Справа № 804/801/18
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2018-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2018 року Справа № 804/801/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого суддіОСОБА_1
при секретарі судового засіданняОСОБА_2
за участю представників сторін:
від позивача: ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення №000214/04-36-40-05/НОМЕР_1 від 26.12.2017р.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернулася з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області та просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення прийняте Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області №000214/04-36-40-05/НОМЕР_1 від 26.12.2017р. про застосування до позивача фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що посадовими особами контролюючого органу оспорюване рішення було прийнято на підставі акту фактичної перевірки від 11.12.2017р., за висновками якого було встановлено продаж алкогольних напоїв без придбання відповідної ліцензії. Позивач з вказаними висновками та з прийнятим рішенням не погоджується посилаючись на те, що посадові особи не повідомили її про проведення перевірки, не предявили ні наказу, ні направлень на перевірку, ні службових посвідчень, не повідомили позивача про підстави перевірки, не зясували обставини справи, не було надано на підпис акт перевірки, всупереч вимогам п.п. 80.2.1, 80.2.2, 80.2.3, 80.2.4 п.80.2, п.80.7 ст.80, п.81.1 ст.81, ст. 86 Податкового кодексу України, оскільки зміст акту фактичної перевірки від 11.12.2017р. не був наданий для підпису, а тому її підпис в акті відсутній, а також відсутні і дані про свідків, які б підтвердили обставини зазначені в акті та їх підписи. За викладеного, позивач вважає, що відповідач порушив порядок проведення перевірки, що призвело до винесення рішення, яке суперечить діючому законодавству.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, про причину неявки не повідомив, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином 16.02.2018р., що підтверджується наявною в матеріалах розпискою представника відповідача (а.с.52).

Разом з тим, 16.02.2018р. представником відповідача до канцелярії суду були подані письмові заперечення, у яких відповідач просив у задоволенні даного адміністративного позову відмовити повністю посилаючись на те, що фактична перевірка позивача була проведена на підставі листа Покровської районної в місті ради щодо порушень законодавства у сфері обігу підакцизних товарів у торгівельному обєкті за адресою: м. Кривий Ріг, мкр. Індустріальний, 77Б, кафе «Айсберг», де здійснює діяльність ФОП ОСОБА_4, пп.75.1.3 п.75.1 ст.75, пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України, наказу №6770-п від 28.11.2017р. та направлень від 28.11.2017р. №13019, 13020. Вказана фактична перевірка була розпочата лише після вручення позивачеві вищевказаних наказу та направлень, про що свідчить підпис позивача у направленнях. У ході проведення перевірки вищевказаного павільйону було встановлено реалізацію позивачем 100гр. горілки «Medoff», про що складено акт від 11.12.2017р., який був підписаний позивачем без зауважень. За наслідками проведеної перевірки до позивача було застосовано штрафні санкції у розмірі 17000,00 грн. за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії про що було прийняте оспорюване рішення на підставі ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного, плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а тому вважає, що фактична перевірка позивача проведена з дотриманням чинного законодавства та штрафна санкція застосована обґрунтовано.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), належним чином повідомленого про судове засідання, без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи.

Враховуючи наведене, належне повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, строки вирішення спору, встановлені ст. 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності представника відповідача відповідно до вимог п.1 ч.3 ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням поданого представником відповідача письмового відзиву на позовну заяву.

У ході судового розгляду справи та із наданих документів судом встановлені наступні обставини у справі.

ОСОБА_4 зареєстрована як фізична особа-підприємець виконавчим комітетом Криворізької міської ради Дніпропетровської області 01.09.2010р., перебуває на обліку у Криворізькій північній ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області, що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію від 01.09.2010р., копією довідки про взяття на облік платника податків від 03.09.2010р. №10552 (а.с.12,37).

