Справа № 826/12665/16
Суддя: Васильченко І.П.
Дата ухвалення: 2018-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

20 квітня 2018 року м. Київ№ 826/12665/16
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Васильченко І.П., при секретарі судового засідання Ксендзові А.С., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до треті особи: Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Цукорової Світлани Сергіївни Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», Служба у справах дітей Подільської районної у м.Києві державної адміністрації
про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,
за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1;

від відповідача: не з'явився;

від третьої особи 1:Ковалевський Є.В.;

від третьої особи 2: не з'явився.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Цукорової Світлани Сергіївни, треті особи: Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», Служба у справах дітей Подільської районної у м.Києві державної адміністрації, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 22987209 від 20.07.2015 р. 13:20:17 державного реєстратора: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Цукорової Світлани Сергіївни, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності (номер запису про право власності 10473349, внесене 20.07.2015 р. о 13:04:38) на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, за ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс».

Ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 22.08.2016 р. суддею Федорчуком А.Б. відкрито провадження по справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 02.11.2017 р. справу прийнято до провадження суддею Васильченко І.П.

Ознайомившись із позовними матеріалами суд приходить до висновку, що провадження в даній справі підлягає закриттю з огляду на наступне.

Між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» 23.11.2007 року було укладено кредитний договір № 2706/1107/71-507 (надалі - Кредитний договір).

Відповідно до п. 1.4. Кредитного договору кредитні кошти призначались для здійснення Позивачем розрахунків за договором купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1.

В забезпечення виконання умов Кредитного договору цієї ж дати 23.11.2007 р. між його сторонами було укладено іпотечний договір № 2706/1107/71-597-Z-1, який було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою C.B. та зареєстровано у реєстрі за № 8932 (надалі - Іпотечний договір).

Згідно з п. 2 Іпотечного договору Іпотекодавець (ОСОБА_1) на забезпечення виконання основного зобов'язання за Кредитним договором передала в іпотеку Іпотекодержателю (АКБ «ТАС-Комерцбанк») належне їй на праві власності майно: квартиру під номером АДРЕСА_1 (надалі - Предмет іпотеки).

В цьому ж пункті зазначено, що Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на підставі Договору купівлі - продажу квартири, посвідченого 23.11.2007 р. Морозовою C.B., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, та зареєстрованого в реєстрі за № 8928, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 23.11.2007 р.

15.10.2007 р. рішенням позачергових загальних зборів акціонерів АКБ «ТАС- Комерцбанк» змінено найменування на ВАТ «Сведбанк», який виступає правонаступником по всіх правах та зобов'язаннях АКБ «ТАС-Комерцбанк», що підтверджується Статутом ПАТ «Сведбанк» в редакції від 14.09.2011 р.

Заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 29.03.2012 р. задоволено позовні вимоги ПАТ «Сведбанк» до ОСОБА_1 та стягнуто заборгованість за Кредитним договором у загальній сумі 80 266 доларів 08 процентів США, що на момент стягнення було еквівалентно сумі 640 980 грн. 84 коп.

29.04.2013 р. рішенням річних загальних зборів акціонерів від ПАТ «Сведбанк» змінено найменування на Публічне акціонерне товариство «Омега Банк» (ПАТ «Омега Банк»), яке виступає правонаступником по всіх правах та зобов'язаннях ПАТ «Сведбанк».

16.01.2014 р. Відділом державної виконавчої служби Новомиргородського районного управління юстиції Кіровоградської області відносно Позивача відкрите виконавче провадження на підставі виконавчого листа № 2607/1350/2012, виданого 06.11.2013 р. Подільським районним судом м. Києва.

06.02.2014 р. Відділом державної виконавчої служби Новомиргородського районного управління юстиції відносно всього нерухомого майна особи, майно/права якої обтяжуються: власник - ОСОБА_1 до Реєстру внесено запис у вигляді арешту нерухомого майна.

