Справа № 501/1810/17
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2018-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

24 квітня 2018 р.м.ОдесаСправа № 501/1810/17

Категорія: 6.1 Головуючий в 1 інстанції: Максимович Г.В.

Суддя Одеського апеляційного адміністративного суду Димерлій О.О., розглянувши можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Іллічівського міського суду Одеської області від 15 листопада 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до головного інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2017 року ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з вказаним адміністративним позовом та просила:

- визнати незаконною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу Департаменту ДАБІ в Одеській області ОСОБА_2 №320 від 28 липня 2017 року;

- закрити провадження у адміністративній справі в зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення;

- стягнути з головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу Департаменту ДАБІ в Одеській області ОСОБА_2 на користь позивача судові витрати у справі.

За наслідками розгляду зазначеної справи Іллічівським міським судом Одеської області 15 листопада 2017 року прийнято постанову про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, позивачка надала до суду апеляційну скаргу, в якій просить постанову Іллічівського міського суду Одеської області від 15 листопада 2017 року змінити у мотивувальній частині щодо фактичних обставин справи, та підстав для задоволення позову відповідно до викладених у змісті апеляційної скарги поданої від імені ОСОБА_1 В іншій частині постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Водночас з апеляційною скаргою заявником подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Розглянувши таке клопотання вважаю, що воно не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 118 КАС України, процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії.

У ч. 1, 3, 6 ст. 121 КАС України закріплено, що встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку чи за ініціативою суду.

Згідно ч. 3 ст. 3 КАС України, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 13 ч.1 Перехідних положень КАС України, у редакції, що діє з 15.12.2017 року, встановлено, що судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання ним чинності.

Відповідно до ч. 2 ст. 186 КАС України КАС апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Як свідчать матеріали справи, оскаржуване судове рішення отримано позивачкою 20.11.2017 року (а.с. 111), що підтверджується особистим підписом на супровідному листі суду першої інстанції від 20.11.2017р.

Таким чином, останнім днем строку апеляційного оскарження є 30.11.2017 р.

Апеляційна скарга була подана до Іллічівського міського суду Одеської області 10.04.2018 року, тобто вже після закінчення встановленого процесуальним законом строку на її подання.

Так, в обгрунтування вказаного клопотання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 зазначила, що оскаржуване судове рішення, отримано нею 20.11.2017 року, про те, своєчасно не мала можливості звернутися до суду з апеляційною скаргою, так як не укладала договір на ведення правової допомоги із будь-яким захисником, та фактично діяла без правової допомоги. Представник ОСОБА_3, який приймає участь у суді апеляційної інстанції діє за довіреністю від відділу ДАБК Чорноморської міської ради, а не від фізичної особи - ОСОБА_1 До того ж представник ОСОБА_3 з матеріалами справи не знайомився, про порушення закону судом першої інстанції не виявив, та позивача про порушення відповідно не повідомляв. Таким чином, до укладення із адвокатом договору на правову допомогу та до вступу останнього у справу 22.03.2018 року, захист прав ОСОБА_1 у цій справі не здійснювався взагалі. А тому поза увагою заявника лишилися порушення його прав допущені судом першої інстанції, про які позивач мав змогу зясувати лише з 26.03.2018 року, тобто від дня ознайомлення його адвоката із усіма матеріалами судової справи у апеляційному суді. Отже, до цього часу ОСОБА_1 не могла подати апеляційну скаргу.

Вирішуючи питання щодо поважності причин пропуску встановленого законодавством строку на апеляційне оскарження судом враховується наступне.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Європейський суд з прав людини також наголошував на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод також гарантується право на розгляд справи судом у «розумні строки». У своїй практиці Європейським судом з прав людини встановлені певні критерії, відповідно до яких слід оцінювати тривалість провадження це: складність справи; поведінка заявника; дії відповідних органів. Ці питання аналізувались судом у справі «Странніков проти України», де Суд дійшов висновку, що тривалість оскаржуваного процесу була надмірною та не відповідала вимозі «розумності строку».

У рішеннях у справі «Девеер проти Бельгії» та у справі «Стаббігс та інші проти Великобританії» Європейський Суд з прав людини зазначив, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав.

У силу закону, поважними причинами пропуску строку можуть бути визнані лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, які не залежать від волевиявлення особи та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Доводи позивача щодо поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження, наведені у заяві про поновлення строку апеляційного оскарження, є необґрунтованими, оскільки позивачкою не доведено наявності обставин, які створили об'єктивні перешкоди для своєчасного звернення до суду з апеляційною скаргою.

Зі змісту клопотання заявника, що надійшло до суду 10.04.2018р., вбачається, що інших поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження не зазначено.

Посилання ОСОБА_1 на те, що вона діяла без правової допомоги, ОСОБА_3 не наділений повноваженнями діяти у суді на підставі довіреності від імені фізичної особи, та на те, що лише 26.03.2018р. після ознайомлення її адвоката з матеріалами справи останній стало відомо про порушення її прав та інтересів судом першої інстанції, не переконливі, оскільки що відсутність належного фахівця в галузі права для ознайомлення з матеріалами справи, не позбавляла можливості заявника звернутись за правовою допомогою до іншого адвоката.

Згідно до ч.3 статті 298 КАС України, апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 пропущено строк на апеляційне оскарження, а наведені в клопотанні обставини поважності пропуску строку належними доказами не підтвердженні, вважаю за необхідне залишити апеляційну скаргу без руху з наданням строку для подання заявником заяви про поновлення строку з іншими підставами щодо поважності причин пропуску строку, якщо такі є.

При цьому, особі, яка подає апеляційну скаргу, слід роз'яснити, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України в разі, якщо заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження не буде подано в зазначений строк, або наведені нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись ст.ст. 169, 292, 293, 296, 298, 299 КАС України, суддя,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Іллічівського міського суду Одеської області від 15 листопада 2017 року - залишити без руху.

Встановити ОСОБА_1 десятиденний строк для усунення недоліків апеляційної скарги з дня отримання копії ухвали.

Ухвала окремо оскарженню не підлягає.

Суддя: О.О.Димерлій