Справа № 522/583/18
Суддя: Іванов Е. А.
Дата ухвалення: 2018-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2018 року м. Одеса Справа № 522/583/18

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (65036, м. Одеса, вул.. Сегедська, ?, кв. 5) до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради (65023, м. Одеса, вул.. Л.Толстого, 7) про визнання протиправною бездіяльності Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради щодо не нарахування та невиплати позивачу у повному обсязі щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2017 рік відповідно до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту та стягнення з Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради на користь позивача разову грошову допомогу до 5 травня як учаснику бойових дій за 2017 рік відповідно до ст. 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування на момент проведення виплат, з урахуванням раніше виплачених сум 6484 грн., -

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він є учасником бойових дій, та має право на пільги, встановлені ст.12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, у звязку з чим має щорічно до 05 травня отримувати разову грошову допомогу в розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком. Проте, відповідачем було сплачено лише 2700 грн., та відмовлено в перерахунку та виплаті щорічної допомоги в розмірі 9184 грн.

Відповідач Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради з позовними вимогами не погоджується, та вважає їх необґрунтованими з підстав, викладених у письмовому відзиві на позовну заяву (від 16.04.2018р. вхід.№10277/18), наголошуючи, зокрема, на тому, що норми і положення статей 12-16 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, які встановлюють розмір грошової допомоги до 5 травня, застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетних фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 12.01.2018 року адміністративну справу №522/583/18 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання протиправною бездіяльності, та стягнення коштів, передано до Одеського окружного адміністративного суду за підсудністю, відповідно до п.2 ч.1 ст.29 КАС України.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 19.03.2018р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі №522/583/18 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання протиправною бездіяльності щодо не нарахування та невиплати у повному обсязі щорічної разової грошової допомоги.

Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку про можливість розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Як встановлено судом, та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією дублікату посвідчення серії Є №014702 від 14.12.2015р. (інвалід війни 3 групи).

Також, судом зясовано, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси Департаменту соціальної політики Одеської міської ради як учасник бойових дій.

З матеріалів справи вбачається, що виплату разової щорічної грошової допомоги до 5 травня у 2017 р. ОСОБА_1, як учаснику бойових дій, здійснено відповідно до Постанови Кабінету міністрів України від 05.04.2017р. №223 Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, та Законом України Про жертви нацистських переслідувань, у розмірі 2700 грн.

Не погодившись із виплатою разової щорічної грошової допомоги до 5 травня у 2017р. у розмірі 2700 грн. позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з даною позовною заявою.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1, є необґрунтованими, безпідставними, та такими, що не підлягають задоволенню, з оляду на настпне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як встановлено судом, та вбачається з наявних у матеріалах справи документів, підставою для звернення позивача до Одеського окружного адміністративного суду з даною позовною заявою послугувала невиплата Департаментом праці та соціальної політики Одеської міської ради разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій за 2017 рік у розмірі, передбаченому ст.12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.

Правовий статус ветеранів війни, визначено Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 22 жовтня 1993року №3551-XII (зі змінами та доповненнями), який забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

Згідно зі ст.12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Відповідно до пункту 26 розділу VІ "Прикінцеві і перехідні положення" Бюджетного кодексу України (в редакції Закону України Про внесення змін до Бюджетного кодексу щодо реформи міжбюджетних відносин від 28.12.2014 року №79-VІІІ) норми і положення, зокрема, статей 12, 13, 14, 15, 16 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.04.2017 року №223 Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту та Про жертви нацистських переслідувань з метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Законів України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту та Про жертви нацистських переслідувань встановлено, що у 2017 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і Про жертви нацистських переслідувань, здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій, які розподіляють їх між структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у місті (у разі їх утворення) рад, у таких розмірах: інвалід війни 3 групи - 2700 гривень.

Вказані положення є чинними, та не визнані Конституційним судом України неконституційними.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в Рішенні від 26.12.2011року №20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Зміна механізму нарахування соціальних виплат та допомоги повинна відбуватися відповідно до критеріїв пропорційності та справедливості і є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів власне сутність змісту права на соціальний захист.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України №1-11/2012 від 25.01.2012 року у справі за конституційним поданням правління Пенсійного фонду України щодо офіційного тлумачення положень статті 1, частин 1, 2, 3 статті 95, частини 2 статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116, частини 2 статті 124, частини 1 статті 129 Конституції України, пункту 5 частини 1 статті 4 Бюджетного кодексу України, пункту 2 частини 1 станні 9 КАС України, в системному зв'язку з окремими положеннями Конституції України, суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік, та інших законів України.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі Великода проти України висловив правову позицію, відповідно до якої зменшення розміру пенсійного забезпечення не є порушенням права власності у розумінні Протоколу №1, оскільки таке зменшення відбувається шляхом внесення законодавчих змін до акту, яким встановлено таке право власності. Суд зауважив, що першою і найважливішою вимогою статті 1 Протоколу № 1 є те, що будь-яке втручання з боку державних органів в мирне володіння майном, повинно бути законним і що воно повинно переслідувати законну мету в інтересах суспільства. Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, необхідно знайти справедливий баланс до вимог загальних інтересів спільноти та вимог захисту основних прав особистості. Необхідний баланс не буде знайдений, якщо особі або особам доводиться нести індивідуальний і надмірний тягар. При цьому Суд зазначив, що зменшення розміру пенсії очевидно було обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася держава.

Отже, беручи до уваги вищевикладене, судом встановлено, що питання щодо виплати разової грошової допомоги до 5 травня врегульовано Постановою Кабінету Міністрів України від 05.04.2017 року №223 Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і Про жертви нацистських переслідувань, розміри виплати у якій встановлено в конкретному розмірі і є незмінними, а відтак, Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради, у спірних правовідносинах, діяв на підставі, у межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією, Закономи, та підзаконними нормативно-правовими актами України.

При цьому, судом відхиляються, та не приймаються до уваги посилання позивача на положення Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, оскільки вказаний нормативно-правовий акт до спірних правовідносин застосовується з урахуванням приписів Закону України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" № 79-VIII, який прийнятий пізніше.

У рішенні Конституційного суду України по справі №18/183-97 від 03 жовтня 1997року зазначено, що загальновизнаним є те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується акт, який діяв у часі раніше.

Вищевикладене спростовує твердження позивача, викладені у позовній заяві, та додаткових письмових поясненнях.

Аналогічний висновок висловлений в постанові Верховного Суду від 03.04.2018 року по справі №520/14823/16-а.

Згідно з ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтю 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання протиправною бездіяльності Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради щодо не нарахування та невиплати позивачу у повному обсязі щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2017 рік відповідно до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту та стягнення з Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради на користь позивача разову грошову допомогу до 5 травня як учаснику бойових дій за 2017 рік відповідно до ст. 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування на момент проведення виплат, з урахуванням раніше виплачених сум 6484 грн. не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, отже задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 241-246, 263 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (65036, м. Одеса, вул.. Сегедська, ?, кв. 5) до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради (65023, м. Одеса, вул.. Л.Толстого, 7) про визнання протиправною бездіяльності Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради щодо не нарахування та невиплати позивачу у повному обсязі щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2017 рік відповідно до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту та стягнення з Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради на користь позивача разову грошову допомогу до 5 травня як учаснику бойових дій за 2017 рік відповідно до ст. 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування на момент проведення виплат, з урахуванням раніше виплачених сум 6484 грн. відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Е.А.Іванов

.