У червні 2015 року від ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс» позивач отримав лист від 08.05.2015 р. з повідомленням про те, що ПАТ «Сведбанк» 28.11.2012 р. уклав з TOB «Факторингова компанія «Вектор плюс» договір факторингу № 15, за яким ПАТ «Сведбанк» відступило TOB «Факторингова компанія «Вектор плюс» право вимоги за Кредитним договором, а на підставі Договору про відступлення прав за іпотечними договорами, посвідченого 28.11.2012 року Заєць І.О., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за реєстровим № 6970 і надалі - Договір про відступлення прав за іпотечними договорами відступило право вимоги за Іпотечним договором.

Крім того, в листі зазначалось, що у випадку невиконання вимоги про погашення заборгованості TOB «Факторингова компанія «Вектор плюс» вправі прийняти рішення про звернення стягнення на Предмет іпотеки на підставі Іпотечного договору.

З отриманого Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (індексний номер витягу 41603366, сформований 01.08.2015 р. Державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Славінським А.О.) позивач дізналась, що на підставі Іпотечного договору та на підставі Договору про відступлення прав за іпотечними договорами власником квартири АДРЕСА_1 стало ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс».

У вересні 2015 р. позивач звернувся за захистом своїх прав до Подільського районного суду м. Києва з позовом про визнання недійсним Іпотечного договору № 2706/1107/71-597-Z-1 від 23.11.2007 р., який був укладений між ОСОБА_1 та АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ПАТ «Омегабанк» (ПАТ «Сведбанк»), та яке відступило TOB «Факторингова компанія «Вектор плюс» право вимоги за Кредитним договором та право вимоги за Іпотечним договором.

Ухвалою від 09.08.2016 р. Подільський районний суд м. Києва залишив справу без розгляду.

Отже, Позивач цим адміністративним позовом оскаржує рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 22987209 від 20.07.2015 р.

Аналіз зазначених фактичних обставин справи дає підстави суду вважати, що оскаржуваним реєстраційним діям передує невирішений спір між його учасниками про право цивільне, зокрема, на квартиру АДРЕСА_1.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України та ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку адміністративного судочинства.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси (ч. 1 ст. 5 цього ж Кодексу).

У ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства визначено захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

У п. 24 рішення в справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Крім того, ЄСПЛ у справі «Занд проти Австрії» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, здійснює судовий розгляд на підставі практики, яка не передбачена законом.

Таким чином, беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

У справі, що розглядається, оскаржуються реєстраційні дії, стосовно яких існує спір про право цивільне, у межах якого можуть бути розв'язані й питання, пов'язані з реєстрацією права власності на спірне майно (квартира АДРЕСА_1), а тому цей спір не пов'язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, що виключає його розгляд у порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

З врахуванням наведеного суд вважає, що ці позовні вимоги не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки даний спір підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Аналогічну правову позицію щодо застосування зазначених норм процесуального права висловлено Верховним Судом України, зокрема, у постанові від 24 січня 2017 року у справі №815/6165/14. Великою Палатою Верховного Суду зроблено аналогічні висновки у постановах від 04.04.2018 р. (справа № 817/1048/16), від 14.03.2018 р. (справа № 396/2550/17).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Зважаючи на викладене вище, беручи до уваги норми чинного законодавства та висновки Верховного Суду України, суд приходить до висновку, що дану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, а відтак провадження у справі слід закрити.

Керуючись ст. ст. 238, 243 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

Закрити провадження по справі № 826/12665/16 за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Цукорової Світлани Сергіївни, треті особи: Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», Служба у справах дітей Подільської районної у м.Києві державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 22987209 від 20.07.2015 р. 13:20:17 державного реєстратора: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Цукорової Світлани Сергіївни, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності (номер запису про право власності 10473349, внесене 20.07.2015 р. о 13:04:38) на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, за ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс».

Попередити позивача, що повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається.

Ухвалу направити сторонам.

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 293-295 цього ж Кодексу.

Суддя І.П.Васильченко

Повний текст ухвали складено та підписано 20.04.2018 р.