Справа № 820/2348/17
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2018-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2018 р. м. ХарківСправа № 820/2348/17
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: П'янової Я.В.

суддів: Зеленського В.В. , Бондара В.О.

за участю секретаря судового засідання: Струкової Н.В.

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.01.2018 (головуючий суддя Мельников Р.В., м. Харків, повний текст складено 26.01.18 р.) по справі № 820/2348/17

за позовом ОСОБА_1

до Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України

про скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач), звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (далі - відповідач), в якому просив суд скасувати в частині, що стосується оголошення дисциплінарного стягнення ОСОБА_1, наказ начальника Харківського прикордонного загону №395-аг від 17.03.2017 року "Про дисциплінарне стягнення".

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.01.2018 р. у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.01.2018 р. та прийняти нове судове рішення - про задоволення позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на те, що судом першої інстанції не були враховані жодні доводи позивача; оскаржуваний наказ є незаконним, оскільки позивач не вчиняв жодних дисциплінарних проступків, не порушував військової дисципліни та належним чином і в повному обсязі виконував всі свої посадові обов'язки, визначені Посадовою інструкцією. Окрім того, з оскаржуваним наказом ОСОБА_1 не був ознайомлений взагалі, а лише 03.06.2017 року був ознайомлений зі своєю службовою карткою, де обліковуються всі його стягнення. Також, протягом всього 2016 року позивач не мав жодного дисциплінарного стягнення, що вказує на його попередню поведінку, та не може підтверджувати неналежне виконання ним обов'язків військової служби або порушення військової дисципліни.

В судовому засіданні позивач повністю підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу погоджується з рішенням суду першої інстанції, вважає його законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу - безпідставною, у зв'язку з чим просить її залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.01.2018 р. - без змін.

Так, з приводу повноважень притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності зазначає, що начальником Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України до ОСОБА_1 було накладено дисциплінарне стягнення "Сувора догана" відповідно до вимог Дисциплінарного Статуту ЗСУ, затвердженого Законом України № 551-14 в межах наданої дисциплінарної влади та своїх повноважень.

Щодо обставин притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності звернув увагу на те, що позивач на момент завершення службового розслідування та обрання виду дисциплінарного стягнення мав три не знятих дисциплінарних стягнення.

Стосовно тверджень позивача про те, що відповідна сторінка в соціальній мережі не належить, звернув увагу на рапорт інспектора відділу протидії кіберзлочинам в Харківській області Управління кіберполіції ДКП Національної поліції України, яким повідомлено, що в ході проведення слідчо-оперативних дій встановлено, що відповідно до наданих в ухвалі анкетних даних у соціальній мережі "Вконтакте" існує сторінка на ім'я "ОСОБА_1", яка знаходиться у відкритому доступі та доступна за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 Також повідомлено, що згідно інформації з сервісу ІНФОРМАЦІЯ_3, а також першого запису на "стіні" акаунту ІНФОРМАЦІЯ_2 - сторінка була створена у лютому 2010 року.

Також, у вказаному рапорті зазначено, що мобільний телефонний номер НОМЕР_1 прив'язано до інтернет-акаунту "ОСОБА_1" ІНФОРМАЦІЯ_2 Вказане встановлено при використанні функції інтернет-ресурсу "vk.com" - "відновлення забутого пароля", на підтвердження чого до суду надано миттєві знімки екрану. Водночас, зазначено, що прив'язати інтернет-акаунт соціальної мережі "Вконтакте" до мобільного телефонного номеру можливо лише при наявності одночасного повного доступу до сторінки, а також до мобільного номеру, щоб отримати смс - повідомлення з кодом, який потрібно ввести в налаштуваннях сторінки.

В судовому засіданні представник відповідача повністю підтримав позицію, викладену у відзиві на апеляційну скаргу.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено при розгляді апеляційної скарги, що ОСОБА_1 проходить службу у Харківському прикордонному загоні Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України на посаді заступника начальника застави з персоналу 1 прикордонної застави прикордонної комендатури швидкого реагування Харківського прикордонного загону.

