Справа № 2а-9067/11/2670
Суддя: Анцупова Т.О.
Дата ухвалення: 2018-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

18 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 2а-9067/11/2670

адміністративне провадження № К/9901/1905/18, К/9901/1907/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Анцупової Т. О.,

суддів: Кравчука В. М., Стародуба О. П.,

розглянувши у письмовому провадженні у касаційній інстанції адміністративну справу № 2а-9067/11/2670

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ побуту» до Державної житлово-комунальної інспекції в м. Києві, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в м. Києві про визнання протиправними та скасування пунктів припису

за касаційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 травня 2014 року (у складі судді Арсірія Р. О.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2014 року (у складі колегії суддів Кузьменка В. В., Шурка О. І., Степанюка А. Г.), установив:

І. ПРОЦЕДУРА

1. У червні 2011 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Світ побуту» звернулося до суду з адміністративним позовом до Державної житлово-комунальної інспекції в м. Києві, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в м. Києві, у якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 14 квітня 2014 року, просило:

- визнати протиправною діяльність Державної житлово-комунальної інспекції в м. Києві в особі заступника начальника Державної житлово-комунальної інспекції в м. Києві Шутової Людмили Вікторівни під час проведення позапланової перевірки позивача, здійсненої у період з 17 травня 2011 року по 30 травня 2011 року «стосовно дотримання вимог законодавства, стандартів, нормативів, норм, порядків і правил щодо утримання, обслуговування житлового фонду, формування цін/тарифів на послуги з утримання будинку та прибудинкової території» в частині перевищення під час проведення перевірки питань, необхідність перевірки яких стала підставою для проведення відповідно до виданого направлення, а також залучення до проведення перевірки по сторонніх осіб, внаслідок чого було порушено принцип об'єктивності та неупередженості здійснення державного нагляду (контролю);

- визнати протиправними і скасувати п. 3, 4, 5 та 6 припису Державної житлово-комунальної інспекції в м. Києві від 31 травня 2011 року № 32.

2. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що Державною житлово-комунальною інспекціє в м. Києві в порушення діючих законодавчих норм, на підставі недостовірних даних, викладених в акті перевірки, складено протиправний припис про усунення порушень, виявлених під час здійснення позапланової перевірки, що призвело до порушення прав та законних інтересів позивача.

3. 03 квітня 2014 року до участі у справі в якості другого відповідача залучено Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю в м. Києві.

4. Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 травня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2014 року, позовні вимоги задоволено частково; визнано протиправними та скасовано п. 3, 4, 5 та 6 припису Державної житлово-комунальної інспекції в м. Києві № 32 від 31 травня 2011 року; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

5. Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до Вищого адміністративного суду України, в яких посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просять скасувати постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 травня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2014 року у задоволеній частині позову та прийняти нове рішення про відмову у позові.

6. Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 03 жовтня 2014 року відкрито касаційні провадження за вказаними касаційними скаргами.

7. 05 січня 2018 року касаційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 травня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2014 року у справі № 2а-9067/11/2670 передано для розгляду до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

8. Ухвалою Верховного Суду від 05 лютого 2018 року вказані касаційні скарги прийняті до провадження та об'єднані в одне провадження для їх спільного розгляду і вирішення. Цією ж ухвалою справу призначено до касаційного розгляду у судовому засіданні 28 лютого 2018 року з повідомленням сторін з огляду на наявність клопотань скаржників про участь у судовому засіданні суду касаційної інстанції.

9. 28 лютого 2018 року розгляд справи не відбувся у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю головуючого.

10. Ухвалою Верховного Суду від 01 березня 2018 року справу призначено до касаційного розгляду в судовому засіданні на 28 березня 2018 року.

11. Ухвалою Верховного Суду від 28 березня 2018 року у зв'язку з неявкою у судове засідання представників сторін розгляд справи відкладено до 18 квітня 2018 року.

12. Станом на дату ухвалення даного судового рішення учасники справи відзиви на касаційну скаргу до суду касаційної інстанції не надійшли.

13. 18 квітня 2018 року представники сторін у судове засідання повторно не з'явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином. На підставі ст. 345 КАС України колегія суддів вирішила проводити розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

14. Судами попередніх інстанцій встановлено, що 21 березня 2011 року мешканцями житлового будинку, який знаходиться за адресою м. Київ, вул. Маршала Тимошенка, 13а, зокрема ОСОБА_3, ОСОБА_2, подано колективну скаргу начальнику Державної житлово-комунальної інспекції в м. Києві з проханням провести перевірку ТОВ «Світ побуту» щодо дотримання вимог законодавства України у житлово-комунальній сфері, стандартів, нормативів, норм, порядків і правил щодо нарахування плати мешканцям вказаного будинку за житлово-комунальні послуги.

15. 30 травня 2011 року заступником начальника Державної житлово-комунальної інспекції в м. Києві складено акт № 35 про результати позапланової перевірки ТОВ «Світ побуту», здійсненої в період з 17 травня 2011 року по 30 травня 2011 року стосовно дотримання вимог законодавства, стандартів, нормативів, норм, порядків і правил щодо утримання, обслуговування житлового фонду, формування цін/тарифів на послуги з утримання будинку та прибудинкової території.

16. На підставі акту № 35 відповідачем прийнято припис від 31 травня 2011 року № 32 про усунення порушень, виявлених під час здійснення позапланової перевірки, яким зафіксовано, що під час перевірки позивача виявлені порушення вимог законодавства, стандартів, нормативів, норм, порядків і правил у сфері житлово-комунального господарства, у зв'язку з чим позивача зобов'язано, зокрема:

- п. 3 - здійснювати нарахування мешканцям, які не мають квартирних засобів обліку води, плату за послуги проводити з врахуванням показань будинкового засобу обліку води;

- п. 4 - здійснювати нарахування мешканцям плати за послуги централізованого опалення з врахуванням показань будинкового засобу обліку теплової енергії;

- п. 5 - здійснити мешканцям перерахунок плати з моменту введення тарифу і до закінчення його дії за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за виявленими порушенням п. 6, 15, 35 Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкових територій затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 05 року № 560 (чинного на момент розрахунку тарифу) та п. 2 Розділу 1, параграфу 33 Типових норм часу та норм обслуговування для робітників і виробничого персоналу, зайнятих утриманням житлового фонду, затверджених Наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 4 серпня 1997 року № 59;

- п. 6 - повернути мешканцям безпідставно одержані кошти внаслідок здійсненого донарахування плати за послуги з централізованого опалення за 2009-2010 роки.

17. Непогоджуючись із порядком, мотивами та підставами прийняття вказаного припису, позивач звернувся до суду із адміністративним позовом.

ІІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

18. Суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, приймаючи рішення про відмову у задоволенні частини позовних вимог щодо визнання протиправною діяльність Державної житлово-комунальної інспекції в м. Києві в особі заступника начальника Державної житлово-комунальної інспекції в м. Києві Шутової Людмили Вікторівни під час проведення позапланової перевірки, зазначив про ненадання сторонами для дослідження та надання оцінки будь-яких доказів на підтвердження чи спростування доводів позивача щодо протиправної діяльності відповідача-1 в особі заступника начальника Державної житлово-комунальної інспекції в м. Києві Шутової Людмили Вікторівни під час проведення позапланової перевірки позивача, здійсненої у період з 17 травня 2011 року по 30 травня 2011 року в частині перевищення під час проведення перевірки питань, необхідність перевірки яких стала підставою для проведення відповідно до виданого направлення, а також залучення до проведення перевірки сторонніх осіб, внаслідок чого було порушено принцип об'єктивності та неупередженості здійснення державного нагляду (контролю).

19. В частині задоволених позовних вимог про визнання протиправними і скасувати п. 3, 4, 5 та 6 припису Державної житлово-комунальної інспекції в м. Києві від 31 травня 2011 року № 32, суди зазначили, що на момент прийняття оскаржуваного припису відповідач-1 був ліквідований, а відповідач-2 самоусунувся від доказування правомірності прийнятого відповідачем-1, правонаступником якого він є, оскаржуваного припису № 32 від 31 травня 2011 року, а також спростування доводів позивача щодо його протиправності.

20. Суди попередніх інстанцій в своїй оцінці виходили з наступного. Постановою Кабінету Міністрів України від 28 березня 2011 року № 346 «Про ліквідацію урядових органів» ліквідовано Державну житлово-комунальну інспекцію.

21. Указом Президента України від 08 квітня 2011 року № 439/2011 установлено, що Державна архітектурно-будівельна інспекція України є правонаступником прав та обов'язків, зокрема, Державної житлово-комунальної інспекції, а також затверджене Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, яким визначено, що інспекція реалізує свої повноваження, зокрема, через свої територіальні органи.

22. Постановою Кабінету Міністрів України «Про утворення територіальних органів Державної архітектурно-будівельної інспекції» від 23 травня 2011 року № 549 утворено територіальний орган - Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві.

23. Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві стверджувала, що, як на момент винесення оскаржуваного припису, так і на час розгляду справи він не наділений повноваженнями щодо нагляду та контролю стосовно дотримання товариствами стандартів, нормативів, норм, порядків і правил у сфері житлово-комунального господарства.

24. Судом першої інстанції зазначено, що відповідачем-2, як суб'єктом владних повноважень, не виконаний обов'язок щодо доказування з урахуванням вимог встановлених ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

25. Апеляційним судом також зазначено, що згідно з направленням на проведення перевірки від 10 травня 2011 року № 57-23/26 предметом перевірки та переліком питань було: «дотримання вимог законодавства, стандартів, нормативів, норм, порядків і правил щодо утримання, обслуговування житлового фонду, формування цін/тарифів на послуги з утримання зазначеного будинку та прибудинкової території».

26. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України від 05 квітня 2007 року № 877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», під час проведення позапланового заходу з'ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов'язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення державного нагляду (контролю).

27. У свою чергу, переліком питань, визначених для перевірки: «фактичні послуги, які надаються мешканцям будинку № 13-А по вул. М. Тимошенка та їх вартість. Формування тарифу на послуги з утримання будинку та прибудинкової території за адресою: вул. М. Тимошенка, 13-а. Укладення договорів з мешканцями будинку на житлово-комунальні послуги», що є порушенням вказаної вище норми.

28. Припис від 31 травня 2011 року № 23 також стосується правильності нарахування плати за такі житлово-комунальні послуги як водопостачання та централізоване опалення.

29. За висновками апеляційного суду, послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій є окремим видом житлово-комунальних послуг на ряду із комунальними послугами (в тому числі, водопостачання та централізоване опалення), отже під час проведення перевірки було перевищено надані повноваження та зроблено висновки щодо питань, які не були включені в предмет перевірки та перелік питань, що повинні були розглядатися під час її проведення.

30. Внаслідок цього суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що пункти 3, 4, 6 припису складені з порушенням вимог ч. 1 ст. 6 Закону № 877-V.

31. Відповідно до ч. 7 ст. 7 Закону № 877-V припис, розпорядження або інший розпорядчий документ про усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу, складається на підставі акта, який складено за результатами здійснення планового заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства.

32. Припис - обов'язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб'єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб'єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку (ч. 8 ст. 7 Закону).

33. Згідно із ч. 6 ст. 7 Закону № 877-V, посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб'єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства.

34. Апеляційним судом зазначено, що в акті відсутній детальний опис виявлених порушень, а саме, в чому саме полягають такі порушення: на основі яких саме відомостей (документів) ґрунтуються висновки про порушення вимог законодавства, їх детальні розрахунки, тощо.

35. Висновки щодо безпідставного здійснення донарахування мешканцям плати за послуги з централізованого опалення за 2009-2010 роки є нічим не обґрунтованими та непідтвердженими.

36. TOB «Світ побуту» за період з 2009 по 2010 роки не здійснювало жодних донарахувань мешканцям плати за послуги з централізованого опалення, що підтверджується довідкою TOB «Світ побуту» від 11 квітня 2014 року.

37. За наведених обставин, суди дійшли висновку щодо наявності підстав для скасування відповідних пунктів оспорюваного припису.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

38. У касаційних скаргах скаржники зазначають, що:

- оскаржуваний припис стосується не лише ТОВ «Світ побуту», а й мешканців житлового будинку, оскільки приписом фактично було безпосередньо підтверджено незаконність та неправомірність дій ТОВ «Світ побуту» щодо утримання, обслуговування, управління вказаним будинком, включаючи численні порушення при нарахуванні плати мешканцям будинку за житлово-комунальні послуги;

- рішення суду першої інстанції винесено за відсутності мешканців будинку, зокрема скаржників, та вирішено питання про права, свободи, інтереси чи обов'язки як скаржників, так і інших мешканців будинку;

- на момент винесення оскаржуваного припису, тобто 31 травня 2011 року, Державна житлово-комунальна інспекція у м. Києві була цілком правомочним органом на винесення оскаржуваного припису, оскільки її правонаступник - Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві ще не існував і вказана Інспекція цілком правомірно здійснювала покладені на неї функції до моменту створення її правонаступника та передачі йому її повноважень;

