Справа № 826/17869/17
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2018-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

12 квітня 2018 року № 826/17869/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Амельохіна В.В., при секретарі Грабовському В.А. розглянувши у спрощеному провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до треті особиДержавного реєстратора Київської філії КП «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Пономаренко Оксани Вікторівни, Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
провизнання протиправним та скасування рішення від 14.12.2017р., зобов'язання вчинити дії,
за участі:

представника позивача - ОСОБА_6

представника третьої особи 3 - ОСОБА_7

На підставі частини шостої статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 12 квітня 2018 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулась з позовом до Державного реєстратора Київської філії КП «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Пономаренко Оксани Вікторівни (далі по тексту - відповідач-1) та Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» (далі по тексту - відповідач-2), за участі третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про:

- визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний №38734633 від 14.12.2017р. (номер запису про право власності: 23940161) щодо об'єкта нерухомого майна (реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна: 00) земельної ділянки, площею 0,1га, кадастровий номер: НОМЕР_2, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 за власником ОСОБА_3, прийнятого державним реєстратором Київської філії КП «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Пономаренко Оксаною Вікторівною;

- визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний №38734633 від 14.12.2017р. (номер запису про право власності: 23940461) щодо об'єкта нерухомого майна (реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна: 0) житлового будинку (об'єкту житлової нерухомості) загальною площею 1126,4кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за власником ОСОБА_3, прийнятого державним реєстратором Київської філії КП «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Пономаренко Оксаною Вікторівною;

- зобов'язання державного реєстратора Київської філії КП «Реєстрація нерухомості та бізнесу» внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно записи про скасування державної реєстрації прав, проведені згідно рішеннями від 14.12.2017р. №38734633 (номер запису про право власності: 23940161) та від 14.12.2017р. №38734633 (номер запису про право власності: 23940461).

Ухвалою суду від 11.01.2018р. відкрито спрощене провадження в адміністративній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю прийняття оскаржуваних рішень.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав.

Представник третьої особи - 3 проти задоволення позовних вимог заперечив.

Третя особа - 1 через канцелярію суду 30.01.2018р. подала письмові пояснення з приводу заявлених позовних вимог, згідно яких позовні вимоги підтримує повністю та зазначає, що вищевказане нерухоме майно вибуло з її власності ще у 2015 році, вона не зареєстрована за вказаною адресою та там не проживає. Станом на 30.01.2018р. в будинку за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрована ОСОБА_1

Третя особа 2 через канцелярію суду 30.01.2018р. подала письмові пояснення з приводу заявлених позовних вимог, згідно яких позовні вимоги підтримує повністю та зазначає, що станом на момент прийняття оскаржуваних рішень ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14.12.2017р. у справі №760/19419/16-ц зупинено виконання заочного рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 03.04.2017р. до закінчення касаційного розгляду, а тому на її думку відповідач - 1 неправомірно зареєстрував право власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 в період дії зазначеної ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Відповідно до зазначених письмових пояснень треті особи 1 та 2 просили суд розглядати справу без їх участі.

16 березня 2018 року відповідачем - 1 через канцелярію суду було подано письмовий відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач - 1 проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав правомірності прийняття оскаржуваних рішень.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Як зазначає ОСОБА_1, вона була власником земельної ділянки та житлового будинку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

22 грудня 2017 року після отримання інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, позивачу стало відомо про порушення його прав та про позбавлення його права власності на зазначене вище нерухоме майно, що стало підставою звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем - 1 на підставі рішення Солом'янського районного суду міста Києва №760/13996/15-ц (провадження №2/760/1192/16), ухвали Апеляційного суду міста Києва від 26.01.2017р. по справі №760/13996/15-ц (провадження №22-ц/796/1359/2017) та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №760/13996/15-ц від 19.07.2017р., прийнято 14.12.2017р. рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №38734633, яким за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на земельну ділянку, площею 0,1га, кадастровий номер: НОМЕР_2, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та житловий будинок (об'єкту житлової нерухомості) загальною площею 1126,4кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з прийнятими відповідачем - 1 рішеннями, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Вирішуючи адміністративну справу, суд виходить з наступного.

