реалізованих товарів та послуг по ланцюгу постачання та неможливість надання їх своїми силами у зв'язку відсутністю необхідних для цього трудових ресурсів та основних засобів.

Також в оскаржуваному запиті відповідач вказує, що необхідно обов'язково надати, документальні підтвердження (засвідчені підписом посадової особи платника податків та скріплені печаткою (за наявності) копії документів) щодо здійснення та відображення операцій з отримання ТОВ «ТРИ О» робіт, в бухгалтерському та податковому обліку по взаємовідносинах з ТОВ «Алекса груп» та ТОВ «Осмій-групп» за вересень 2017р. зокрема, але не вичерпно:

договори, згідно яких було придбано (реалізовано) ТМЦ (роботи, послуги) (у разі укладання правочину в усній формі надати письмові пояснення):

відображення операцій у податкових деклараціях з податку на додану вартість та податку на прибуток підприємства та додатках до них за перевіряємий період;

картки балансових рахунків 10. 20. 26. 28. 31. 36. 37. 63. 68. 80, 90 по контрагентам з придбання та продажу товарів (робіт, послуг) (із зазначенням сальдо станом на дату подання документів) за весь період дії договору (в т.ч. за перевіряємий період);

податкові накладні отримані від вищевказаних контрагентів, рахунки-фактури;

видаткові (прибуткові) накладні, які підтверджують факт отримання (реалізації) ТМЦ;

сертифікати відповідності товарів, паспорта заводів виробників, дозволи та свідоцтва щодо підтвердження якості та інші;

всі необхідні висновки про відповідність технічних у мов виробництва, зберігання, а також реєстрації обов'язкових підтверджуючих документів (реквізити товару ГОСТу, ТУ, марки, типу заводу виробника), відповідних фахівців та необхідної виробничої бази, матеріал комплектуючих;

акти виконаних робіт (послуг), то підтверджують факт отримання (реалізації) робі (послуг), в тому числі за встановленими формами (у разі наявності);

платіжні доручення, що підтверджують факт оплати отриманих (реалізованих) ТМЦ (робіт, послуг);

оборотно-сальдові відомості по рахунках: 31 1. 361. 631. 685. 377 за перевіряємий період з зазначенням сальдо на початок та кінець періоду;

відомості щодо формування витрат, які враховуються при визначенні об’єкта оподаткування по взаємовідносинах із зазначеними контрагентами (регістри витрат за періоди, в яких були відображені взаємовідносини із вищевказаними контрагентами);

товарно-транспортні накладні (у разі їх відсутності, надати довідку про їх відсутність із зазначенням ким здійснювалось перевезення товару (спосіб та засіб перевезення, реквізити перевізника, документи щодо розрахунків з перевізником);

договори, укладені з перевізниками товару;

платіжні доручення, що підтверджують оплату транспортних послуг;

акти виконаних робіт, що підтверджують факт надання транспортних послуг;

журнал реєстрації доручень на отримання ТМЦ;

у разі якщо, дані ТМЦ (послуги, роботи) придбавались з метою подальшої їх реалізації,

документи, що підтверджують таку реалізацію (договори, видаткові накладні (акти виконаних робіт), виписки банку, платіжні доручення, товарно-транспортні накладні, суму дебіторської/кредиторської заборгованості за відвантажений товар (надані роботи, послуги) станом на дату надання інформації);

надати письмові пояснення, якщо дані ТМЦ (послути/роботи) придбавались у вищевказаних контрагентів з метою подальшого їх використання у власній господарській діяльності.

А також відповідач звернувся з проханням надати пояснення стосовно:

1. Чи були виконані, надані ТОВ «ТРИ О» послуги безпосередньо ТОВ «Алекса груп» та ТОВ «Осмій-групп» або із залученням третіх осіб ?

2. Чи було повідомлено позивача про залучення ТОВ «Алекса груп» та ТОВ «Осмій-групп» третіх осіб, просимо повідомити їх перелік із зазначенням видів послуг, що ними проводились?

3. Чи досліджувались позивачем питання ціноутворення на послуги, придбані у ТОВ «Алекса груп» та ТОВ «Осмій-групп»?

Зважаючи на зазначене, суд не погоджується із твердженням позивача, що в запиті не вказано жодної конкретної підстави передбаченої абз. 3 пп. 73.3 статті 73 ПК України або іншими Законами.

Натомість суд зазначає, що відповідачем чітко вказано, що проводилась перевірка фінансово-господарських операцій позивача за конкретний термін-вересень 2017 року також відповідач, посилаючись на дані з автоматизованих інформаційних систем ДФС, детально розписав про свої підозри щодо недійсність проведених операцій позивача з контрагентами та зазначив про ту обставину, що контрагенти позивача незважаючи на проведення господарських грошових операцій, мають стан 0, у зв’язку із чим і виникли підстави для витребування вказаних документів та інформації від позивача.

Відповідно до п.73.3. статті 73 ПК України контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб’єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і повинен містити:

1) підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує;

2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати;

3) печатку контролюючого органу.

