Справа № 826/19860/16
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2018-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

24 квітня 2018 року № 826/19860/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до третя особаШевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»
провизнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», в якому просить:

- визнати незаконною та скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14.10.2011 головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві Сабадаш Л.І. у виконавчому провадженні №29187495;

- зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві зняти арешт або заборону на відчуження з усього майна, що належить ОСОБА_1, що було накладено та оголошено у виконавчому провадженні №29187495, з примусового виконання виконавчого напису №2832 від 03.08.2011, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І.В., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості у розмірі 1 795 726,66 грн. за рахунок звернення стягнення на нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру НОМЕР_2, житловою площею 25,9 кв.м., загальною площею 39,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржувана постанова, якою накладено арешт на все належне позивачу майно, винесена відповідачем безпідставно, оскільки у разі визначення майна у виконавчому документі, примусове стягнення якого буде свідчити про своєчасне і повне виконання рішення, зазначеного у цьому виконавчому документі, то арешту підлягає тільки те майно, яке визначено у цьому виконавчому документі. Крім того, представником позивача наголошено, що оскільки виконавче провадження №29187495 спрямоване на примусове звернення стягнення на предмет іпотеки, то арешту не підлягає те майно, яке не є предметом іпотеки, з урахуванням того, що вимоги іпотекодержателя задовольняються виключно за рахунок майна, яке є предметом іпотеки, а не за рахунок майна, яке належить боржнику, але не відноситься до предмета іпотеки.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.12.2016 (суддя Качур І.А.) відкрито провадження у справі та призначено попереднє засідання.

У призначеному попередньому засіданні 07.02.2017 судом визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду, а також постановлено ухвалу про закінчення підготовчого провадження у справі та призначення останньої до судового розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.11.2017 адміністративну справу №826/19860/16 прийнято до свого провадження суддею Скочок Т.О. та призначено до судового розгляду.

У призначене судове засідання особи, які беруть участь у справі, не з'явились та явку своїх представників не забезпечили. При цьому, від представника позивача через канцелярію суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача у справі. Крім того, неналежного відповідача - Відділ державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві - замінено на належного - Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

З огляду на викладене, судом ухвалено про перехід до розгляду справи у порядку письмового провадження на підставі ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України у редакції, яка діяла станом на час вчинення відповідної процесуальної дії.

При цьому, з огляду на неявку представника відповідача у призначене судове засідання та не надання останнім на вимогу суду копій матеріалів виконавчого провадження, у межах якого винесено оскаржувану постанову, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.11.2017 повторно витребувано від відповідача копії вказаних матеріалів виконавчого провадження.

У подальшому від представника відповідача через канцелярію суду надійшли витребувані докази.

Розглянувши подані особами, які беруть участь у справі, документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві Сабадаш Л.І. за результатами розгляду заяви представника стягувача про примусове виконання наказу №2831, виданого 03.08.2011 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь АКБ «Укрсоцбанк» у сумі 1 972 202,42 грн., звернувши стягнення на майно боржника, а саме: двох кімнатну квартиру НОМЕР_3, житловою площею 26,9 кв.м., загальною площею 46,9 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_2, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 14.10.2011 (ВП №29187254), якою, зокрема, встановлено боржнику строк для добровільного виконання рішення.

Надалі, у межах виконавчого провадження №29187254 винесено постанову про арешт майна боржника та заборони на його відчуження від 14.10.2011, згідно з якою накладено арешт на все майно, що належить боржнику - ОСОБА_1 - у межа суми звернення стягнення (1 972 202,42 грн.), а також заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить вказаному боржнику лише в межах суми боргу.

Постановою головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві Сабадаш Л.І. від 25.06.2014, винесеної у межах виконавчого провадження №29187254, у зв'язку з набранням чинності Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 №1308-18, та відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», постановлено повернути виконавчий документ стягувачу.

Разом з тим, вважаючи факт продовження існування арешту майна боржника на все належне останньому майно, а не тільки на майно, яке визначено у виконавчому документі, безпідставним, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-ХІV (тут і надалі у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Приписами ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

При цьому, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

У силу ч. 3 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети.

З аналізу наведених законодавчих положень вбачається, що арешт у межах відповідного виконавчого провадження накладається у розмірі суми стягнення на все майно боржника або на окремі предмети.

Як вбачається зі змісту постанови про арешт майна боржника та заборони на його відчуження від 14.10.2011, останньою накладено арешт на все майно, що належить боржнику - ОСОБА_1 - у межа суми звернення стягнення (1 972 202,42 грн.), а також заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить вказаному боржнику лише в межах суми боргу.

Таким чином, державним виконавцем оскаржувану постанову винесено у відповідності до наведених положень ч. 3 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки останнім у межах досліджуваного виконавчого провадження накладено арешт на все майно боржника, але у межах суми боргу (стягнення).

При цьому, твердження представника позивача, покладені в обґрунтування заявлених позовних вимог, про те, що у межах спірних правовідносин арешту підлягає тільки те майно, яке визначено у цьому виконавчому документі, не знайшли свого законодавчого підтвердження під час судового розгляду справи.

Відтак, з урахуванням заявлених предмету та підстав позову, суд дійшов до висновку про правомірність оскаржуваної постанови, винесеної у межах та на підставі наявних у відповідача повноважень, та, як наслідок, про відводу у задоволенні позовних вимог у цій частині.

Водночас, позовна вимога зобов'язального характеру, яка полягає у зобов'язанні Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві зняти арешт або заборону на відчуження з усього майна, що належить ОСОБА_1, що було накладено та оголошено у виконавчому провадженні №29187495, з примусового виконання виконавчого напису №2832 від 03.08.2011, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І.В., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості у розмірі 1 795 726,66 грн. за рахунок звернення стягнення на нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру НОМЕР_2, житловою площею 25,9 кв.м., загальною площею 39,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, є похідною від розглянутої вище, а тому, у силу п. 23 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України, також не підлягає задоволенню.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відмову у задоволенні останніх у повному обсязі.

Керуючись статтями 77, 245, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, адреса: 01025, АДРЕСА_1) до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві (, адреса: 04032, м. Київ, вул. Саксаганського, 110) за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (, адреса: 03150, м. Київ, вул. Ковпака, 29) відмовити у повному обсязі.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок