Справа № 814/2060/17
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2018-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2018 р.м.ОдесаСправа № 814/2060/17

Категорія: 12.2 Головуючий в 1 інстанції: Мельник О.М.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Зуєвої Л.Є.,

суддів Шевчук О.А. та Федусика А.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Одесі апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду, ухвалену у відкритому судовому засіданні 04.12.2017 року о 16:56 год в м.Миколаєві по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Миколаївській області про визнання протиправними та скасування наказів,

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Миколаївській області в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ від 28.09.2017р. № 879 о/с в частині застосування дисциплінарного стягнення, в тому числі в виді позбавлення премії та визнати протиправним та скасувати наказ від 25.10.2017р. № 967 о/с в частині застосування дисциплінарного стягнення, в тому числі в виді позбавлення премії.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 04.12.2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправними та скасовано накази від 28.09.2017р. № 879 о/с та від 25.10.2017р. № 967 о/с про застосування дисциплінарного стягнення.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, Головне управління Національної поліції України в Миколаївській області звернулось до суду з апеляційною скаргою.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що службовим розслідуванням, яке проведено за скаргою позивача на дії командира батальйону ОСОБА_2, не підтверджено обставини, які викладені в скарзі, натомість апелянтом встановлено вчинення позивачем дисциплінарного проступку, який виразився у порушенні службової дисципліни, тому на думку апелянта позивача було притягнуто до відповідальності законно та обґрунтовано.

Таким чином апелянт вважає, що судом допущено порушення матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. У звязку з чим в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції і винесення нової постанови із відмовою в задоволенні позову.

12.03.2018 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач вказує, що апелянтом було порушено процедуру накладення на нього дисциплінарного стягнення, та крім того апелянтом без наявності на то підстав додатково було позбавлено премії, тому вважає рішення суду першої інстанції законним та просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Згідно п.2 ч. 1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Оскільки усі учасники справи були повідомленні належним чином про дату, час і місце судового засідання, що підтверджується матеріалами справи, позивач не заперечував щодо розгляду справи в порядку письмового провадження, апелянт до суду не зявився, причин своєї не явки суду не повідомив, тому суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Як встановлено судом першої інстанції, з листопада 2015 року ОСОБА_1 проходив службу в поліції, обіймаючи посаду інспектора аналітичної групи БПСП ОП "Миколай". Відповідно до наказу начальника ГУ НП в Миколаївській області був направлений у відрядження для проходження служби в зоні АТО. У зоні АТО перебував у період з березня 2017 по травень 2017 року (арк.спр. 65-67).

Наказом від 28.09.2017 № 879 о/с ОСОБА_1 був притягнутий до дисциплінарної відповідальності за порушенні вимог ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460-IV, щодо обов'язку неухильно виконувати вимоги статутів і наказів начальників, сприяти їм у зміцненні службової дисципліни, вимог ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію" щодо обов'язку неухильно дотримуватися положень, нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, професійно виконувати свої службові обов'язки, а також вимог п. 2 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, щодо заборони поліцейському під час виконання службових обов'язків перебувати на службі в нетверезому стані, що виразилося в перебуванні 06.05.2017р. в алкогольному сп'янінні під час знаходження у відрядженні в районі проведення антитерористичної операції, ігноруванні вимог керівництва щодо недопущення перебування у нетверезому стані під час знаходження у вказаному районі, що могло негативно вплинути на результати виконання завдань поліцейських, в тому числі створити загрозу їх життю і здоров'ю та сприяти терористам у здійсненні терористичної діяльності у виді попередження про неповну посадову відповідність, та, враховуючи неналежний стан його виконавської дисципліни, скасовано премію за жовтень 2017 року в розмірі 100%.

