Справа № 820/4738/17
Суддя: Старосуд М.І.
Дата ухвалення: 2018-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Рубан В.В.

18 квітня 2018 р. м. ХарківСправа № 820/4738/17
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Старосуда М.І.

суддів: Лях О.П. , Яковенка М.М.

при секретарі судового засідання Жданюк А.О.

за участю представника відповідача - Кусти Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.01.2018, повний текст складено 23.01.18 по справі № 820/4738/17

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області

третя особа Слобідський РВ у м.Харкові Головного управління Державної міграційної служби України у Харківській області

про визнання неправомірною відмови та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати неправомірною відмову Головного управління Державної міграційної служби України в Харківський області в здійсненні оформлення та видачі нової посвідки на постійне проживання в Україні громадянину В'єтнаму ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 за заявою від 19.09.2017 року в зв'язку з досягненням ІНФОРМАЦІЯ_4;

- зобов'язати Головне управління Державної міграційної служби України в Харківський області здійснити оформлення та видачу нової посвідки на постійне проживання в Україні громадянину В'єтнаму ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 за заявою від 19.09.2017 року в зв'язку з досягненням ІНФОРМАЦІЯ_4 з проставленням на останній вільній сторінці його паспортного документа відмітки про отримання посвідки на постійне проживання в Україні;

- стягнути з Головного управління Державної міграційної служби України в Харківський області на користь громадянина В'єтнаму ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 640,00 гривень здійснених ним судових витрат;

- встановити судовий контроль за виконанням ГУ ДМС України в Харківській області рішення Харківського окружного адміністративного суду;

- зобов'язати ГУ ДМС України в Харківській області надати звіт про виконання судового рішення, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.01.2018р. позовні вимоги задоволено частково.

Визнано неправомірною відмову Головного управління Державної міграційної служби України в Харківський області в здійсненні оформлення та видачі нової посвідки на постійне проживання в Україні громадянину В'єтнаму ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 за заявою від 19.09.2017 року в зв'язку з досягненням ІНФОРМАЦІЯ_4.

Зобов'язано Головне управління Державної міграційної служби України в Харківський області повторно розглянути заяву громадянина В'єтнаму ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 від 19.09.2017 року щодо здійснення оформлення та видачі нової посвідки на постійне проживання в Україні в зв'язку з досягненням ІНФОРМАЦІЯ_4.

В іншій частині позовні вимоги залишено без задоволення.

Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невірне застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин норм процесуального та матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що підставою для прийняття рішення про відмову в обміні посвідки на постійне проживання в Україні позивачу було те, що в матеріалах особової справи дружини позивача - ОСОБА_2 наявні свідоцтва про укладення шлюбу з ОСОБА_3 та з позивачем - ОСОБА_1. У зв'язку з цим відповідачем зроблений висновок, що надане позивачем свідоцтво про укладення шлюбу є відповідно до пп. 4 п. 17 Порядку завідомо неправдивою відомістю або підробленим документом.

Представник позивача подала відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином В'єтнаму, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2.

Рішенням ВГІРФО ГУМВС України в Харківський області на підставі Закону України «Про імміграцію" позивачу був наданий дозвіл на імміграцію в Україну та документовано посвідкою на постійне проживання в Україні серії ХР 18274 від 10.06.2008 року.

19.09.2017 року позивач звернувся з письмовою заявою до Слобідського РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківський області, в якій просив здійснити йому обмін бланку посвідки на постійне проживання в Україні ХР № 18274 від 10.06.2008 року у зв'язку з досягненням 25-річного віку.

Слобідським РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківський області заяву про обмін посвідки на постійне проживання в Україні та документи позивача було прийнято та 22.09.2017 року надіслано до ГУ ДМС України в Харківський області за вих. №16/10638 для прийняття рішення.

ГУ ДМС України в Харківський області листом № 16/11398 від 06.10.2017 року повідомлено позивача, що по заяві щодо обміну посвідки на постійне проживання в Україні у зв'язку з досягненням 25-річного віку прийнято рішення ГУ ДМС України в Харківській області від 02.10.2017 року про відмову в оформленні посвідки на постійне проживання на підставі підпункту 4 пункту 17 Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.03.2012 року № 251. Відповідно до вказівки ДМС України № 8-4806/2.1-13 від 07.06.2013 р. здійснена перевірка законності надання позивачу дозволу на імміграцію. Перевіркою встановлено, що позивач отримав дозвіл на імміграцію як чоловік іммігрантки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, сімейний стан якої підтверджується двома різними свідоцтвами про шлюб з різними громадянами СРВ, відомості щодо розірвання попереднього шлюбу в матеріалах справи відсутні.