На підставі наказу начальника Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 23.02.2017 року №279-аг проведено службове розслідування, підставою якого став лист групи власної безпеки (з м.д. м. Харків) Окремого відділу власної безпеки Державної прикордонної служби України від 23.02.2017 року №16/65, який надійшов на адресу Харківського прикордонного загону.

Вказаним листом групи власної безпеки (з м.д. м. Харків) Окремого відділу власної безпеки Державної прикордонної служби України повідомлено про факт розміщення, зокрема, заступником начальника 1 прикордонної застави з персоналу ПКШР майором ОСОБА_1 в соціальній мережі "Вконтакті" фотоматеріалів зі своїми персональними даними, які розкривають приналежність військовослужбовців до військової служби в Державній прикордонній службі України та надають безперешкодну можливість ознайомитись з озброєнням та технікою, місцем несення служби, облаштуванням бойових позицій та ідентифікувати інших військовослужбовців - прикордонників, які брали участь у бойових завданнях.

За результатами проведеного службового розслідування 15.03.2017 року складено та затверджено висновок.

Відповідно до висновку службового розслідування, з урахуванням встановлених обставин, групою запропоновано, зокрема: факт розміщення в соціальних мережах фотоматеріалів, які викривають приналежність до військової служби в прикордонному відомстві, надають можливість ознайомитись з озброєнням та технікою, місцем несення служби та ідентифікувати інших військовослужбовців відомства, що може спровокувати небезпеку для життя та здоров'я майора ОСОБА_1, прапорщика ОСОБА_3, старшого сержанта ОСОБА_4, старшого сержанта ОСОБА_5, сержанта ОСОБА_6 та інших військовослужбовців, що проходять службу разом із вищевказаними посадовими особами, вважати таким, що підтвердився; за висвітлення в соціальних мережах фотоматеріалів, які розкривають приналежність до військової служби в прикордонному відомстві та надають можливість ознайомитися з озброєнням та технікою, місцем несення служби та ідентифікувати інших військовослужбовців відомства, а також за порушення ст.ст. 11, 13, 16, 37, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 2, 3, 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, пунктів 4.1, 10.1, 20.1 Кодексу поведінки працівників, до функціональних обов'язків яких належить здійснення управління кордонами, затвердженого спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства закордонних справ України, Міністерства фінансів України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Головного управління державної служби України 05.07.2011 року №330/151/809/434/146, розпорядження начальника Харківського прикордонного загону від 10.02.2017 року №Т/32-1493 "Про проведення додаткових заходів", заступнику начальника 2 прикордонної застави з персоналу прикордонної комендатури швидкого реагування майору ОСОБА_1 (П-002378) накласти дисциплінарне стягнення - сувора догана.

На підставі висновків службового розслідування начальником Харківського прикордонного загону видано наказ №395-АГ від 17.03.2017 року "Про підсумки проведення службового розслідування", яким наказано, зокрема, накласти на заступника начальника 2 прикордонної застави з персоналу прикордонної комендатури швидкого реагування майора ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення - "сувора догана".

Не погоджуючись з зазначеним наказом відповідача в частині, що стосується оголошення дисциплінарного стягнення, ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для скасування наказу начальника Харківського прикордонного загону №395-аг від 17.03.2017 року "Про дисциплінарне стягнення" в частині, що стосується оголошення дисциплінарного стягнення ОСОБА_1.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов'язок та військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров'я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов'язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з ч.4 ст.2 Закону України "Про військовий обов'язок та військову службу" порядок проходження військової служби, права та обов'язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Законом України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" № 551-XIV від 24.03.1999 року затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут Збройних Сил України), який визначає сутність військової дисципліни, обов'язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Відповідно до вимог статей 1, 2 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Згідно з положеннями ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна зобов'язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до частини 3 статті 5 Дисциплінарного статуту стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов'язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Діяльність командира щодо підтримання військової дисципліни оцінюється не кількістю накладених ним дисциплінарних стягнень, а виконанням обов'язків з додержанням вимог законів і статутів Збройних Сил України, повним використанням дисциплінарної влади для наведення порядку і запобігання порушенням військової дисципліни.