Як вбачається з матеріалів справи, 25 серпня 2017 року ст.сержант ОСОБА_3 звернувся до відповідача із скаргою на дії командира батальйону ОСОБА_2 (арк.спр. 56-57). В скарзі вказано, що 6 травня 2017 року командир батальйону ОСОБА_2, відреагував на невдоволення особового складу на відсутність можливості відпочити після 2 добового чергування, тим, що запропонував співробітникам батальйону, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 проїхати на експертизу в заклад охорони здоров`я через підозру на стан алкогольного спяніння. Останні погодились на дану пропозицію, та вийшли з кімнати. Після того, як ОСОБА_3 також вийшов на двір, він побачив, що ОСОБА_2В, неправомірно застосував до співробітника батальйону ОСОБА_4 фізичну силу, а також спеціальні засоби у виді кайданків, намагався перешкодити цим неправомірним, на його думку, діям ОСОБА_2 Також скарга містить дані і про інші неправомірні дії командира батальйону ОСОБА_2, зокрема про безпідставне вирахування ним грошей з поліцейських.

Наказом Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 27.07.2017 № 899 призначено службове розслідування (арк.спр. 55).

Відповідач за скаргою ОСОБА_3 провів службове розслідування, результати якого викладені у висновку від 22 вересня 2017 року (далі - Висновок) (арк.спр. 86-93).

Згідно висновку, 6 травня 2017 року близько 08:00 підполковник поліції ОСОБА_2 оголосив шикування усього особового складу на подвір'ї території дислокації. З метою забезпечення виконання наказу командира, старший лейтенант поліції ОСОБА_5 зайшов до приміщення в якому розташована кімната проживання для працівників (позивача - в тому числі), та оголосив його та виявив, що ОСОБА_1 і ОСОБА_4 перебувають в стані алкогольного спяніння. Командир батальйону ОСОБА_2 та підполковник поліції ОСОБА_6 прибули в кімнату для проживання та застали працівників поліції ОСОБА_1 і ОСОБА_4 в стані алкогольного спяніння та наказали їм направитись до лікарні для медичного обстеження. Оскільки ОСОБА_4 не бажав виконувати наказ та поводився агресивно, ОСОБА_2 прийняв рішення застосувати до ОСОБА_4 спеціальні засоби у виді кайданків. ОСОБА_3 заважав командиру батальйону ОСОБА_2 надягти на ОСОБА_4 кайданки, застосовуючи при цьому фізичну силу, вимагав припинити протиправні дії та безпідставно критикував ОСОБА_2 з цього приводу. В КЛПУ «міському наркологічному диспансері м.Краматорська» лікарем-наркологом складено, в тому числі довідку від 06.05.2017 року №475, згідно якої ОСОБА_1, був мовчазний та мав різкий запах алкоголю з ротової порожнини на відстані. ОСОБА_1 не виконав вимогу ОСОБА_2, щодо проходження медичного обстеження, в звязку з чим було складено акт фіксації відмови від 06.05.2017 року. Також був складений акт про перебування на службі ОСОБА_1 в стані алкогольного спяніння від 06.05.2017 року. Опитаний в ході службового розслідування ОСОБА_1 пояснив, що 06.05.2017 року знаходився у тверезому стані, спиртні напої не вживав (арк.спр.88-90).

Зазначені обставини відповідач розцінив як порушення позивачем ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV (далі - Дисциплінарний статут), ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію" та вимог п.2 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України 9 листопада 2016 року № 1179 і зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 6 грудня 2016 р. за №1576/29706, в частині заборони поліцейському під час виконання службових обовязків перебувати на службі в нетверезому стані.

У висновку службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни керівництвом БПСП ОП "Миколаїв" ГУНП області від 22.09.2017р. вказано, що також підтверджує факт настання події саме 06.05.2017р..

Службове розслідування закінчене 22.09.2017 року, стягнення накладене 28.09.2017 року, а внесення змін до наказу про накладення стягнення 25.10.2017 року (за сплином місячного терміну після закінчення службового розслідування).

За результатами службового розслідування відповідач дійшов висновку про те, що обставини, викладені позивачем у своїй скарзі, щодо протиправної поведінки командира батальйону ОСОБА_2 не знайшли свого підтвердження, натомість сам позивач допустив порушення вимог вищезазначених нормативних актів.

