Справа № 554/2246/18
Суддя: Микитенко В. М.
Дата ухвалення: 2018-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 19.04.2018 Справа № 554/2246/18
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

19 квітня 2018 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі головуючого судді Микитенка В.М., з участю секретаря Різник А.В., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №1 Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та скасування постанови серії БР №653046 від 27.03.2018 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.,

в с т а н о в и в:

03.04.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до інспектора роти №1 Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та скасування постанови серії БР № 653046 від 27.03.2018 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

В обґрунтування позовних вимог послався на те, що відповідач порушив процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення та не надав належних та допустимих доказів правопорушення. Зазначив, що 27.03.2018 року він, керуючи автомобілем НОМЕР_1, виїжджаючи з двору бульвару Богдана Хмельницького, 12а в м. Полтава, повернув на вулицю ОСОБА_3 та зупинився. Під час зупинки до нього підійшли працівники патрульної поліції та притягнули до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки. Порушення Правил дорожнього руху категорично заперечив, оскільки при виїзді та повороті ним наліво не було знаку «Зупинку заборонено». Надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надав суду письмові заперечення проти позову та просив відмовити у його задоволенні за безпідставністю.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінюючи зібрані докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке.

У відповідності до постанови БР № 653046 від 27.03.2018 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн. за ч.1 ст.122 КУпАП за те, що він 27.03.2018 року о 10.50 годин у місті Полтава по вул. О. Бідного, 14, керуючи автомобілем НОМЕР_1, здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чим порушив п.8.4 (в) ПДР, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП (а.с.4).

Виходячи з вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, у адміністративних справах про протиправність рішень дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з вимогами ч.3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують чи обтяжують відповідальність, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Вказані обставини, відповідно ст.33 КУпАП мають враховуватись і при накладенні адміністративних стягнень.

На підтвердження своїх пояснень позивач надав фотокартки, які доводять відсутність по ходу його руху будь-яких дорожніх знаків чи дорожньої розмітки, забороняючих зупинку транспортних засобів (а.с.15-16).

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

На необхідність справедливого розгляду справ звертає увагу і ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При вирішенні справи суд керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права і свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість держави (статті 3,8 Конституції України, ст.8 КАС України).

Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Зі змісту частини 3 ст.62 Конституції України убачається, що усі сумніви щодо доведеності вини особи слід тлумачити на її користь. Таке правозастосування стосується і суперечливості діючого законодавства (правил поведінки) всупереч засадам «юридичної визначеності».

Згідно з п.8.4 (в) Правил дорожнього руху України заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Виходячи з ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Частина 1 ст.122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, в тому числі за порушення правил зупинки.

Таке діяння із субєктивної сторони може бути вчинено за наявності вини у формі умислу або необережності. Умисним є діяння, коли особа усвідомлює протиправний характер свого діяння, передбачає його суспільно-шкідливі наслідки та бажає чи свідомо допускає їх настання. Необережним є діяння, коли особа передбачає суспільно-шкідливі наслідки свого діяння, але легковажно розраховує на їх відвернення або не передбачає таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (ст.ст.10,11 КУпАП).

У разі коли особа не передбачає суспільно-шкідливих наслідків свого діяння і не повинна була їх передбачити, таке діяння може розцінюватись як «казус», що виключає адміністративну відповідальність.

Пунктом 10.2 Правил передбачено, що виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній.

Правилами не передбачено обовязку водія безпосередньо при виїзді з прилеглої території за відсутності відповідної дорожньої розмітки пересвідчуватись у наявності дорожніх знаків, які знаходяться поза його видимістю, як не зобовязаний він і знати місце розташування усіх дорожніх знаків у місті.

Таким чином, відсутність по ходу руху ОСОБА_1 дорожніх знаків та дорожньої розмітки, що свідчать про заборону зупинки, виключає його вину, як основну ознаку субєктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

За таких обставин, оскаржувана постанова прийнята без урахування усіх обставин, що мають значення для вирішення справи, у звязку з чим підлягає скасуванню.

Згідно з ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, в тому числі, скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

Враховуючи, що відповідач не довів правомірності винесеної ним постанови, вона підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю за відсутності в діянні позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 2,6,77, 134, 242-246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії інспектора роти №1 Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_4 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

Постанову БР №653046 від 27.03.2018 року про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст.122 КУпАП скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Октябрський районний суд м. Полтави протягом 10 днів.

Суддя В. М. Микитенко