Справа № 444/805/17
Суддя: Мікула В. Є.
Дата ухвалення: 2018-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 444/805/17
Провадження № 2-а/444/19/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2018 року Жовківський районний суд Львівської області в складі :

головуючого судді Мікула В. Є.,

секретар судового засідання Будзан Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жовкві Львівської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства "Жовківське лісове господарство" про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про незаконну порубку, пошкодження та знищення лісових культур і молодняка за № 55 від 06.10.2016 року,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся з позовом до Державного підприємства «Жовківське лісове господарство» з адміністративним позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про незаконну порубку, пошкодження та знищення лісових культур і молодняка за № 55 від 6 жовтня 2016 року в якому просить поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови в справі про накладення адміністративного стягнення у справі про незаконну порубку, пошкодження та знищення лісових культур і молодняка за № 55 від 06.10.2016 року, скасувати дану постанову, та провадження по даній справі закрити.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав наведених у позові, просять такі задоволити. Позивач додатково пояснив, що 27 вересня 2016 року в кварталі № 31 Соснівського лісництва ДП «Жовківське лісове господарство», де було здійснено незаконну порубку деревини не перебував, власником саморобного транспортного засобу не являється, згадана господарська будівля в с. Куличків по вул. Ващишина, 2 Сокальського району Львівської області йому не належить. Наголошує, що самовільної рубки двох дерев породи «дуб» не здійснював.

Представник відповідача в судовому засіданні щодо позовних вимог заперечила в повному обсязі, просить відмовити в задоволенін позову з підстав наведених у письмових запереченнях.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2, пояснив, що ОСОБА_1 в кварталі лісу де відбулась незаконна порубка лісової продукції не бачив, вважає, що незаконну порубку лісової продукції могла здійснити будь яка інша особа, а в поясненні інженеру охорони захисту ОСОБА_3 вказав на ОСОБА_1 як порушника оскільки йому на той момент так «здавалося».

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4, пояснив, що ОСОБА_1 в кварталі лісу де відбулась незаконна порубка лісової продукції він не бачив, в поясненні інженеру охорони захисту ОСОБА_3 вказав на ОСОБА_1 як порушника оскільки це його власна думка і нічим не підтверджений здогад.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5, пояснив, що протокол № 22/0 від 27 вересня 2016 року та постанову № 55 від 06 жовтня 2016 року він виніс без будь-яких фактичних даних про вину ОСОБА_1, керуючись міркуваннями та домислами ОСОБА_4 та ОСОБА_2

Заслухавши пояснення сторін, свідків, всебічно і повно з»сувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення сторін, об»єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд дійшов висновку що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Конституцією України закріплено норму щодо обовязку органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19).

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до статті 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 289 КУпАП встановлено, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу. В Адміністративному позові Позивач посилається на ст. 289 КУпАП та просить поновити строк для оскарження у звязку з поважною причиною.

Відповідно до ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачу відповідачем надсилалася копія протоколу про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 65 КУпАП № 22/0 від 27.09.2016 року, однак такий повернувся із відміткою відділення поштового зв'язку "за закінченням терміну зберігання" від 01.11.2016 року. Крім того відповідачем надсилалася на адресу ОСОБА_1 копія постанови про накладення адміністративного стягнення № 55 від 06.10.2016 року, однак така також повернулася з відміткою відділення поштового зв'язку «за закінченням терміну зберігання» від 10.11.2016 року.

Європейський суд з прав людини акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. У зв'язку з наведеним, залишення позову без руху з підстав, передбачених законом (невідповідність позовної заяви вимогам щодо її змісту, несплата судового збору тощо) не є порушенням права на справедливий судовий захист. Разом з тим, суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992р.).

В рішеннях у справі «МірагальЕсколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це слід вважати як порушення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди при розгляді справ застосовують практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Таким чином суд дійшов висновку, що позивачем не пропущено строк для подачі адміністративного позову, так як про оскаржувану постанову він дізнався 30.03.2017 року при ознайомленні з матеріалами цивільної справи № 454/2965/16ц, а тому адміністративний позов підлягає розгляду на загальних підставах.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП України, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об»єктивне з»ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом .

Згідно з ст. 280 КУпАП України (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов»язаний з»ясувати : чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом»якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду , чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з»ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що при винесені даної постанови про накладення адміністративного стягнення посадова особа ДП «Жовківське лісове господарство» повинна була дотримуватись вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.ст. 73,76 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд даючи правову оцінку оскаржуваній постанові дійшов висновку, що таке рішення відповідача є неправомірним, оскільки прийняте ним без додержанням положень принципів визначених ст. 2 КАС України, зокрема: є необґрунтованим, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення; упередженим, не пропорційним, зокрема з не дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); без урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

За таких обставин суд приходить до переконання, що відповідач здійснив розгляд справи про адміністративне правопорушення без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття обґрунтованого та законного рішення.

Разом з тим, суд вважає, що докази на безпідставність даного позову позивача, які надані представником відповідача в їх контексті не спростовують доводів позивача, які викладені в позовній заяві, хоча як зазначено вище, що відповідно до ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є джерелом доказів у справі, невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону унеможливлює прийняття у справі законного й обґрунтованого судового рішення, а тому такі докази не можуть бути взяті судом до уваги.

Крім цього, відповідно до вимог ст. 33 ч. 2 КУпАП України, визначено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

В оспорюваній постанові всупереч вимогам вказаної норми не наведено обставини, які враховувалися при обранні позивачу стягнення у вигляді штрафу. За наведених вище обставин суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 65 КУпАП та ч. 1 ст. 105 Лісового кодексу є не доведеною та необгрунтованою, а тому суд приходить до висновку, що оскаржувану постанову слід скасувати.

Окрім того, з метою повного захисту прав та інтересів позивача суд приходить до переконання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1.

Керуючись ст. 139, 241, п. 10 ч. 2 ст. 245, 246, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ :

Адміністративний позов задоволити.

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови в справі про накладення адміністративного стягнення у справі про незаконну порубку, пошкодження та знищення лісових культур і молодняка за № 55 від 06.10.2016 року.

Скасувати поставнову про накладення адміністративного стягнення за № 55 від 06.10.2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ст. 65 КУпАП, провадження по даній справі закрити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст. 295 КАС України). Апеляційна скарга подається з урахуванням Перехідних положень КАС України.

За умовами ст. 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В. Є. Мікула