28 вересня 2017 року відповідач за наслідками службового розслідування прийняв наказ № 879 о/с "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників БПСП ОП "Миколаїв" ГУНП області та скасування премії" (арк.спр. 96-99).

Як слідує з цього наказу, до позивача було застосовано дисциплінарне стягнення у виді попередження про неповну посадову відповідність, а також позбавлено премії за жовтень 2017 року в розмірі 100%.

25 жовтня 2017 року відповідач наказом № 967 о/с змінив попередній наказ в частині місяця, за який позивача позбавлено премії - замість жовтня, позивача позбавлено премії за вересень (арк спр. 101-102).

Вказані обставини визнані сторонами та суд не має обґрунтованого сумніву щодо їх достовірності.

Задовольняючи позовні вимоги судом першої інстанції зазначено, що відповідач не мав права притягати позивача до дисциплінарної відповідальності в рамках проведеного службового розслідування, оскільки воно проводилось відносно іншої особи. Також судом зазначено, що сам по собі факт накладення на позивача дисциплінарного стягнення, не є підставою для позбавлення його премії і не передбачений Положенням про преміювання в якості самостійної та/або обов'язкової підстави для де преміювання.

Судова колегія суду апеляційної інстанції вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, а висновки суду першої інстанції обґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про національну поліцію" у разі вчинення протиправних дій поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до статті 2 Дисциплінарного статуту, дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Відповідно до ст.7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку.

Статтею 14 Дисциплінарного статуту передбачено, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Частиною 1 ст. 14 Дисциплінарного статуту, зазначено, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Згідно ч. 4 ст. 14 Дисциплінарного статуту порядок проведення службового розслідування встановлюється Міністром внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України. що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 02.04.2013 за №541/23073.

Пунктом 2.1 вказаної Інструкції передбачено, що підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Пункт 2.5 Інструкції визначає, що підстави для призначення службового розслідування можуть міститися в службових документах осіб РНС, матеріалах перевірок, письмових зверненнях громадян України, осіб без громадянства та іноземців, депутатських запитах та зверненнях народних депутатів України, повідомленнях уповноважених органів досудового розслідування, заявах і повідомленнях інших правоохоронних органів, підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації або в інших документах, отриманих в установленому законодавством України порядку.

Пунктом 2.6 Інструкції визначено, що підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника.

З врахуванням зазначеного суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно ст.14 Дисциплінарного статуту службове розслідування проводиться з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, яка вчинила зазначений проступок.

Матеріалами справи встановлено, що Наказом Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 27.07.2017 № 899 призначено службове розслідування за фактом порушення службової дисципліни керівництвом БПСП ОП "Миколаїв" ГУ НП області відносно підполковника поліції ОСОБА_2, командира взводу №1 роти №1 підполковника поліції ОСОБА_6, а також 19 липня 2017 року майора поліції ОСОБА_7

Таким чинном відповідачем зазначеним Наказом №899 не було призначено до перевірки наявність порушень в діях саме ОСОБА_1

Згідно висновку службового розслідування, фактів порушень з боку особи, відносно якої розпочато службове розслідування, в даному випадку командира батальйону ОСОБА_2, встановлено не було, однак притягнуто до відповідальності ОСОБА_1

З огляду на викладене судова колегія як суд першої інстанції вважає, що у відповідача було відсутнє право в рамках цього ж службового розслідування притягати до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1, оскільки відносно нього не було призначено та проведено окремого службового розслідування.

Крім того матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 в ході проведення службового розслідування надавав пояснення за обставинами скарги на дії командира ОСОБА_2, які були вчинені, зокрема і щодо нього особисто.

Таким чином надаючи пояснення, позивач не міг усвідомлювати, що відносно нього проводиться службове розслідування і існує загроза притягнення його до дисциплінарної відповідальності, а тому не міг надавати пояснення саме щодо факту порушення ним службової дисципліни.

З огляду на зазначене Головним управлінням Національної поліції України в Миколаївській області було порушено вимоги Дисциплінарного статуту та Інструкції при накладенні на позивача дисциплінарного стягнення та його позбавлення премії.

Слід зазначити, що для застосування дисциплінарного стягнення має бути саме факт знаходження особи в станні алкогольного спяніння на службі або під час виконання службових обовязків.

Таким чином доводи апелянта щодо знаходження позивача в станні алкогольного спяніння судовою колегією не приймаються до уваги, оскільки відповідачем не було проведено окремого службового розслідування стосовно позивача, предметом якого був би факт знаходження ОСОБА_1 в станні алкогольного спяніння на службі або під час виконання службових обовязків.

Також правильним є висновок суду першої інстанції щодо протиправності наказів відповідача про позбавлення премії ОСОБА_1

Відповідно до ст. 12 Дисциплінарного статуту, на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Згідно Положення про преміювання поліцейських Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, затвердженого наказом ГУНП в Миколаївській області від 11 січня 2016 р. № 14, керівник органу чи підрозділу має право позбавляти поліцейського премії повністю або частково за: 1) невихід на службу без поважних причин; 2) уживання алкогольних напоїв (наркотичних речовин), прибуття на службу в нетверезому стані (у стані наркотичного спяніння); 3) порушення статутних правил несення служби у добовому наряді або під час патрулювання; 4) порушення вимог законів та інших нормативно-правових актів щодо збереження державної таємниці; 5) скоєння аварій, подій, повязаних із загибеллю людей з вини поліцейського під час виконання ними службових обовязків, чи кримінального правопорушення; 6) порушення вимог законів та інших нормативно-правових актів, які призвели до псування спеціальної техніки й озброєння, пошкодження майна, інших матеріальних збитків, а також завдали шкоди здоровю поліцейським або іншим особам (п. 3.2.).

Таким чином позбавлення премії не є видом дисциплінарних стягнень, які можуть накладатися на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни, які передбачені п.5 ст. 12 Дисциплінарного статуту.

Фактично відповідачем, окрім безпосередньо дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну посадову відповідність, за ті ж самі обставини позбавлено позивача і премії за вересень 2017 року в розмірі 100%.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що сам по собі факт накладення на позивача дисциплінарного стягнення не є підставою для позбавлення його премії і не передбачений Положенням про преміювання в якості самостійної та/або обов'язкової підстави для позбавлення преміювання.

Разом з тим у відповідності п. 3.4. Положення про преміювання, поліцейські позбавляються премії в повному обсязі або частково виключно за той календарний місяць, у якому вони допустили порушення (проступок) або стало відомо про порушення (проступок).

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції, що приймаючи оспорюваний наказ №879 о/с 28 вересня 2017 року Головне управління Національної поліції України в Миколаївській області незаконно позбавило позивача премії на майбутнє, тобто за жовтень 2017 року.

Також, Дисциплінарний статут не передбачає права органу чи посадової особи, які прийняли рішення про накладення дисциплінарного стягнення, вносити в них відповідні зміни, а тому змінюючи 25 жовтня 2017 року наказом № 967 о/с наказ № 879 о/с від 28 вересня 2017 року щодо місяця за який позбавлено премії позивача, відповідач також діяв поза межами своїх повноважень.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апелянт незаконо притягнув ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності в рамках службового розслідування проведеного відносно іншої особи, тому суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги.

Постанова суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обгрунтовані з посиланням на конкретні норми Законів України та відповідають чинному законодавству.

Доводи апелянта викладені у апеляційній скарзі зазначених висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні норм матеріального права.

За таких обставин, підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Оскільки судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 316 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Миколаївській області залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 04.12.2017 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду в порядку ст.328-331 КАС України.

Повний текст постанови складено та підписано 23.04.2018 року.

Головуючий: суддя Л.Є. Зуєва

суддя О.А. Шевчук

суддя А.Г. Федусик