Справа № 818/924/18
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2018-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 квітня 2018 р. Справа № 818/924/18

Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Гелети С.М.,
за участю секретаря судового засідання Мороз Т.М.
позивача ОСОБА_1 , представника позивача Неговєлов А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми справу за адміністративним за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якій просить визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 смт Десна щодо розрахунку розміру одноразової грошової допомоги при звільненні позивача з військової служби в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, яку отримував під час проходження військової служби; та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 смт Десна здійснити перерахунок розміру одноразової грошової допомоги при звільненні позивача з військової служби в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, яку отримував під час проходження військової служби, та виплатити її.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу, після звільнення з військової служби, наказом командира військової частини НОМЕР_1 виплачено грошову допомогу при звільненні з військової служби у розмірі 50 % місячного грошового забезпечення (без урахування винагород) за повні 23 календарні роки військової служби. Не отримавши грошову компенсацію позивач звернувся до керівництва військової частини із заявою, в якій просив здійснити новий розрахунок розміру одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, яку він отримував під час проходження військової служби та виплатити відповідну суму. У здійсненні перерахунку відповідачем було відмовлено, однак позивач не погоджується із таким, оскільки згідно з довідкою ВЧ НОМЕР_1 в період з 30.03.2016 по 31.08.2017 він отримував щомісячну додаткову грошову винагороду в розмірі 60 %, а тому вона має постійних характер і повинна бути включена до розрахунку грошової допомоги при звільненні з військової служби.
23.03.2018 до суду надійшов відзив Військової частини НОМЕР_1 , у якому відповідач проти позовних вимог заперечував та зазначив, що згідно з наказом Міністерства оборони України від 24.10.2016 № 550 до місячного грошового забезпечення, з якого визначається винагорода, включається посадовий оклад, оклад за військовим званням та щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною посадою. Винагорода виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби одночасно з виплатою грошового забезпечення. Винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена постановою № 889, це тимчасова, нефіксована і щомісячна виплата, а тому вона не може включатися до розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.
30.03.2018 представник позивача подав відповідь на відзив Військової частини НОМЕР_1 у якому не погоджується з доводами відповідача, викладеними у відзиві, та зазначив, що постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 установлено щомісячну додаткову винагороду. Назва такої допомоги "щомісячна" свідчить про її постійний характер, а тому повинна включатися до складу грошового забезпечення з якого виплачується одноразова грошова допомога.
Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, до суду надіслав заяву, у якій справу просив розглянути без його участі.
Ухвалою суду від 09.03.2018 відкрито провадження у даній справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, виходячи із наступного.
Судом встановлено, що з 1997 по 2017 позивач - ОСОБА_1 перебував на військовій службі, що підтверджується копією послужного списку (а.с. 9-11).
Наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 11.08.2017 № 267 позивача звільнено з військової служби у запас. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 31.08.2017 № 207 ОСОБА_1 виключено із списків особового складу частини і направлено для зарахування на військовий облік до Путивльського РВК.
Крім того, серед іншого, встановлено виплатити позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення (без врахування винагород) за повні 23 календарні роки військової служби у сумі 79723,75 грн. (а.с. 12).
Згідно з довідкою від 23.11.2017 № 6011/ФЕС з 14.04.2016 по 31.08.2017 позивач отримував щомісячну додаткову грошову винагороду в розмірі 60 % (а.с. 18). Крім того, вказана щомісячна додаткова грошова винагорода 60 % включена у довідку про розмір грошового забезпечення від 02.09.2017 № 375/ФЕС (а.с. 19).
У жовтні 2017 позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із заявою від 03.10.2017 у якій просив здійснити новий розрахунок розміру одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, яку він отримував під час проходження військової служби та виплатити відповідну суму, виплатити грошову компенсацію за не отримане речове майно у розмірі 67799,13 грн. та грошову компенсацію за частину невикористаної основної відпустки за 2017 рік у розмірі 3008,84 грн. (а.с. 13-15).
Листом від 18.10.2017 № 2230 командир військової частини НОМЕР_1 повідомив позивача про складові грошового забезпечення, які були використані при розрахунку грошової допомоги при звільненні, а також зазначив, що заявка на компенсацію 67799,13 грн. за не отримане речове майно була направлена, однак кошти до військової частини станом на 18.10.2017 не надходили (а.с. 16-17).
В судовому засіданні позивач звертав увагу суду на те, що на даний час відповідачем було перераховано суми, які зазначені в листі, окрім однієї, яка є предметом розгляду даної справи. Так, позивач зазначив, що в довідці про розмір грошового забезпечення від 02.09.2017 (а.с.19) грошове забезпечення становить 11092 грн., що складається крім іншого в т.ч. із суми щомісячної додаткової грошової винагороди (60%) в розмірі 4159,50 грн. Тому сума одноразової грошової допомоги в розмірі 50% при звільненні повинна складати суму 127558 грн. (11092 грн.*23 роки /2).
Натомість, відповідачем було взято за основу для розрахунку суму грошового забезпечення в розмірі 6932,50 грн., тобто без врахування 4159,50 грн. щомісячної додаткової грошової винагороди (60%) (11092 грн. 4159,50), таким чином сума одноразової грошової допомоги склала 79723,75 грн. (6932,50 грн.*23 роки/2).
