Справа № 804/793/18
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2018-03-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 березня 2018 року Справа № 804/793/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
розглянувши у письмовому провадженні в місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень і вимоги, -
29.01.2018 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування:
- податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 19.10.2017 р. про збільшення суми грошового зобов'язання з військового збору на 2645,25 грн. за основним платежем та за штрафними санкціями 661,31 грн.
Враховуючи відсутність перешкод для розгляду справи у письмовому провадженні, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, відповідно до положень частини 3 статті 194 та частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України.
Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 зареєстрована 06.05.1998 р. виконавчим комітетом Криворізької міської ради Дніпропетровської області та перебуває на податковому обліку в Криворізькій південній обєднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, є платником податку на додану вартість.
Основним видом господарської діяльності ФОП ОСОБА_2 є виробництво робочого одягу.
Вказаною перевіркою встановлено порушення:
1. абз. 5 п.6 ст.128 Господарського кодексу України, п.44.1, п.44.3 ст.44, п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України в частині не ведення книги обліку доходів та витрат за 2015-2016 роки;
3. п.177.2, п.177.4 ст.177, п.п.1.2, п.п.1.3 п.16 розділу Х Податкового кодексу України, в результаті чого донараховано військовий збір за 2015-2016 роки в сумі 2906,14 грн., у тому числі: 2015 рік 260,89 грн., 2016 рік 2645,25 грн.;
- податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_3 від 09.10.2017 р. про збільшення грошового зобовязання з військового збору, за податковим зобовязанням в розмірі 2906,14 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 726,53 грн.
Рішенням Державної фіскальної служби України №17123/5/99-99-11-02-01-14 від 21.12.2017 р. податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 09.10.2017 р. та № від 09.10.2017 р. залишені без змін.

Позивачем в ході розгляду справи вказано, що з донарахуваннями зобов'язань за період 2015 рік погоджується на відповідні рішення про нарахування єдиного внеску, грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, та з військового збору за 2015 рік не оскаржує.

Досліджуючи правомірність винесених рішень та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, судом встановлено наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України (далі по тексту в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Для обрахунку обєкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування (п.44.2 ст.44 Податкового кодексу України).

Положеннями п.177.1 ст.177 Податкового кодексу України визначено, що доходи фізичних осіб-підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є чистий дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

Згідно п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України до переліку витрат, безпосередньо повязаних з отриманням доходів, належать:

- витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного обєкта витрат;

- витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);

- обовязкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обовязкове страхування життя або здоровя працівників у випадках, передбачених законодавством;

- суми єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом;

- інші витрати, до складу яких включаються витрати, що повязані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги звязку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, повязані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо повязаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначені Законом України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність.

Згідно з ч.2 ст.3 цього Закону бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч.1 ст.9 наведеного Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об'єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі - підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету встановлений Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88 (далі по тексту Наказ № 88).

Відповідно до п.1.2 Наказу № 88 господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.

Первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення (п.2.1 Наказу № 88).

Згідно з п. 2.4 Наказу № 88 первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції

Враховуючи зазначене вище, судом під час розгляду справи перевірено наявність у позивача необхідних первинних документів за господарськими операціями з метою визначення витрат, а також встановлення зв'язку між понесеними витратами і господарською діяльністю платника податку.

Судом встановлено, що висновок про завищення витрат з придбання ТМЦ у період з 01.01.2016 р. по 31.12.2016 р. на суму 176350,32 грн. (без ПДВ) обґрунтовано включенням до складу валових витрат придбаних матеріалів, використаних у виробництві продукції, яка не реалізована у 2016 році, а саме:

- тканина змішана бавовняно-поліефірна пофарбована на суму 4448,88 грн. (постачальник ТОВ «Хіммельтек-Україна»), відповідно до накладної № РН-007309 від 23.12.2016 р.;

- тканина Премєр Cotton2050 на суму 19170,86 грн. (постачальник ТОВ «Чайковський текстиль-Україна»), відповідно до накладної № 0 від 22.12.2016 р.;

- плащова гладь ВСТ Колір 76 сорт на суму 9241,40 грн. (постачальник ТОВ «Інтер-Креатив»);

- полотно неткане обємне синтетичне М 150/150 на суму 4017,60 грн. (постачальник ТОВ «Сесурс МКР»), відповідно до накладної № РН-0000107 від 27.12.2016 р.;

- тканини 4S-RD на суму 40041,64 грн. (постачальник ТОВ «Фірма Спектр-А»);

- тканина Панацея 160, тканина Ліцей 240 на суму 12600 грн. (постачальник ТОВ «Чайковський текстиль-Україна»), відповідно до накладної № 3 від 30.12.2016 р.;

- тканина бавовняна для столової білизни надрукована на суму 122100,00 грн. (постачальник ТОВ «Білтекс»), відповідно до накладної № 1501 від 29.12.2016 р.

Вказані ТМЦ були використані в господарській діяльності як сировина, матеріали для виготовлення продукції. За поясненням позивача придбані товарно-матеріальні цінності за період 22.12.2016 р.-31.12.2016 р. на суму 176350,32 грн. використані у виробництві продукції, яка реалізована у 2017 році.

Досліджуючи питання правомірності віднесення до складу витрат, повязаних із здійсненням діяльності, які відображені у податковій декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік, судом враховано, що фізичні особи - підприємці зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару (п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України).

