Справа № 523/15986/17
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2018-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2018 р.м.ОдесаСправа № 523/15986/17

Категорія: 3.7.1 Головуючий в 1 інстанції: Виноградова Н.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Джабурія О.В.

суддів Вербицької Н.В.

ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до інспектора Управління патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_3, третя особа: Управління патрульної поліції Одеської області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

ОСОБА_2 звернувся з адміністративним позовом до інспектора Управління патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_3 в якому просив: скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БР № 040210 від 07.11.2017 про накладення адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 122 КУпАП, а провадження по адміністративній справі закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Позивач наголошує на тому, що Правила дорожнього руху він не порушував, вважає, що дії інспектора щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення і винесення постанови про накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП. є протиправними, оскільки постанова не відображає дійсних обставин справи, винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту та процедури складення, є незаконною, а тому підлягає скасуванню.

Представник відповідача заявлені вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні у звязку з необґрунтованістю.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою на зазначене рішення. Апелянт просить скасувати рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2018 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 040210 від 07.11.2017 р. про накладення адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 122 КпАП України. Також апелянт просить закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.03.2018 р. апеляційну скаргу було залишено без руху у звязку з пропуском строку на апеляційне оскарження та запропоновано апелянту звернутися до суду із заявою про поновлення строку або вказати підстави для поновлення строку.

У встановлений термін ОСОБА_2 було подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження та зазначено, що ним у вказаний в рішенні суду першої інстанції строк було подано апеляційну скаргу.

Так, строки подання апеляційної скарги у даній категорії справ визначені ст. 286 КАС України, норми якої є спеціальними по відношенню до норм ст. 295 КАС України. Тобто, строк подання апеляційної скарги в даному випадку становить десять днів з дня проголошення оскаржуваного рішення.

Проте, у резолютивній частині рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21.02.2018 р. було зазначено, що рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Судом апеляційної інстанції було враховано вказані доводи апелянта та ухвалою від 13.04.2018 р. заяву ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження було задоволено, процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21.02.2018 р. поновлено, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

07.11.2017 року о 14 год. 10 хв. ОСОБА_2 керував автомобілем «Nissan Micrа», державний номер НОМЕР_1. На вул. Чорноморського козацтва у м. Одесі інспектором патрульної поліції ОСОБА_3 у звязку з порушенням вимог п. 17.1 Правил дорожнього руху було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серії БР № 040210 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КпАП України, якою накладено штраф у розмірі 510 грн.

Під час винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення інспектором патрульної поліції позивачу розяснено, що ним було здійснено виїзд та рух під знак 5.11 (смуга для руху маршрутних транспортних засобів), чим порушено вимоги п. 17.1 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306.

Вважаючи, що оскаржувана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не відображає дійсних обставин справи, винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту, є незаконною, а тому підлягає скасуванню, ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом про її оскарження.

ОСОБА_4 ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає та враховує наступне.

Положеннями ч.3 ст.122 КпАП України передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на пятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги у русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 (із змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно до вимог п. 17.1 ПДР на дорозі зі смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі.

При цьому, відповідно до п. 17.2 ПДР водій, який повертає праворуч на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, що відокремлено переривчастою лінією дорожньої розмітки, може виконувати поворот з цієї смуги. У таких місцях дозволяється також заїжджати на неї під час виїзду на дорогу і для посадки чи висадки пасажирів біля правого краю проїзної частини.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що 01.10.2017 року в ході патрулювання та виконання службових обовязків інспектор патрульної поліції роти № 4 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Одеській області Лепартаменту патрульної поліції лейтенант поліції ОСОБА_3, в складі наряду, виявила автомобіль «Nissan Micra», реєстраційний номер НОМЕР_1, водій якого керуючи автомобілем рухався у смузі для маршрутних транспортних засобів у м. Одесі по вул. Чорноморського козацтва, біля буд. № 8, чим порушив Правила дорожнього руху.

До Комунального підприємства «Спеціалізований монтажно-експлуатаційний підрозділ Одеської міської ради було направлено запит на отримання інформації, а саме: копію схеми організації дорожнього руху за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, напроти будинку № 8, що діє станом з 07.11.2017 р., а також, у якій кількості та які знаки дорожнього руху встановлені у бік Суворовського району м. Одеси, зокрема, чи є там дорожній знак «Смуга для маршрутних транспортних засобів» та відповідна дорожня горизонтальна розмітка.

19.02.2018 року було отримано відповідь із доданою схемою нанесення дорожньої розмітки і розстановки дорожніх знаків з якої вбачається наявність дороги зі смугою для руху маршрутних транспортних засобів.