14.11.2017р. контролюючим органом було отримано інформацію, викладену у листі Виконавчого комітету Покровської районної в місті ради про те, що при проведенні моніторингу обєктів бізнесу встановлені факти здійснення незаконного обігу алкогольних напоїв та пива без наявності ліцензії: ОСОБА_4 за адресою: кафе «Айсберг», мкр. Індустріальний, 77Б, у якому орган місцевого самоврядування просив вжити заходів відповідно до повноважень, що підтверджується копією відповідного листа (а.с.44).

28.11.2017р. на підставі пп.75.1.3 п.75.1 ст.75, пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України, наказу №6770-п від 28.11.2017р. відповідачем були видані направлення на перевірку посадовими особами відповідача, які були 08.12.2017р. предявлені позивачеві під підпис, що підтверджується змістом відповідних направлень (а.с.38-39).

08.12.2017р. після предявлення позивачеві вказаних вище направлень, посадовими особами відповідача у присутності позивача було проведено фактичну перевірку за результатом якої був складений акт №32070/04-36-40-05/НОМЕР_1 від 11.12.2017р., за висновками якого було встановлено порушення ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного, плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» №481/95 (далі Закон №481/95), а саме: здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями без придбання відповідної ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, зокрема, встановлено продаж позивачем 0,1 л. горілки «Medoff» за ціною 20,00 грн., що підтверджується змістом акту перевірки (а.с. 32-34).

За вказане вище порушення на підставі наведеного акту контролюючим органом 26.12.2017р. було прийнято рішення №000214/04-36-40-05/НОМЕР_1 про застосування до позивача штрафу за продаж алкогольних напоїв без відповідної ліцензії у розмірі 17000,00 грн., що підтверджується копією відповідного рішення (а.с.13,45-46).

Позивач просить визнати протиправним та скасувати вищевказане рішення посилаючись на те, що воно прийнято з порушенням порядку проведення фактичної перевірки, зокрема, без предявлення жодного з документів, передбачених п.80.2 ст.80, п.81.1 ст.81, ст.86 Податкового кодексу України, а тому вважає, що оспорюване рішення за таких підстав підлягає безумовному скасуванню.

Заслухавши представника позивача, який брав участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини справи, перевіривши доводи та давши їм належну правову оцінку, проаналізувавши норми чинного законодавства України, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для задоволення даного позову, виходячи з наступного.

Порядок, умови та підстави проведення фактичних перевірок врегульовуються нормами Податкового кодексу України.

Так, згідно п.п 75.1.3 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України визначено, що контролюючі органи мають право проводити перевірки, зокрема, фактичні перевірки.

За приписами п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України встановлено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника.

Згідно п.80.2. ст.80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки.

Однією із підстав для проведення фактичної перевірки є, зокрема, отримання контролюючим органом в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а саме: щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи; отримання інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку зберігання та обігу спирту, алкогольних напоїв п.п.80.2.2, п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України.

У відповідності до п.80.7 ст.80 Податкового кодексу України фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб субєкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

Порядок оформлення результатів фактичної перевірки встановлено ст. 86 цього Кодексу, зокрема, що результати перевірки оформлюються у виді акта, який підписується посадовими особами контролюючого органу та платником податків або їх законними представниками, підписаний акт надається платнику податків, який зобовязаний його підписати.

При цьому, у разі незгоди платників податків з висновками акта такий платник зобовязаний підписати такий акт перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта або окремо у строки, передбачені цим Кодексом п.86.1 ст.86 Податкового кодексу України.

Пунктом 80.1 ст.80 Податкового кодексу України передбачено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Зокрема, п.81.1 ст.80 Податкового кодексу України передбачено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення фактичної перевірки за наявності підстав для її проведення, визначених цим Кодексом, та за умови предявлення таких документів, а саме: направлення на перевірку; копії наказу про проведення перевірки; службових посвідчень осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення платнику податків або його уповноваженому представнику вищевказаних документів є підставою для недопущення посадових осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки.