Проаналізувавши запит, який міститься в матеріалах справи, суд зазначає, що відповідач у Запиті зазначив підстави та інформацію, що підтверджує такі підстави, вказав також і перелік документів, які необхідно надати та оскаржуваний Запит підписано заступником начальника контролюючого органу з засвідченням підпису гербовою печаткою.

Також слід зазначити, що посилання позивача на те, що відповідач вказав, що перелік витребуваних документів не є вичерпним відповідно до п.16.1.5. статті 16 ПК України, якою встановлено, що подавати на належним чином оформлену письмову вимогу контролюючих органів (у випадках, визначених законодавством) документи з обліку доходів, витрат та інших показників, пов'язаних із визначенням об'єктів оподаткування (податкових зобов'язань), первинні документи, регістри бухгалтерського обліку, фінансову звітність, інші документи, пов'язані з обчисленням та сплатою податків та зборів. У письмовій вимозі обов'язково зазначаються конкретний перелік документів, які повинен надати платник податків, та підстави для їх надання.

Уточнення в оскаржуваному запиті переліку документів з приставкою, що він є невичерпним, свідчить про те, що контролюючий орган крім витребуваних документів, не заперечує, щоб позивачем було надано і інші документи, які є у нього в наявності та які підтверджують дійсність проведення господарських операцій позивача з контрагентами та відповідно до зазначеного, позивач може на власний розсуд надати і інші документи, які вважає за потрібне на підтвердження дійсності проведення господарських операцій із вказаними в Запиті контрагентами, про які не було зазначено в обов’язковому списку оскаржуваного Запиту.

Тому суд не вбачає порушення прав позивача або дій невідповідно до закону посадової особи відповідача, якою складено вказаний Запит.

Щодо посилання позивача на те, що відповідач зобов’язав його подати інформацію не в 15-тиденний термін, як встановлено абз.5 п. 73.3 статті 73 ПК України, а в 10-тиденний термін, чим порушив права позивача, суд зазначає наступне.

Згідно з п. 78.1.1. статті 78 ПК України за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов’язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються можливі порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту;

Відповідно до ч. 2 п. 14 Порядку у разі коли за результатами перевірок інших платників податків або за результатами аналізу податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, платник податків зобов'язаний надати пояснення та їх документальне підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом 10 робочих днів з дня надходження запиту.

Зважаючи на вказане, судом не встановлено протиправності дій відповідача у встановленні терміну в 10 днів для подачі запитуваної інформації та документів.

Суд також не приймає доводів позивача про те, що відповідач посилається на загальні норми, на норми, які не регулюють питання інформації та надсилання запитів та зазначає, що контролюючим органом було вказано посилання на:

пп. 16.1.5 п. 16.1 статті 16 ПК України, відповідно до якої подавати на належним чином оформлену письмову вимогу контролюючих органів (у випадках, визначених законодавством) документи з обліку доходів, витрат та інших показників, пов'язаних із визначенням об'єктів оподаткування (податкових зобов'язань), первинні документи, регістри бухгалтерського обліку, фінансову звітність, інші документи, пов'язані з обчисленням та сплатою податків та зборів. У письмовій вимозі обов'язково зазначаються конкретний перелік документів, які повинен надати платник податків, та підстави для їх надання;

пп. 16.1.7 п. 16.1 статті 16 ПК України, згідно з яким подавати контролюючим органам інформацію в порядку, у строки та в обсягах, встановлених податковим законодавством;

пп.20.1.2. п. 20.1 статті 20 ПК України, в якому зазначається, що для здійснення функцій, визначених законом, отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, усіх форм власності у порядку, визначеному законодавством, довідки, копії документів, засвідчені підписом платника або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності), про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов’язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи, а також фінансову і статистичну звітність у порядку та на підставах, визначених законом;

пп.78.1.4. п. 78.1 статті 78 ПК України, відповідно до якого, якщо виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Із зазначених статей чинного законодавства вбачається, що відповідачем було правомірно вказано ту чи іншу статтю в Запиті, адже кожна з них регулює обставину відповідно до фактів викладених в оскаржуваному Запиті, тому судом не сприймаються доводи позивача щодо неправомірності відсилання до зазначених норм.

Крім іншого, позивачем також не доведено, що надісланий йому Запит порушив його законні інтереси та спричинив негативні наслідки.

Зважаючи на вказане, суд дійшов висновку про законність в діях контролюючого органу щодо надіслання Запиту на адресу позивача з проханням надати вказані в ньому документи та інформацію, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з вимогами частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Керуючись положеннями статей 2, 7, 9, 11, 44, 72-78, 79, 194, 241-246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРИ О».

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч. 1 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України. апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу VII “Перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини п’ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ТРИ О»,01001, м .Київ, пл. Спортивна,1-А, ;

Відповідач: Офіс великих платників податків ДФС, 04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11Г, .

Суддя Л.О. Маруліна