- згідно із ч. 2 ст. 104 Цивільного кодексу України юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Із витягу Єдиного державного реєстру юридичних осіб і фізичних осіб-підприємців, отриманого з веб-порталу Державного підприємства «Інформаційно-ресурсний центр» випливає, що запис про державну реєстрацію припинення Державної житлово-комунальної інспекції у м. Києві зроблено 21 лютого 2012 року. Тобто до 21 лютого 2012 року вказана особа фактично була повноважною на винесення будь-яких рішень відповідно до її повноважень;

- судами попередніх інстанцій було безпідставно та незаконно скасовані відповідні пункти оспорюваного припису без дослідження змісту оскаржуваних пунктів припису та без аналізу усіх фактичних обставин справи та доданих до справи доказів; висновки судів щодо наявності підстав для задоволення позову у відповідній частині прямо суперечать фактичним обставинам справи, які чітко підтверджують виявлені та зафіксовані у приписі порушення;

- висновки апеляційного суду про відсутність у акті перевірки від 30 травня 2011 року № 35 детального опису виявлених під час перевірки порушень є безпідставними;

- суди попередніх інстанцій прийняли необґрунтовані та помилкові рішення про визнання протиправними і скасування п. 3, 4, 5 та 6 припису Державної житлово-комунальної інспекції в м. Києві № 32 від 31 травня 2011 року.

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

39. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених ст. 341 Кодексу адміністративного судочинства України, а також надаючи оцінку правильності застосування судами норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.

40. Відповідно до положень ст. 159 КАС України (в редакції до 15 грудня 2017 року, що була чинна на момент прийняття оскаржуваних судових рішень) законним є рішення, ухвалене відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

41. Колегія суддів вважає, що рішення судів попередніх є такими, що не відповідають вимогам ст.159 КАС України щодо законності та обґрунтованості судового рішення, висновки щодо задоволення позовних вимог є передчасними.

42. Стосовно повноважень Державної житлово-комунальної інспекції в м. Києві щодо прийняття оскаржуваного припису, колегія суддів зазначає.

43. Постановою Кабінету Міністрів України від 28 березня 2011 року № 346 «Про ліквідацію урядових органів» ліквідовано Державну житлово-комунальну інспекцію.

44. У п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 березня 2011 року № 346 установлено, що урядові органи, які ліквідуються згідно з пунктом 1 цієї постанови, продовжують виконувати свої повноваження до передачі таких повноважень відповідним міністерствам, іншим центральним органам виконавчої влади.

45. Отже, Державна житлово-комунальна інспекція в м. Києві 28 березня 2011 року не ліквідувалася, а продовжувала виконувати свої функції до передачі повноважень відповідному правонаступнику.

46. Указом Президента України від 08 квітня 2011 року № 439/2011 «Про положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію» затверджено положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію та установлено, що Державна архітектурно-будівельна інспекція є правонаступником прав та обов'язків, зокрема, Державної житлово-комунальної інспекції.

47. Постановою Кабінету Міністрів України «Про утворення територіальних органів Державної архітектурно-будівельної інспекції» від 23 травня 2011 року № 549, яка набула чинності 02 червня 2011 року утворено територіальний орган - Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві.

48. Згідно абз. 2 ч. 2 Постанови № 549 територіальні органи Державної архітектурно-будівельної інспекції - урядового органу, що діяв у системі Міністерства регіонального розвитку та будівництва, територіальні органи Державної житлово-комунальної інспекції - урядового органу, що діяв у системі Міністерства житлово-комунального господарства, які ліквідуються, продовжують виконувати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам, які утворюються згідно з пунктом 1 цієї постанови.

49. Наказом Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 02 червня 2011 року № 22 «Про затвердження положень про інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у Автономній республіці Крим, областях, містах Києва та Севастополі» затверджено положення про Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю в м. Києві, а також встановлено, що у двотижневий термін забезпечити проведення державної реєстрації зазначеної інспекції як юридичної особи.

50. Згідно з ч. 4 ст. 91 ЦК України цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Відповідно до ч.1 ст. 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

51. Частинами 1 та 2 ст. 104 ЦК України визначено, що юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

52. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам у результаті злиття, приєднання, поділу, перетворення (реорганізації) або в результаті ліквідації за рішенням, прийнятим засновниками (учасниками) юридичної особи або уповноваженим ними органом, за судовим рішенням або за рішенням державних органів, прийнятим у випадках, передбачених законом.

Згідно частини 2 цієї статті, юридична особа є такою, що припинилася, з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи.