Таким чином, на думку позивача, відповідачем безпідставно не було нараховано та не виплачено різницю одноразової грошової допомоги в розмірі 50% при звільненні, що становить 47834,25 грн.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Згідно з п. п. 1, 2 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Пункти 3, 4 вказаної статті передбачають, що грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Відповідно до п. 2 ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Постановою від 22.09.2010 № 889 (чинною на момент виникнення спірних правовідносин) (далі Постанова №889) Кабінет Міністрів України встановив щомісячну додаткову грошову винагороду для окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій.
На час установлення і початку виплати 1 жовтня 2010 року винагорода мала виплачуватися військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займали посади плаваючого та льотного складу Збройних Сил, Державної прикордонної служби та льотного складу внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ (пункт 1).
Відповідно до пункту 2 цієї постанови граничні розміри, порядок та умови виплати винагороди, передбачені пунктом 1, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ та Адміністрацією Державної прикордонної служби за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.
На час нарахування та виплати позивачу у 2016р. діяла Інструкція про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України. Так, на виконання Постанови № 889 Міністр оборони України наказом від 15.11.2010 року № 595 затвердив Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 листопада 2010 року за № 1194/18489; з наступними змінами), положення якої стали застосовуватися з 1 жовтня 2010 року. Пунктом 8 Інструкції встановлено, що грошова винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
В подальшому на виконання Постанови № 889 Міністр оборони України наказом від 24.10.2016 № 550 затвердив нову Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11.11.2016 за № 1470/29600) (далі - Інструкція № 550). По змісту та порядку застосування дана Інструкція не має значних розбіжностей щодо її застосування з питань нарахування та виплати як винагороди, так і порядку нарахування та виплати одноразової грошової допомоги в порівняння до норм вищезазначеної Інструкції, затв. Наказом Міністра оборони України наказом від 15.11.2010 року № 595.
Ця Інструкція №550 визначає порядок та умови виплати особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом (далі - військовослужбовці), які займають посади в органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах і військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів, установах та організаціях Збройних Сил України (далі - військові частини), щомісячної додаткової грошової винагороди (далі - винагорода).
Згідно з п. 3 Інструкції № 550 до місячного грошового забезпечення, з якого визначається винагорода, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням та щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою (посадою, до тимчасового виконання обов`язків за якою він допущений).
Пункт 8 Інструкції № 550 передбачає, що винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Пунктами 9, 10 Інструкції № 550 передбачено, що розміри винагороди встановлюються наказами Міністерства оборони України (начальника Головного управління розвідки Міністерства оборони України) з урахуванням конкретної військової частини, займаної посади та особливостей умов проходження служби у межах видатків на грошове забезпечення, передбачених для Міністерства оборони України (Головного управління розвідки Міністерства оборони України) у державному бюджеті України на відповідний рік.
Командир (начальник) військової частини (установи, організації) має право зменшувати розміри винагороди.
Таким чином, щомісячна додаткова винагорода, передбачена постановою № 889, не входить до структури і складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого нараховується й виплачується одноразова грошова допомога на підставі п. 2 ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", оскільки має окремий, особливий і разовий вираз виплати, позаяк виплачується тільки тим категоріям військовослужбовцям, перелік яких наведений у цій постанові, і тоді, коли у фонді грошового забезпечення наявні (передбачені) кошти для її виплати; вона (винагорода) виплачується як доповнення до суми грошового забезпечення.
Виплата цієї винагороди ставиться в залежність від порядку й умов, що нормативно встановлені розпорядником коштів, відповідно до яких, зокрема, щомісячна її виплата можлива, коли військовослужбовець перебуває на військовій службі, і водночас вона не включається до складу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.
Слід зазначити, що аналогічне розуміння положень постанови №889 Верховний Суд України сформулював раніше у постановах від 15 жовтня 2013 року (справа №21-368а13), 4 листопада 2014 року (справа №21-473а14), 3 березня 2015 року (справа №21-32а15), 19 травня 2015 року (справа №21-466а15), від 03.03.2015 по справі № 21-32а15. На даний час позиція суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суд у складі Касаційного адміністративного суду, викладеною в постанові від 23.01.2018 по справі 522/15648/16-а (провадження № К/9901/5409/18), від 01.03.2018 по справі № 761/17387/17 (провадження № К/9901/2181/17).
Відповідно до ч. ч. 5-6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
З огляду на викладене, суд вважає, що відповідачем правомірно не було враховано суму щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі (60%) в сумі 4159,50 грн., що була сплачена позивачу у відповідності до Постанови КМУ № 889, при нарахування та виплаті одноразової грошової винагороди при звільненні, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 визнаються неправомірними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 смт. Десна щодо нового розрахунку розміру одноразової грошової допомоги при звільненні позивача з військової служби в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, яку отримував під час проходження військової служби; а також зобов`язати військову частину НОМЕР_1 смт. Десна здійснити перерахунок розміру одноразової грошової допомоги при звільненні позивача з військової служби в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, яку отримував під час проходження військової служби, та виплатити її відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення складено 24.04.2018.

Суддя С.М. Гелета