Справа № 807/132/18
Суддя: Калинич Я. М.
Дата ухвалення: 2018-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

25 квітня 2018 року м. Ужгород№ 807/132/18
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої - судді Калинич Я.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,-

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області (далі ГУ ДФС у Закарпатській області) звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі відповідач, ФОП ОСОБА_1О.) про стягнення податкового боргу по платежу 501805400 «Єдиний податок з фізичних осіб» у розмірі 7863,91 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що станом на 25.01.2018 року за відповідачем по платежу 501805400 «Єдиний податок з фізичних осіб» рахується податковий борг у розмірі 7863,91 грн. Вжиті контролюючим органом заходи стягнення податкового боргу, зокрема, надіслання податкової вимоги, не спричинили його погашення, а тому позивач просить стягнути вказану суму заборгованості з відповідача.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2018 року було відкрито спрощене позовне провадження в даній адміністративній справі без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалу про відкриття провадження в адміністративній справі відповідач міг отримати, однак така повернулася до суду із зазначенням причини недосилання такої: «за закінченням терміну зберігання» (а.с.32). Відповідач, відповідно, предявлені позовні вимоги не оспорив, відзив на позов та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, а тому суд вважає можливим розглянути справу за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VIII, діє з 15.12.2017 року, далі - КАС України), у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного:

Судом встановлено, що відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 внесений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та зареєстрований за адресою: 88000, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідачем до податкового органу було подано:

- звітну податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи-підприємця від 09.11.2016 року № за три квартали 2016 року із самостійно задекларованою сумою єдиного податку до сплати у розмірі 5428,00 грн. (а.с.14-15), однак зазначена сума податку відповідачем сплачена частково у розмірі 2185,56 грн. Отже, залишок несплаченої суми становить 3242,44 грн.

- звітну податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи-підприємця від 09.02.2017 року № за 2016 рік із самостійно задекларованою сумою єдиного податку до сплати у розмірі 3071,61 грн. (а.с.16-17) Проте, зазначена сума податку залишається відповідачем несплаченою у повному обсязі;

- звітну податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи-підприємця від 11.05.2017 року № за перший квартал 2017 року із самостійно задекларованою сумою єдиного податку до сплати у розмірі 500,00 грн. (а.с.18-19) Проте, зазначена сума податку залишається відповідачем несплаченою у повному обсязі.

- звітну податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи-підприємця від 09.08.2017 року № за півріччя 2017 року із самостійно задекларованою сумою єдиного податку до сплати у розмірі 500,00 грн. (а.с.20-21) Проте, зазначена сума податку залишається відповідачем несплаченою у повному обсязі.

- звітну податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи-підприємця від 09.11.2017 року №73164 за три квартали 2017 року із самостійно задекларованою сумою єдиного податку до сплати у розмірі 500,00 грн. (а.с.22-23) Проте, зазначена сума податку залишається відповідачем несплаченою у повному обсязі.

Згідно п.56.11 ст.56 Податкового кодексу України (далі - ПКУ), із змінами та доповненнями, не підлягає оскарженню грошове зобовязання, самостійно визначене платником податків.

Відповідно до п.57.1. ст.57.3 ПКУ, платник податків зобовязаний самостійно сплатити суму податкового зобовязання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) податковий борг - сума узгодженого грошового зобовязання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобовязання.

Пунктом 16.1 статті 16, пунктом 36.1 статті 36, пунктом 38.1 статті 38 ПК України передбачено, що платники податків зобовязані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом; податковим обовязком визнається обовязок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом; виконанням податкового обовязку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобовязань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до підпункту пункту 10.1.2. пункту 10.1 статті 10 ПК України єдиний податок відноситься до місцевих податків.

Згідно з пунктом 54.1 статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобовязання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобовязання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 293.1 статті 293 ПК України передбачено, що ставки єдиного податку для платників першої групи встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - прожитковий мінімум), другої групи - у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), третьої групи - у відсотках до доходу (відсоткові ставки).

Пунктом 295.3 статті 295 ПК України встановлено, що платники єдиного податку третьої групи сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.

У відповідності до ст. 129 Податкового кодексу України, відповідачу по платежу НОМЕР_2 «Єдиний податок з фізичних осіб» було проведено нарахування пені у розмірі 49,86 грн., яка залишається ним несплаченою в повному обсязі.

Приписами статті 59 ПКУ зазначено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобовязання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

В силу пп. 14.1.153 п. 14.1 ст. 14 даного Кодексу податкова вимога - письмова вимога органу державної податкової служби до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

У звязку з несплатою узгоджених сум відповідачу на підставі п.59.1. ст. 59 ПКУ, було виставлено податкову вимогу від 30.11.2016 року №2348-17 (а.с.24) про наявність податкового боргу за узгодженими податковими зобовязаннями, яка була направлена на адресу відповідача засобами поштового звязку рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, однак даний лист був повернутий на адресу податкового органу у відповідності до довідки Ф.20 «за закінченням терміну зберігання» (а.с.27, на звороті).

Пунктом 95.1 статті 95 ПК України передбачено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Відповідно до пунктів 95.2, 95.3 статті 95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органом, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Пунктом 87.11 статті 87 ПК України визначено, що орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Таким чином, оскільки за відповідачем рахується заборгованість зі сплати єдиного податку з фізичних осіб в сумі 7863,91 грн., щодо наявності та розміру якої відповідачем не подано відзиву на позов, не надано доказів її погашення, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення зазначеної заборгованості у вказаному розмірі підлягають до задоволення.

Згідно ч. 2 ст. 139 КАС України, судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (88000, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до державного (місцевого) бюджету за відповідним кодом бюджетної класифікації податковий борг у 7863,91 грн. (сім тисяч вісімсот шістдесят три гривні 91 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені пп. 15.5 п. 15 Розділу VII КАС України).

СуддяОСОБА_2