Згідно з п. п. 1, 3 ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та п. 1 ст. 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, кожен військовослужбовець зобов'язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та Законів України, Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів, наказів командирів.

Відповідно до положень ст. 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов'язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов'язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення корупційних діянь чи інших правопорушень, пов'язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.

Згідно з ст. 68 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження в посаді; е) пониження військового звання на один ступінь; є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж) позбавлення військового звання.

Відповідно до ст. 83 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено, що на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Згідно з ст. 86 Дисциплінарного статуту під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення (ст. 97 Дисциплінарного статуту).

Водночас, ст. 98 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено, що під час оголошення дисциплінарного стягнення до відома військовослужбовця доводять, в чому полягає порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного наказу, притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності відбулося у зв'язку з розміщенням ним в соціальній мережі фотоматеріалів, які викривають приналежність до військової служби в прикордонному відомстві, надають можливість ознайомитись з озброєнням та технікою, місцем несення служби та ідентифікувати інших військовослужбовців відомства, що може спровокувати небезпеку для життя та здоров'я майора ОСОБА_1, прапорщика ОСОБА_3, старшого сержанта ОСОБА_4, старшого сержанта ОСОБА_5, сержанта ОСОБА_6 та інших військовослужбовців.

В ході розгляду справи встановлено, що телеграмою № 162 від 13.02.2017 року, адресованою командирам підрозділів, у зв'язку з системним виявленням підрозділами внутрішньої власної безпеки фактів недотримання вимог недопущення публікації в інтернет мережі фото військовослужбовців на вогневих позиціях, місцях несення служби, які дають змогу ідентифікувати військовослужбовців, місце його дислокації та озброєння, а також можуть бути використані для дискредитації Держприкордонслужби України, та з метою запобігання випадків витоку інформації, забезпечення безпеки персоналу та попередження втягування його у протиправну діяльність, зокрема, наказано вжити заходів з припинення розповсюдження інформації, притягнути до дисциплінарної відповідальності винних посадових осіб; здійснити завдання щодо проведення в підрозділах інструктажу особового складу, направленого на доведення шкоди та наслідків дій в порушення вимогам нерозповсюдження інформації.

З наявної в матеріалах справи копії відомості про ознайомлення вбачається, що військовослужбовців було ознайомлено з вимогами щодо заборони розміщення в мережі Інтернет вищевказаної інформації.

При цьому, позивачу вказане було доведено під підпис 13.02.2017 року.

Посилання позивача в судовому засіданні на те, що в відомості (а.с.65) не його підпис, жодними доказами не підтверджуються.

Під час проведення службового розслідування позивачем було надано пояснення та зазначено, що він сторінок в соціальних мережах Інтернету із зазначенням власного прізвища не має, фотографій власних у військовій формі в соціальних мережах не викладав та не розміщував.

Також, в ході розгляду справи позивачем було надано пояснення та зазначено, що ним особисто сторінка у соціальній мережі не створювалась, сторінку в соцмережі налаштовував військовослужбовець, а отже і розміщення будь-яких фотоматеріалів зі своїми персональними даними в соціальній мережі позивач не здійснював.

В свою чергу, колегія суддів вважає за необхідне зауважити на той факт, що в матеріалах справи міститься копія скрін-шоту сторінки в соціальній мережі "Вконтакте" на ім'я особи "ОСОБА_1", ІНФОРМАЦІЯ_1, м. Харків, освіта: "НА ГПСУ им. Б. Хмельницкого "94", з якої вбачається розміщення фотоматеріалів.

