Справа № 819/490/18
Суддя: Баб'юк Петро Михайлович
Дата ухвалення: 2018-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/490/18

23 квітня 2018 рокум. Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Баб'юка П.М., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Державної фіскальної служби України у Тернопільській області до Дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернулося Головне управління ДФС у Тернопільській області (далі позивач, ГУ ДФС в Тернопільській області) з позовною заявою до Дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (далі відповідач, ДП "Тернопільський облавтодор"), в якому просить суд стягнути з відповідача шляхом стягнення коштів з рахунків у банках, що обслуговують відповідача, та за рахунок готівки, що належить відповідачу заборгованість перед бюджетами та державними цільовими фондами по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 2162414,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ДП "Тернопільський облавтодор" перебуває на податковому обліку та має податковий борг в загальній сумі 2162414,00 грн. Проте, зазначена сума підприємством не сплачена, а тому підлягає стягненню у судовому порядку.

Представник позивача подав клопотання, в якому просить суд проводити розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження. Зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача подав клопотання, в якому зазначив, що позовні вимоги про стягнення з відповідача боргу перед бюджетами та державними цільовими фондами по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 2162414,00 грн. визнає у повному обсязі. Просив справу розглянути без участі представника в порядку спрощеного провадження.

Відповідно до частини 9 статті 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

В зв'язку із тим, що особи, які беруть участь у справі, подали заяви про розгляд справи без їх участі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, без фіксування адміністративного процесу технічними засобами, на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідач () зареєстроване органами державної реєстрації, як юридична особа та знаходиться на обліку в Тернопільській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області як платник податків.

Як вбачається з матеріалів справи, та встановлено судом, за відповідачем рахується заборгованість перед бюджетами та державними цільовими фондами по податку на додану вартість в сумі 2162414,00 грн.

Згідно довідки про наявність податкового боргу, станом на 22.01.2018 року, за відповідачем числиться заборгованість перед бюджетами та державними цільовими фондами, по платежу податок на додану вартість із вироблених Україні товарів (робіт, послуг), в сумі 2162414,00 грн., з них: 2162414,00 грн. - основного платежу, 0,00 грн. - штрафні санкції, 0,00 грн. - пеня.

Заборгованість по податку на додану вартість виникла у зв'язку із несплатою самостійно узгодженого податкового зобов'язання, нарахованого згідно поданої відповідачем 20.11.2017 податкової декларації з податку на додану вартість, звітний період - 10 місяць 2017 року, задекларована сума податку на додану вартість 2162414,00 грн. (аркуш справи - 18).

Наявність у відповідача даної заборгованості підтверджується також наявними в матеріалах справи доказами: довідкою ГУ ДФС у Тернопільській області станом на 22.12.2018, розрахунком податкового боргу станом на 22.01.2018, виписками з інтегрованої картки платника податків.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з підпунктом 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) під податковим зобовязанням розуміється сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобовязаний самостійно сплатити суму податкового зобовязання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме, з корінця податкової вимоги форми "Ю" №9085-23 від 05.06.2015 ГУ ДФС в Тернопільській області направлено на адресу відповідача податкову вимогу на загальну суму 2079314,66 грн., яку отримано відповідачем 08.06.2015. (аркуш справи - 19).

Згідно з пунктом 59.1 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Відповідно до п. 59.3 статті 59 ПК України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

Згідно з п. 59.5 статті 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Відтак, враховуючи, що сума податкових зобов'язань відповідачем не була сплачена своєчасно, вона набула статусу податкового боргу.

Доказів оскарження податкової вимоги, чи погашення податкового боргу за визначеними грошовими зобов'язаннями у розмірі 2162414,00 грн. суду не надано.

Оскільки, відповідачем сума податкового боргу після виставлення йому податкової вимоги повністю не погашалась, підстав для винесення нової податкової вимоги не виникало. Процедура стягнення такого боргу позивачем вважається дотриманою.

Таким чином, за відповідачем обліковується сума узгодженого та несплаченого податкового зобов'язання по податку на додану вартість в сумі 2162414,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

У відповідності до підпункту 14.1.137 пункту 14.1 статті 14 ПК України орган стягнення - державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з пунктом 41.2 статті 41 ПК України органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень. Стягнення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску за виконавчими написами нотаріусів не дозволяється.

Контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини (пп. 20.1.34 п. 20.1. статті 20 ПК України).

Відповідно до пункту 95.1 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Відповідно до пункту 95.3 статті 95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частин 4-6 ст.189 КАС України у разі визнання позову відповідачем повністю або частково суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову повністю або у відповідній частині вимог. Суд не приймає відмови від позову, визнання позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії позивача або відповідача суперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Відповідно до ч.2 ст.60 КАС України обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері.

Представник відповідача у поданій заяві позовні вимоги визнав у повному обсязі. Будь-яких застережень щодо визнання позову у виданій представнику відповідача довіреності від 15.01.2018 №06-4/72 - не вказано.

Оскільки наявність несплаченого узгодженого податкового зобов'язання підтверджується матеріалами справи, дії представника відповідача щодо визнання позову не суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Таким чином, суд приймає визнання позову відповідачем (його представником).

Виходячи з заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів адміністративної справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову суб'єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб'єкта владних повноважень, пов'язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Доказів їх понесення позивачем не подано та про їх відшкодування не зазначено.

Керуючись статтями 77, 139, 205, 242-246, 250, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Головного управління ДФС у Тернопільській області (; 46003 Тернопільська область, місто Тернопіль, вулиця Білецька, 1) до Дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (; 46001 Тернопільська область, місто Тернопіль, вулиця Кульчицької, 8) про стягнення податкового боргу задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з рахунків Дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" у банках, що обслуговують такого платника та за рахунок готівки, що йому належить, заборгованість перед бюджетами та державними цільовими фондами по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 2162414,00 (два мільйони сто шістдесят дві тисячі чотириста чотирнадцять) грн. на р/р 0002, код одержувача 37977726, МФО 838012, код бюджетної класифікації НОМЕР_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Баб'юк П.М.

копія вірна

Суддя Баб'юк П.М.