Справа № 826/3099/18
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2018-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

11 квітня 2018 року м. Київ № 826/3099/18

Cуддя Окружного адміністративного суду міста Києва Маруліна Л.О., розглянувши позовну заяву і додані до неї матеріали

за позовом ОСОБА_1

до Служби безпеки України

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Служби безпеки України, в якому просить:

1) визнати протиправним та скасувати доручення Служби безпеки України від 06.04.2017 року за №14/3/3-8696 щодо заборони в'їзду в України громадянину Грузії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, терміном на п'ять років;

2) визнати протиправним та скасувати доручення від 24.04.2017 року за №14/10125 щодо заборони в'їзду в України громадянину Грузії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, терміном на п'ять років.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 березня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху у зв'язку з пропуском позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом та надано відповідно до вимог статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України строк протягом десяти днів для надання суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску.

Позивачем 30.03.2018 року через відділ документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян (канцелярія) Окружного адміністративного суду міста Києва подано заяву на усунення недоліків.

Розглянувши зазначену заяву, суд дійшов до наступних висновків.

Представником ОСОБА_1 адвокатом ОСОБА_3 в заяві на виконання ухвали суду про залишення позову без руху зазначено, "що дійсно, до позовної заяви додана копія відповіді Державної прикордонної служби України від 01.09.2017 року № 0.64-27897/0/15/17, із якої вбачається, що заборона в'їзду в Україну була застосована до позивача 27.05.2007 року. Однак при цьому із вказаного повідомлення Державної прикордонної служби України не вбачається, у який спосіб було здійснене таке застосування та чи був при цьому позивач повідомлений про наявність саме прийнятих відповідачем рішень щодо заборони позивачу в'їзду в Україну." З огляду на те, що, як зазначає представник позивача, позивач дізнався про порушення своїх прав саме з відповіді Державної прикордонної служби України від 01.09.2017 року №0.64-27897/0/15/17, яку отримав 07.09.2017 року, то строк звернення до суду необхідно обраховувати з цієї дати, а тому строк звернення до суду ним не пропущено. Крім того, представником позивача підкреслюється в заяві, "що 27.05.2017 року позивач не міг дізнатись про те, що щодо нього існують саме прийняті відповідачем рішення".

Судом в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 07.03.2018 року встановлено, що позивачем пропущено строк звернення до суду, який відповідно до частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

До матеріалів адміністративного позову долучено Рішення про відмову в перетинанні державного кордону України іноземцю або особі без громадянства від 27 травня 2017 року, яке прийнято СЗПН 3-го відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби "Бориспіль-1", Окремого контрольно-перепускного пункту "Київ", зі змісту якого встановлено, що стосовно ОСОБА_1 є доручення уповноваженого державного органу України про заборону в'їзду в Україну. Дане Рішення оголошено Позивачу в присутності перекладача російської мови, разом з тим, зазначено, що Позивач у присутності свідків від підпису на Рішенні про отримання примірника відмовився.

Отже, судом встановлено, що позивачу стало відомо про те, що стосовно нього є доручення уповноваженого державного органу України про заборону в'їзду в Україну саме 27 травня 2017 року.

Оскільки позивачем подано позовну заяву 22.02.2018 року безпосередньо до канцелярії суду, а саме, поза межами шестимісячного строку звернення до суду, який закінчився 28.11.2017 року, судом запропоновано позивачеві на виконання вимог статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України надати суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду та докази поважності причин його пропуску.

Проте, представником позивача судове рішення не виконано, заяву про поновлення строку звернення до суду не надано, також і не зазначено щодо поважності причин його пропуску та не підкріплено доказами.

Натомість, представником позивача зазначено про обставини, яким судом ухвалою вже надано правову оцінку, а саме, щодо дня, з якого позивачеві стало відомо про порушення його прав і щодо дотримання строку звернення до суду.

Крім того, судом також враховується твердження представника позивача щодо обізнаності позивача з 07.09.2017 року стосовно порушення його прав оскаржуваними рішеннями, оскільки ця подія відбулась в межах шестимісячного строку звернення до суду. Проте, представником позивача не зазначено взагалі обставин, які зумовили неможливість звернення до суду також в період з 07.09.2017 року до 28.11.2017 року.

Також, суд зазначає що Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував, що саме строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності, остаточності та захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка б могла виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (рішення від 9 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (п.137), рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (п. 51).

Відповідно до пункту 9 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Частиною другою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позовну заяву слід повернути позивачеві.

Керуючись статтями 123, 169, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Служби безпеки України повернути позивачу.

2. Копію ухвали про повернення позовної заяви та позовні матеріали невідкладно надіслати особі, яка її подала.

Відповідно до частини восьмої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили згідно ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст.293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Л.О. Маруліна