Так, суд вирішуючи справу виходить з того, що в ній відсутній спір про право, оскільки він був вже вирішений Солом'янським районним судом міста Києва у справі №760/13996/15-ц. В даній адміністративній справі позивачем оскаржуються рішення суб'єкта владних повноважень.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Основним законом, що регулює відносини, які виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004р. №1952-IV (надалі - Закон №1952-IV).

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (станом на момент виникнення спірних правовідносин), державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав.

У відповідності до частини 1 статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державній реєстрації прав підлягають: 1) право власності; 2) речові права, похідні від права власності: право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншою капітальною спорудою (їх окремою частиною), що виникає на підставі договору найму (оренди) будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки; іпотека; право довірчої власності; інші речові права відповідно до закону; 3) право власності на об'єкт незавершеного будівництва; 4) заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) прийняття документів, що подаються разом із заявою про державну реєстрацію прав, виготовлення їх електронних копій шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та розміщення їх у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв про державну реєстрацію прав, що надійшли на розгляд; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації; 6) відкриття (закриття) розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав; 7) формування інформації з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником; 8) видача документів за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Відповідно до п. 12 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМ України від 25.12.2015, № 1127 "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (станом на момент виникнення спірних правовідносин) розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на це саме майно, а також відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями.

Згідно з п. 1 частини 3 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.

Відповідно до частини 1 статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно чи його дубліката, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; 9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об'єкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об'єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Як вбачається з матеріалів справи державним реєстратором Київської філії КП «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Пономаренко О.В. на підставі судових рішень: рішення Солом'янського районного суду міста Києва №760/13996/15-ц (провадження №2/760/1192/16), ухвали Апеляційного суду міста Києва від 26.01.2017р. по справі №760/13996/15-ц (провадження №22-ц/796/1359/2017) та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №760/13996/15-ц від 19.07.2017р., прийнято 14.12.2017р. рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №38734633, яким за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на земельну ділянку, площею 0,1га, кадастровий номер: НОМЕР_2, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та житловий будинок (об'єкту житлової нерухомості) загальною площею 1126,4кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Так, рішенням Солом'янського районного суду міста Києва №760/13996/15-ц (провадження №2/760/1192/16) від 06.10.2016р. позов ОСОБА_5 задоволено; визнано недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна (житлового будинку) за адресою АДРЕСА_1, укладений 20.04.2015 року між ОСОБА_8 та Товариством з обмеженою відповідальністю «КРОНБЕРГ», який зареєстрований в реєстрі за № 277; визнано недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1, укладений 24.04.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «КРОНБЕРГ» та ОСОБА_1, який зареєстрований в реєстрі за №307; визнано недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна (земельної ділянки), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з кадастровим номером НОМЕР_2 укладений 20.04.2015 року між ОСОБА_8 та Товариством з обмеженою відповідальністю «КРОНБЕРГ», який зареєстрований в реєстрі за № 278; визнано недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна (земельної ділянки) за адресою: АДРЕСА_1 між Товариством з обмеженою відповідальністю «КРОНБЕРГ» та ОСОБА_1, який зареєстрований в реєстрі за № 308; повернуто сторони договору купівлі-продажу нерухомого майна (житлового будинку) від 20.04.2015 року за № 277 та від 24.04.2015 року за № 307 за адресою АДРЕСА_1 в попередній стан та визнано за ОСОБА_3 право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 та повернуто сторони договору купівлі-продажу нерухомого майна (земельної ділянки) за адресою АДРЕСА_1 від 20.04.2015 року за №278 та від 24.04.2015 року за №308 в попередній стан та визнано за ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку загальною площею 0,1000 га. з цільовим призначенням: будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, з кадастровим номером НОМЕР_2.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 26.01.2017р. залишено без змін рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 06.10.2016р.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.07.2017р. рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 6 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 26 січня 2017 року залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду України від 24.11.2017р. відкрито провадження у справі та витребувано від Солом'янського районного суду міста Києва справу №760/13996/15-ц.