На запит суду першої інстанції до Слобожанського управління Департаменту кіберполіції Національної поліції України про надання інформації стосовно того, ким та коли була така сторінка створена, здійснювалось розміщення фотоматеріалів, здійснюється використання сторінки, а також у разі її видання, ким та коли була видалена, листом від 15.01.2018 року до суду направлено рапорт інспектора відділу протидії кіберзлочинам в Харківській області Слобожанського Управління кіберполіції ДКП Національної поліції України, в якому повідомлено, що в ході проведення слідчо-оперативних дій встановлено, що відповідно до наданих в ухвалі анкетних даних у соціальній мережі "Вконтакте" існує сторінка на ім'я "ОСОБА_1", яка знаходиться у відкритому доступі та доступна за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 Також повідомлено, що згідно інформації з сервісу ІНФОРМАЦІЯ_3, а також першого запису на "стіні" акаунту ІНФОРМАЦІЯ_2 - сторінка була створена у лютому 2010 року.

Також, у вказаному рапорті зазначено, що мобільний телефонний номер НОМЕР_1 прив'язано до інтернет-акаунту "ОСОБА_1" ІНФОРМАЦІЯ_2 Вказане встановлено при використанні функції інтернет-ресурсу "vk.com" - "відновлення забутого пароля", на підтвердження чого до суду надано миттєві знімки екрану. Водночас, зазначено, що прив'язати інтернет-акаунт соціальної мережі "Вконтакте" до мобільного телефонного номеру можливо лише при наявності одночасного повного доступу до сторінки, а також до мобільного номеру, щоб отримати смс - повідомлення з кодом, який потрібно ввести в налаштуваннях сторінки.

При цьому, до суду надано фотоматеріали, що були опубліковані з інтернет-акаунту "ОСОБА_1", проте вказано, що інших фото або відеоматеріалів, що були опубліковані від імені ОСОБА_1, не виявлено, а у разі їх видалення - відновити їх, з метою встановлення особи, що завантажила їх у відкритий доступ, не виявляється можливим.

Вищезазначені докази спростовують повідомлені позивачем відомості стосовно не створення ним сторінок у соціальних мережах Інтернет, оскільки мобільний телефонний номер НОМЕР_1, самостійно вказаний позивачем в адміністративному позові та в апеляційній скарзі як власний, прив'язано до інтернет-акаунту "ОСОБА_1".

Таким чином, твердження позивача в ході розгляду справи та в апеляційній скарзі про те, що сторінка, з якої було здійснено розміщення відповідних матеріалів, йому не належить, не відповідають дійсності.

Відповідно до статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовець, зокрема, зобов'язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов'язок.

Згідно з статтею 13 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовець зобов'язаний додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров'я звичок.

Відповідно до ст. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України кожний військовослужбовець зобов'язаний виконувати службові обов'язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов'язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Згідно з статтею 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовець після отримання наказу відповідає: "Слухаюсь" і далі виконує його. Для того, щоб переконатися, чи правильно підлеглий зрозумів відданий наказ, командир (начальник) може зажадати від нього стисло передати зміст наказу. Підлеглий має право звернутися до командира (начальника) з проханням уточнити наказ.

Військовослужбовець зобов'язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов'язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов'язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.

Згідно з статтею 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов'язані завжди пам'ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.

Відповідно до статті 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України військова дисципліна, зокрема, зобов'язує кожного військовослужбовця:

- додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів;

- поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

В даному випадку, як встановлено в ході розгляду справи належними, в розумінні ст.ст. 73-75 КАС України, доказами, притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності відбулося у зв'язку з висвітленням ОСОБА_1 в соціальних мережах фотоматеріалів, які розкривають приналежність до військової служби в прикордонному відомстві та надають можливість ознайомитися з озброєнням та технікою, місцем несення служби та ідентифікувати інших військовослужбовців відомства. При цьому, 13.02.2017 року до позивача було доведено під підпис вимоги стосовно заборони розміщення таких матеріалів.

Вищезазначене спростовує доводи апеляційної скарги позивача про те, що останній не вчиняв жодних дисциплінарних проступків, не порушував військової дисципліни та належним чином і в повному обсязі виконував всі свої посадові обов'язки, визначені Посадовою інструкцією, оскільки матеріалами справи підтверджений факт порушення ОСОБА_1 положень Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, Кодексу поведінки працівників, до функціональних обов'язків яких належить здійснення управління кордонами, затвердженого спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства закордонних справ України, Міністерства фінансів України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Головного управління державної служби України 05.07.2011 року №330/151/809/434/146, розпорядження начальника Харківського прикордонного загону від 10.02.2017 року №Т/32-1493 "Про проведення додаткових заходів".

Також, колегія суддів вважає за необхідне зауважити на те, що про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення (ст.97 Дисциплінарного статуту).

Водночас, ст.98 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено, що під час оголошення дисциплінарного стягнення до відома військовослужбовця доводять, в чому полягає порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку.

Так, відповідно до запису на звороті оскаржуваного наказу начальника Харківського прикордонного загону №395-АГ від 17.03.2017 року, 17 березня 2017 року в управлінні прикордонного загону в службовому кабінеті №303/2 майором ОСОБА_12 в присутності лейтенанта ОСОБА_8 до майора ОСОБА_1 було доведено наказ начальника Харківського прикордонного загону №395-АГ від 17.03.2017 року та роз'яснено, що за скоєне правопорушення майору ОСОБА_1 оголошено дисциплінарне стягнення "Сувора догана". За результатом проведеної бесіди майор ОСОБА_1 в категоричній формі відмовився проставляти підпис про ознайомлення з вищевказаним наказом та повідомив, що свою вину не визнає (а.с. 36 звор.бік).

Вищезазначений факт не спростований позивачем в ході розгляду справи та в апеляційній скарзі.

Отже, доводи позивача про те, що він взагалі не був ознайомлений з оскаржуваним наказом, спростовуються матеріалами справи.

Також, спростовуються матеріалами справи і доводи апеляційної скарги про те, що протягом всього 2016 року позивач не мав жодного дисциплінарного стягнення, що вказує на його попередню поведінку, та не може підтверджувати неналежне виконання ним обов'язків військової служби або порушення військової дисципліни.

Так, зі службової картки позивача вбачається (а.с. 67 звор. бік), що ОСОБА_1 на момент завершення службового розслідування та обрання виду дисциплінарного стягнення мав три не знятих дисциплінарних стягнення, а саме:

- "догана", оголошена наказом Начальника Харківського прикордонного загону № 1809-АГ від 19.12.2016 року;

- "сувора догана" Р-1022 від 31.01.2017 року, оголошена усно начальником підрозділу;

- "догана", оголошена наказом Начальника Харківського прикордонного загону № 371-АГ від 13.03.2017 року.

Згідно з ст.86 Дисциплінарного статуту під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

З огляду на викладене, в ході розгляду справи встановлено, що наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення суворої догани позивачу прийнятий після того, як позивача тричі було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді доган та суворої догани протягом грудня 2016 року - березня 2017 року, які не були скасовані чи зняті.

Будь-яких обставин, що пом'якшують відповідальність ОСОБА_1, як в ході службового розслідування, так і під час розгляду справи в суді не було встановлено.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку відповідач, як суб'єкт владних повноважень, повністю довів правомірність прийнятого ним наказу №395-аг від 17.03.2017 року "Про дисциплінарне стягнення".

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для скасування наказу начальника Харківського прикордонного загону №395-аг від 17.03.2017 року "Про дисциплінарне стягнення" в частині, що стосується оголошення дисциплінарного стягнення ОСОБА_1.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не були враховані жодні доводи позивача, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки в оскаржуваному рішенні суду в повному обсязі зазначені доводи в обґрунтування позову та спростовані зібраними доказами, які містяться в матеріалах справи.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції підтверджує, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, п.1 ч.1 ст. 315, 316, 321, 322, 325, 326 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.01.2018 по справі № 820/2348/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Я.В. П'янова
Судді В.В. Зеленський В.О. Бондар
Повний текст постанови складено 23.04.2018.