Знак 5.11 «Смуга для руху маршрутних транспортних засобів» застосовується для позначення смуги, призначеної для руху тільки транспортних засобів, що рухаються за установленими маршрутами, якщо рух такою смугою здійснюється попутно загальному потоку транспортних засобів. Дія знака поширюється на смугу руху, над якою він встановлений. Якщо знак встановлений праворуч від дороги, його дія поширюється на праву смугу руху.

Разом з тим, водій, який повертає праворуч на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, що відокремлена переривчастою лінією дорожньої розмітки, може виконувати поворот з цієї смуги. У таких місцях дозволяється також заїжджати на неї під час виїзду на дорогу і для посадки чи висадки пасажирів біля правого краю проїзної частини.

ОБҐРУНТУВАННЯ ДОВОДІВ СТОРІН

Як зазначає апелянт, ним з метою висадки з автомобіля пасажира ОСОБА_5, було здійснено виїзд на дорогу із смугою для маршрутних транспортних засобів, напроти будинку № 6 по вул. Чорноморського козацтва в м. Одесі. Після зупинки та висадки вказаного пасажира ОСОБА_2 здійснював виїзд зі смуги для маршрутних транспортних засобів, під час якого і був зупинений патрульною поліцією.

При цьому, під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_2 було заявлено клопотання про допит свідка, а саме пасажира, якого, він висадив з автомобіля до моменту зупинки працівниками патрульної поліції. Проте, у задоволенні цієї заяви ОСОБА_2 було відмовлено з посиланням на пропуск строку для звернення з таким клопотанням.

Крім того, як зазначає апелянт, з метою недопущення порушень вимог п. 15.9 ПДР «Зупинка забороняється ближче 30 метрів від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів», здійснення зупинки проводилось на відстані 80 метрів від посадкового майданчика для зупинки маршрутних транспортних засобів, який розташовано напроти будинку № 4 по вул. Чорноморського козацтва в м. Одесі.

Вирішуючи справу суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 здійснював рух на автомобілі у смузі руху, яка передбачена для маршрутних транспортних засобів, що підтверджується відповідними відеозаписами з нагрудних камер поліцейських.

Згідно до положень ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, надані відповідачем відеозаписи з місця зупинки автомобіля під керуванням позивача, які були переглянуті колегією суддів, не відображають факту вчинення останнім порушень Правил дорожнього руху. На цих відеозаписах зафіксовано лише розгляд інспектором справи про адміністративне правопорушення та накладення штрафу, що не може вважатися належним доказом вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на той факт, що вирішуючи дану справу суд першої інстанції виходив з того, що 07.11.2017 р. о 14 год. 10 хв. ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «Mitsubishi», державний номер НОМЕР_1, рухався по вул. Чорноморського козацтва в м. Одесі. Проте, як вбачається з оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення, а також з наданих відеозаписів, ОСОБА_2 керував автомобілем іншої марки, а саме: «Nissan Micrа».

Відповідачем також не було представлено відеозапис з відеорегістратора, який знаходився у патрульному автомобілі і на який міг бути зафіксований факт порушення ОСОБА_2 правил дорожнього руху.

У мотивувальній частині оскаржуваного рішення судом першої інстанції зазначено, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КпАП України підтверджується інспектором Шевченко О.Д., яка безпосередньо бачила факт порушення правил дорожнього руху та склала відповідний протокол; відеозаписом з нагрудних камер поліцейських та постанови про накладення адміністративного стягнення.

Положеннями ст. 251 КпАП України передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються пр. нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Як вже було зазначено, з переглянутих колегією суддів відеозаписів, на які послався суд першої інстанції як на доказ вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_2, не вбачається факту того, що останній рухався з порушенням Правил дорожнього руху, а лише підтверджуються доводи самого апелянта про те, що його автомобіль стояв. На відеозаписах зафіксовано лише процес розгляду справи про адміністративне правопорушення та накладення штрафу, у звязку з чим такий відеозапис не можна вважати належним доказом у справі.

Згідно до вимог ст. 247 КпАП України провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 8, 9, 10, 73, 74, 77 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Крім того, представник Департаменту патрульної поліції у своїх запереченнях на апеляційну скаргу вказує на те, що ОСОБА_2 у тексті позовної заяви та під час судового розгляду справи не було спростовано того факту, що він рухався по смузі для маршрутних транспортних засобів.

Проте, відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

В даному випадку відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, повинен був доводити правомірність свого рішення, посилаючись на належні докази, однак відповідач свою позицію суду не доказав та не обґрунтував її. Належних доказів вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення суду представлено не було.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають дійсним обставинам, що призвело до неправильного вирішення справи, ухвалене судове рішення на підставі вимог ст. 317 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 308; 310; 315; 317; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити, рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2018 року скасувати, ухвалити у справі № 523/15986/17 нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов ОСОБА_2.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БР № 040210 від 07.11.2017 року.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_2 за ч. 3 ст. 122 КПАП України закрити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_6
Судді ОСОБА_7 ОСОБА_1