53. Судами попередніх інстанцій не перевірено та не встановлено чи перебувала Державна житлово-комунальна інспекція в м. Києві 31 травня 2011 року - станом на час проведення перевірки та прийняття оскаржуваного припису в стані припинення чи вже була ліквідованою із перевіркою наявності відповідного запису у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Чи продовжувала Інспекція здійснювати свої повноваження, чи її повноваження вже були передані Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві.

54. Також колегія суддів зазначає, що предметом спору у даній справі є дотримання порядку прийняття та встановлення відповідності вимогам чинного законодавства п. 3, 4, 5 та 6 припису Державної житлово-комунальної інспекції в м. Києві № 32 від 31 травня 2011 року.

55. Вирішуючи позовні вимоги у частині визнання протиправними і скасування вказаних пунктів оспорюваного припису, суди попередніх інстанцій, серед іншого, виходили з того, що органом владних повноважень не виконано обов'язок щодо доказування з урахуванням вимог встановлених ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України. Також апеляційним судом зазначено про відсутність у акті перевірки від 30 травня 2011 року № 35 детального опису виявлених під час перевірки порушень, а саме, в чому саме полягають такі порушення: на основі яких саме відомостей (документів) ґрунтуються висновки про порушення вимог законодавства, їх детальні розрахунки, тощо.

56. Водночас колегія суддів зазначає, що ці обставини не можуть вважатись встановленим з огляду на те, що оцінка доказів у справі зроблена судом без дотримання вимог ст. 86 КАС України (у редакції, чинній на момент ухвалення судами рішень у справі), відповідно до якої суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

57. Частиною 1 ст. 69 КАС України (у редакції, чинній на момент ухвалення судами рішень у справі) встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів (частина 2 цієї статті).

58. Згідно з ч. 1 ст. 70 КАС України (у редакції, чинній на момент ухвалення судами рішень у справі) належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору (ч. 4 цієї статті).

59. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 11 КАС України (у редакції, чинній на момент ухвалення судами рішень у справі) суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

60. Аналогічні за змістом вимоги щодо оцінки судами доказів у процесі прийняття рішення містяться і у чинній редакції Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону від 07 грудня 2017 року № 2234-VIII.

61. Колегія суддів зазначає, що в порушення вищезазначеного суди попередніх інстанцій, ухвалюючи рішення у даній справі, не перевірили і не з'ясували істотних для вирішення справи обставин на підставі належних доказів.

62. Так, суди не витребували та, відповідно, не дослідили акт від 30 травня 2011 року № 35 про результати перевірки ТОВ «Світ побуту» та додаткові документи, якими керувалась Інспекція під час здійснення перевірки, у той час, як заявники у апеляційній скарзі наполягали на цьому із наведенням відповідних аргументів з цього приводу. Також заявники наголошували про необхідність надання апеляційним судом оцінки їх доводам у розрізі кожного виявленого порушення та змісту всіх скасованих судом першої інстанції пунктів оспорюваного припису контролюючого органу.

63. Між тим, рішення суду апеляційної інстанції з цього приводу не містить мотивів відхилення доводів та аргументів заявників.

64. За змістом ч. 1, 2 ст. 341 КАС України в редакції Закону від 07 грудня 2017 року №2234-VIII суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права та не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

65. Отже, колегія суддів приходить до висновку, що без установлення зазначених обставин на підставі належних та допустимих доказів та без надання їм належної правової оцінки, суди дійшли передчасних висновків та прийняли рішення, які не відповідають вимогам щодо їх законності і обґрунтованості.

66. Відповідно до ч. 2 ст. 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо, зокрема, суд не дослідив зібрані у справі докази.

67. Колегія суддів зазначає, що суди попередніх інстанцій допустили порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, оскільки встановили їх без дослідження належних доказів, що у відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 353 КАС України є підставою для скасування судових рішень і направлення справи на новий судовий розгляд.

68. Під час нового розгляду справи суду слід взяти до уваги викладене в цій постанові і встановити зазначені в ній обставини, що стосуються обсягу та змісту спірних правовідносин і охоплюються предметом доказування. У разі необхідності зобов'язати сторони надати докази, яких не буде вистачати для з'ясування цих обставин, або ж витребувати такі докази у інших осіб, в яких вони можуть знаходитися, дати правильну юридичну оцінку встановленим обставинам та постановити рішення відповідно до вимог 242 КАС України.

Керуючись ст. 242, 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 травня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2014 року у справі № 2а-9076/11/2670 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Т. О. Анцупова

Суддя В. М. Кравчук

Суддя О. П. Стародуб