Суд зазначає, що згідно частини першої статті 223 ЦПК України (у редакції до 15.12.2017р.) рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Таким чином, рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 06.10.2016р. набрало законної сили 26.01.2017р.

Отже, пояснення позивача, як на підставу скасування оскаржуваних рішень, що Верховним Судом України 24.11.2017р. було відкрито касаційне провадження та витребувано від Солом'янського районного суду міста Києва справу №760/13996/15-ц, а тому справа ще не розглянута, суд до уваги не приймає.

Щодо доводів позивача, як на підставу скасування оскаржуваних рішень, що ухвалою Франківського районного суду міста Львова від 02.03.2016р. у справі №465/1155/16-к накладено арешт на земельну ділянку, площею 0,1га, кадастровий номер: НОМЕР_2 та житлового будинку, загальною площею 1126,4кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, суд зазначає наступне.

Пунктом 6 частини першої статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини другої статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав. Рішення про відмову в державній реєстрації прав повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття.

Разом з тим, пунктом 1 частини четвертої статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини першої цієї статті, не застосовується у разі державної реєстрації речових прав на нерухоме майно на підставі рішення суду щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Частиною п'ятою статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що відмова в державній реєстрації прав з підстав, не передбачених частиною першою цієї статті, заборонена.

Таким чином, положеннями вказаної статті Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що відмова у державній реєстрації прав з підстави, такої як зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно, не застосовується у разі державної реєстрації речових прав на нерухоме майно на підставі рішення суду щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Отже, доводи позивача, як на підставу для скасування оскаржуваних рішень, що в період прийняття рішення від 14.12.2017р. були наявні обтяження на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 є безпідставними, оскільки в даному випадку державним реєстратором Пономаренко О.В. проведено державну реєстрацію на підставі рішення Солом'янського районного суду міста Києва у справі №760/13996/15-ц від 06.10.2016р., а тому у відповідача - 1 були відсутні підстави для відмови у проведенні такої державної реєстрації.

У той же час, як вбачається з судового рішення від 02.03.2016р. Франківського районного суду міста Львова від 02.03.2016р. у справі №465/1155/16-к, майно ОСОБА_3 незаконно було відчужено на підставі підробленого судового рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 09.10.2015р. у справі № 450/2962/14 - ц.

Арешт в рамках кримінального провадження був накладений з метою відновлення порушених прав ОСОБА_5

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 25.08.2016р. ухвалу Франківським районним судом міста Львова від 02.03.2016р. залишено без змін.

Крім того, суд не приймає до уваги доводи позивача про те, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14.12.2017р. у справі №760/19419/16-ц (2/760/526/17) за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_3, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мінюкова-Кручина Т.П. про визнання недійсним договору іпотеки та виключення майна з опису, зупинено виконання заочного рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 03.04.2017р. до закінчення касаційного розгляду, оскільки вказане судове рішення не було підставою прийняття державним реєстратором оскаржуваних рішень.

Суд зазначає, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, який доданий до матеріалів справи позивачем, відсутні будь-які записи про наявність ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14.12.2017р. у справі №760/19419/16-ц про зупинення виконання заочного рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 03.04.2017р.

Отже, з наведених вище підстав, суд приходить до висновку, що державний реєстратор Пономаренко О.В. при реєстрації права власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та такими, що задоволеними бути не можуть.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки судове рішення ухвалене на користь суб'єкта владних повноважень, судові витрати, відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

Керуючись ст.ст. 6, 8, 9, 77, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (03037, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Амельохін