Наказом Міністерства доходів і зборів України 16.09.2013 р. № 481 (далі за текстом - Порядок) затверджено Порядок ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність.

Відповідно до п.5 Порядку записи у Книзі виконуються за підсумками робочого дня, протягом якого отримано дохід.

У графі 2 відображається сума доходу, отриманого від здійснення господарської або незалежної професійної діяльності із сумарним підсумком за місяць, квартал, рік, зокрема, кошти, що надійшли на поточний рахунок, касу платника податків та/або отримано готівкою, сума заборгованості, за якою минув строк позовної давності, вартість безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг) (п.п.2 п.6 Порядку).

У графі 6 відображається сума витрат, які документально підтверджені та безпосередньо повязані з отриманням доходу за підсумками дня (п.п.6 п.6 Порядку).

Аналізуючи наведені приписи, суд вказує, що сума отриманого доходу за підсумками дня безпосередньо пов'язана виключно з сумою витрат, пов'язаних з виготовленням продукції (товарів), які реалізовані за підсумками такого дня.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_2 Книга обліку доходів і витрат не велась.

Так, до складу витрат у 2016 році ФОП ОСОБА_2 віднесені витрати на загальну суму 176350,32 грн. з придбання у товару (тканини в асортименті), проте придбаний товар було використано при виробництві продукції, яка у 2016 році не реалізована, отже у господарській діяльності у 2016 році не використовувався.

Отже, придбаний у 2016 році товар мав бути відображений у складі понесених витрат, безпосередньо повязаних з отриманням доходу, тобто у 2017 році.

Таким чином, ФОП ОСОБА_2 не мала права віднести до витрат звітного 2016 року, безпосередньо повязаних з придбанням товарів, витрати, які понесені під час виготовлення продукції реалізованої у 2017 році, у звязку з тим, що вони не повязані з отриманням доходу відповідного звітного року.

В ході розгляду справи контролюючим органом не заперечувався факт понесення витрат з придбання товарів на загальну суму 176350,32 грн. (по вище наведеним контрагентам-постачальникам) як документально підтверджених та безпосередньо повязаних з отриманням доходу у 2017 році. Отже такі документально підтверджені витрати, пов'язані з господарською діяльністю, мають бути включені до складу витрат, понесених у 2017 році, оскільки придбаний ФОП ОСОБА_2 товар було використано саме у 2017 році, з огляду на що має місце зменшення суми об'єкту оподаткування за 2017 рік.

На підставі викладеного висновок контролюючого органу про завищення ФОП ОСОБА_2 валових витрат за 2016 рік в сумі 176350,32 грн. знайшов своє підтвердження в ході розгляду справи, та, як наслідок, заниження оподатковуваного доходу на 176350,32 грн.

Отже податкове повідомлення рішення № НОМЕР_1 від 09.10.2017 р. про збільшення грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, за 2016 рік за податковим зобовязанням в розмірі 31743,05 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 7935,76 грн. прийнято відповідачем правомірно, у звязку з чим не підлягає скасуванню.

Також, податковим повідомленням-рішенням № НОМЕР_3 від 09.10.2017 р. позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем військовий збір за 2016 рік у розмірі 2645,25 грн. за податковим зобов'язанням та 661,31 грн. за штрафними санкціями.

Таке податкове повідомлення-рішення ґрунтується на висновках податкового органу про заниження позивачем оподатковуваного доходу на 176350,32 грн. за 2016 рік.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів в Україні» від 31.07.2014 р. №1621 зі змінами та доповненнями запроваджено військовий збір.

Відповідно до п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України тимчасово введено військовий збір за ставкою 1,5 відсотка від доходів, визначених ст. 163 цього Кодексу (загальний річний оподатковуваний дохід), а платниками збору є особи визначені п. 162.1 ст. 162 Кодексу (фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерелом походження в Україні, так і іноземні доходи).

Таким чином позивач є платником військового збору, а об'єктом оподаткування є його загальний річний оподатковуваний дохід.

Під час судового розгляду справи судом встановлено, що висновок контролюючого органу щодо порушення позивачем п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України ґрунтується на виявлених в ході проведення перевірки недостовірності відображення у звітності сум доходу, отриманого від здійснення діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб та на який нараховується військовий збір.

З огляду на не підтвердження позивачем правомірності визначення чистого оподаткованого доходу за період 2016 рік, висновок контролюючого органу щодо неправомірного визначення суми доходу, на який нараховується військовий збір є обґрунтованим.

За таких обставин контролюючим органом обґрунтовано прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_3 від 09.10.2017 р. про збільшення позивачу суми грошового зобов'язання за платежем військовий збір.

Щодо прийнятої контролюючим органом вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 09.10.2017 в частині визначення суми єдиного внеску за 2016 рік в сумі 7397,60 грн., суд зазначає таке.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного податку на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 7 цього Закону єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5 1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб.

Отже, відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного податку на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» позивач є платником єдиного внеску, а об'єктом оподаткування для позивача відповідно до ст. 7 вказаного Закону є сума його доходу.

З огляду на підтвердження правомірності донарахування оподаткованого доходу за період 2016 рік на суму 176350,32 грн., на який нараховується єдиний внесок та не нарахування позивачем єдиного соціального внеску з фактично отриманого ним доходу у сумі 7397,60 грн. є обґрунтованим.

На підставі викладеного, позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 9, 72, 77, 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень і вимоги відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1