Аналізуючи вказані наведені норми податкового законодавства, можна дійти висновку, що однією з підстав для проведення фактичної перевірки є отримання контролюючим органом інформації про можливі порушення законодавства в частині обігу спирту, алкогольних напоїв, наявності у субєктів господарювання патентів, ліцензій, при цьому, фактична перевірка проводиться за умови предявлення платнику податків направлення на перевірку, копії наказу про проведення перевірки, службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки. Водночас, вищенаведеними нормами встановлено, що фактична перевірка здійснюється без попередження такого платника податків.

Як свідчать матеріали справи, підставами для проведення фактичної перевірки було звернення (інформація) Виконавчого комітету Покровської районної в місті ради про встановлення фактів незаконного обігу алкогольних напоїв та пива без наявності ліцензії щодо позивача - ОСОБА_4 у кафе «Айсберг» мкр. Індустріальний, 77Б (а.с.44).

Також судом встановлено, що на підставі вищевказаного звернення контролюючим органом було прийнято наказ №6770-п від 28.11.2017р. про проведення фактичної перевірки позивача та виписані два направлення на перевірку №13019, 13020 від 28.11.2017р. на посадових осіб ОСОБА_5, ОСОБА_6 (а.с.38-39).

При цьому, вказані направлення та наказ на проведення фактичної перевірки №6770-п були предявлені позивачеві особисто 08.12.2017р., про що свідчить підпис позивача у наведених вище направленнях (а.с.38-39).

Позивач, отримавши вказані вище направлення та наказ допустила вищевказаних посадових осіб відповідача до проведення фактичної перевірки, що підтверджується матеріалами справи та не спростовано представником позивача жодними доказами у ході судового розгляду справи.

Таким чином, зазначені обставини допуску позивачем до перевірки посадових осіб відповідача також свідчать про дотримання посадовими особами відповідача порядку проведення перевірки, встановленого ст.81 Податкового кодексу України.

Також судом встановлено, що за результатами фактичної перевірки позивача посадовими особами відповідача було виявлено порушення позивачем ст.15 Закону України №481/95, а саме: реалізацію 0,1л. горілки «Меdoff» за ціною 20,00 грн. без відповідної ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, про що був складений відповідний акт від 11.12.2017р., який складений у присутності позивача та був підписаний в тому числі і платником податків позивачем ОСОБА_4 без зауважень, що підтверджується змістом наявного в матеріалах справи акту перевірки (а.с. 32-34).

Окрім того, позивачем до вищевказаного акту перевірки були надані і письмові пояснення у яких позивач пояснила, що при продажу ста грам горілки «Меdoff» за ціною 20,00 грн. вона не видала чек через відсутність касового апарату. Про те, що заборонено продавати алкогольні напої без придбання ліцензії вона не знала, так як нещодавно відкрилась. У подальшому зобовязалась придбати касовий апарат та ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, вказані пояснення також підписані 08.12.2017р. позивачем ОСОБА_4 (а.с.40).

Таким чином, із наданих наведених копій документів судом встановлено факт продажу позивачем 0,1 л. горілки «Меdoff» 08.12.2017р., що підтверджено вищенаведеними поясненнями самої ОСОБА_4 позивача, яка у ході фактичної перевірки підписала акт без зауважень, погодилася із виявленими порушеннями, зобовязалась усунути порушення та придбати відповідну ліцензію на роздрібну торгівлю алкоголем, а тому суд приходить до висновку, що вказані факти були визнані позивачем та не потребували додаткового підтвердження двох свідків, на які посилається представник позивача у ході судового розгляду справи.

За таких обставин, всі доводи представника позивача щодо відсутності факту продажу позивачем 0,1 л. горілки «Медофф» спростовуються вищенаведеними доказами, у тому числі і письмовими поясненнями самої позивачки - ОСОБА_4 (а.с.40).

Також, матеріалами справи підтверджено і факт предявлення перед проведенням фактичної перевірки позивачеві копії наказу на проведення перевірки, направлень на перевірку разом зі службовими посвідченнями про що свідчать особисті підписи позивача 08.12.2017р. (а.с.38-39).

Зазначені наведені факти предявлення позивачеві під підпис вищевказаних направлень, копії наказу перед проведенням фактичної перевірки представником позивача жодними доказами не спростовані.

Не надано позивачем і доказів не допуску вказаних посадових осіб відповідача до проведення перевірки внаслідок непредявлення направлень, наказу та службових посвідчень у відповідності до вимог ст.81 Податкового кодексу України, навпаки, позивач допустила посадових осіб відповідача до перевірки, якими був складений відповідний акт, що також підтверджує факти дотримання посадовими особами відповідача порядку проведення фактичної перевірки.

Не беруться судом до уваги і доводи представника позивача про те, що її не було повідомлено про проведення перевірки та про її підстави, оскільки вказане твердження не відповідає дійсності, так як позивачеві перед проведенням перевірки були предявленні направлення на перевірку та наказ, які містять підстави для її проведення (а.с.38-39).

При цьому, є безпідставними і посилання позивача на те, що її повинні були повідомити посадові особи відповідача про перевірку заздалегідь, так як фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) згідно п.80.1 ст.80 Податкового кодексу України.

За викладених обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість застосування до позивача штрафних санкцій у сумі 17000,00 грн. за реалізацію алкогольних напоїв без відповідної ліцензії за оспорюваними рішеннями, що відповідає вимогам абз.5 ч.2 ст.17 Закону №481/95, за яким передбачено застосування штрафів до субєктів господарювання за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності ліцензії.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

В той же час, і ч.1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов'язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.

Представником позивача у ході судового розгляду справи не було надано суду жодних доказів та не наведено жодних підстав, які б свідчили про протиправність прийнятого контролюючим органом оспорюваного рішення про застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу з урахуванням наведених вище встановлених судом обставин та аналізу норм чинного законодавства України.

При цьому, судом не можуть бути прийняті до уваги та покладені в основу даного рішення посилання представника позивача на норми Кодексу України про адміністративні правопорушення, з огляду на те, що питання притягнення до адміністративної відповідальності позивача за вказаним Кодексом не позбавляє обовязку контролюючий орган приймати рішення на підставі норм податкового законодавства, а саме: за порушення позивачем норм Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Є безпідставними і посилання представника позивача на порушення посадовими особами відповідача порядку проведення перевірки, а саме: неповідомлення про підстави проведення перевірки, не предявлення документів, визначених ст.81 Податкового кодексу України, а також і відсутність підпису позивача в акті перевірки, оскільки дані твердження спростовуються дослідженими судом документами та встановленими обставинами у даній справі про предявлення позивачеві всіх документів передбачених ст.81 Податкового кодексу України, факт підписання позивачем акту підтверджується змістом копії акту, наданого відповідачем (а.с.32-34).

Разом з тим, відповідачем надано суду достатньо доказів, які свідчать про обґрунтованість прийняття оспорюваного рішення про застосування до позивача фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. за продаж алкогольних напоїв без придбання відповідної ліцензії з урахуванням вимог ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши правомірність наведеного вище рішення про застосування фінансових санкцій у відповідності до вимог ч. 2 ст. 2 вказаного Кодексу, суд приходить до висновку, що оспорюване рішення є правомірним та таким, що прийнято у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, обґрунтовано, з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для задоволення даного адміністративного позову, а тому у його задоволенні слід відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України лише при задоволенні позову судові витрати покладаються на субєкта владних повноважень.

Однак, виходячи з того, що у суду відсутні підстави для задоволення даного позову, то і судові витрати позивача по сплаті судового збору не підлягають стягненню з відповідача субєкта владних повноважень.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення №000214/04-36-40-05/НОМЕР_1 від 26.12.2017р. відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, або протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення ( у разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини рішення) відповідно до вимог ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України та у порядку, встановленому п.п.15.1 п.15 Розділу УІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складене - 19.03.2018р.

Суддя ОСОБА_1