Суд першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення виходив з необґрунтованості прийнятого рішення, оскільки відповідачем не надано доказів, що позивач у зв'язку з обміном посвідки подав завідомо неправдиві відомості або підробленні документи.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Механізм оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання (далі - посвідки) іноземцям та особам без громадянства, які іммігрували в Україну на постійне проживання або прибули в Україну на тимчасове проживання передбачено Порядком оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28 березня 2012 р. № 251(надалі Порядок).

Строк дії посвідки на постійне проживання не обмежується. Посвідка на постійне проживання підлягає обміну в разі досягнення особою 25 - і 45 - річного віку згідно пункту 9 зазначеного Порядку.

Пунктом 16 Порядку визначено, що для обміну посвідки на постійне проживання в разі досягнення іноземцем та особою без громадянства 25- і 45-річного віку подаються документи, зазначені у підпунктах 1-4 і 6 пункту 15 цього Порядку.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, позивач до заяви про обмін посвідки на постійне проживання в Україні у зв'язку з досягненням 25-річного віку додав всі необхідні документи та сплатив держмито.

А тому, виконуючи вимоги пунктів 9 та 16 зазначеного Порядку, відповідач зобов'язаний був здійснити обмін посвідки на постійне проживання у зв'язку з досягненням позивачем 25-річного віку, оскільки строк дії посвідки на постійне проживання не обмежується.

Пунктом 18 Порядку передбачено, що посвідка на постійне проживання скасовується територіальним органом або підрозділом ДМС, який її видав, у разі скасування дозволу на імміграцію в Україну відповідно до статей 12 і 13 Закону України "Про імміграцію".

Однак, посвідка на постійне проживання позивача в Україні не скасована, а тому відповідач в порушення Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 березня 2012 р. № 251, необґрунтовано відмовив позивачу в обміні зазначеної посвідки.

А будь-які рішення чи дії суб'єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Беручи до уваги той факт, що позивачем дотримано процедуру для здійснення обміну посвідки у зв'язку з досягненням 25 - річного віку, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимоги позивача є частково обґрунтованими.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на п.17 Порядку, згідно якого рішення про відмову у видачі посвідки іноземцеві та особі без громадянства приймається в разі:

1) необхідності забезпечення національної безпеки або охорони громадського порядку;

2) необхідності охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні;

3) коли паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, підроблений, зіпсований або не відповідає встановленому зразку чи належить іншій особі;

4) подання завідомо неправдивих відомостей або підроблених документів;

5) коли виявлено факти невиконання ними рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або вони мають інші майнові зобов'язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи ті, що пов'язані з попереднім видворенням за межі України, у тому числі після закінчення строку заборони подальшого в'їзду в Україну (для осіб, що отримують посвідку на тимчасове проживання);

6) інших випадках, передбачених законами.

Однак, колегія суддів зазначає, що вказаний пункт Порядку визначає підстави для відмови саме у видачі посвідки іноземцеві та особі без громадянства і не стосується підстав для обміну вже отриманої посвідки.

Доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши у межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи та прийняв законне рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права, що обумовлює залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Заява позивача про відшкодування йому судових витрат в сумі 2400 грн., пов'язаних з правничою допомогою адвоката, а саме: за складання заяви від 12.04.2018 року на ознайомлення зі справою - 400 грн.; за ознайомлення зі справою 13.04.2018 року - 400 грн.; за складання відзиву на апеляційну скаргу - 1600 грн. підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2-5 ст. 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

5. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, колегія суддів враховує складність справи та надані адвокатом послуги.

Відповідно до ч.6 ст.12 КАС України, незначної складності є справи щодо: п.11) перебування іноземців або осіб без громадянства на території України.

Отже, написання заяви на ознайомлення зі справою, ознайомлення зі справою протягом 20 хвилин та складання відзиву на апеляційну скаргу не потребує значного часу для надання адвокатом зазначених вище послуг, а тому колегія суддів вважає, що заява позивача про відшкодування йому судових витрат, пов'язаних з правничою допомогою адвоката, підлягає частковому задоволенню у сумі 400 грн.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно квитанції «ПриватБанк» позивач 13.04.2018 року оплатив послуги адвоката у розмірі 400 грн.

Керуючись ст.ст. 134, 139, 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.01.2018р. по справі № 820/4738/17 залишити без змін.

Стягнути з Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь громадянина Вєтнаму ОСОБА_1 (ІНПП НОМЕР_1, АДРЕСА_1) витрати пов'язані з правничою допомогою адвоката в сумі 400 (чотириста) гривень.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, а у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, постанова може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення - з 23.04.2018 року.

Головуючий суддя (підпис)М.І. Старосуд
Судді(підпис) (підпис) О.П. Лях М.М. Яковенко