Справа № 161/12760/17
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2018-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2018 рокуЛьвів№ 876/2209/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1,

суддів Пліша М.А.,

ОСОБА_2,

секретаря судового засідання Омеляновської Л.В.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області (головуючий суддя Кирилюк В.Ф.), ухвалене у відкритому судовому засіданні в м.Луцьку о 13 год 10 хв 30 січня 2018 року у справі №161/12760/17 за позовом ОСОБА_3 до начальника відділу державного архітектурно-будівельного контролю Луцької міської ради ОСОБА_4 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

18.08.2017 ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до начальника Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Луцької міської ради ОСОБА_4, просив визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення №95 від 10 серпня 2017 року.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 січня 2018 року в задоволені позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що роботи, які виконав позивач, не відносяться до ремонтних, з тих підстав, що стара будівля була повністю розібрана, на місці, де вона була розташована, влаштований новий фундамент, який по конфігурації не відповідає формі старої будівлі. Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов висновку, що вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.96 КУпАП є доведеною, тому у задоволенні позову слід відмовити.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30.01.2018 та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що у справі відсутні докази, які б засвідчували факт порушення норм Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Скаржник вказує, що протиправна поведінка з його боку відсутня, оскільки він не здійснював нові будівельні роботи без подання повідомлення про початок виконання зазначених робіт. Зазначає, що ділянка перебуває у власності восьми осіб, що, на переконання скаржника, спростовує твердження про те, що саме позивач, будучи одним із співвласників земельної ділянки вчиняв будівельні роботи. Все зазначене, на переконання скаржника, вказує на протиправність винесеної постанови та на те, що така підлягає скасуванню.

Позивач в судове засідання не зявилися, належним чином повідомленний про дату, час і місце розгляду справи в порядку, визначеному статтею 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Відповідач подав заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

В порядку ст.230 КАС України секретарем судового засідання забезпечено ведення протоколу судового засідання.

Згідно з ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржене рішення суду першої інстанції вимогам ст.242 КАС України не відповідає.

Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, на підставі звернення ОСОБА_5 від 05.07.2017 про здійснення ОСОБА_3 будівництва без дозвільних документів, начальником Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Луцької міської ради видано Наказ №114 від 14.07.2017 про проведення позапланової перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил ОСОБА_3 на обєкті: «Будівництво господарської будівлі на вул. Івана Кожедуба, 5 у м.Луцьку» у термін з 18 липня по 31 липня 2017 року та видано направлення для проведення позапланового заходу від 18.07.2017 №114.

За результатами проведеної перевірки складено акт №28.1-2/572 від 26.07.2017 та протокол про адміністративне правопорушення від 26.07.2017, згідно з якими перевіркою встановлено, що по вул. Івана Кожедуба, 5 у м.Луцьку ОСОБА_3 здійснює нове будівництво господарської будівлі без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо обєктів, які за класом наслідків належать до обєктів з незначними наслідками (СС-1), відповідальність за встановлене правопорушення передбачена ч.5 ст.96 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Зазначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 10 год. 04.08.2017.

26.07.2017 за результатами позапланової перевірки, проведеної на обєкті «Будівництво господарської будівлі на вул. Івана Кожедуба, 5 у м.Луцьку» винесено припис, відповідно до якого з метою усунення виявлених порушень вимагалось припинити виконання будівельних робіт, усунути виявлені порушення до 25.09.2017.

10.08.2017 начальником Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Луцької міської ради ОСОБА_4 винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення №95 від 10.08.2017, якою, на підставі поданих документів та матеріалів, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.96 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 гривень.

Копію постанови отримано ОСОБА_3 10.06.2017 під підпис.

Вважаючи, що притягнення до адміністративної відповідальності є незаконним, необґрунтованим та недоведеним, ОСОБА_3 звернувся із позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Відповідно до ч.5 ст.96 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі КУпАП) виконання будівельних робіт без подання повідомлення про початок виконання зазначених робіт, вчинені щодо обєктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до обєктів з незначними наслідками (СС1) - тягнуть за собою накладення штрафу від пятисот до шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 1 частини 1 статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 №3038-VI, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі Закон №3038-VI) замовник має право виконувати будівельні роботи після подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо обєктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до обєктів з незначними наслідками (СС1). Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України.

Процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання замовниками вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт визначено Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року №553, відповідно до ст.41 Закону №3038-VI (далі Порядок №553).

Згідно з абзацом 2 пункту 1 Порядку №553 під час здійснення заходів державного архітектурно-будівельного контролю щодо субєктів містобудування (юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців) на обєктах будівництва органи державного архітектурно-будівельного контролю зобовязані забезпечити дотримання, зокрема статті 3 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», якою встановлено, що державний нагляд (контроль) здійснюється за принципами об'єктивності та неупередженості здійснення державного нагляду (контролю).

Як вбачається з поданих скаржником ОСОБА_3 у Відділ державного архітектурно-будівельного контролю Луцької міської ради заперечень до акта проведення позапланової перевірки та заперечень до протоколу про адміністративне правопорушення від 26.07.2017, господарське приміщення, обєкт позапланової перевірки, було збудоване у 1955 році та з часом прийшло у аварійний стан. З метою запобігання подальшої руйнації господарського приміщення, вирішено розібрати вказану будівлю, відремонтувати фундамент і спорудити сарай. На підтвердження зазначеного скаржником подано фотографії.

В свою чергу, як зазначено в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення №95 від 10 серпня 2017 року, підставою притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності стало здійснення нового будівництва господарської будівлі на вул. Івана Кожедуба, 5 у м.Луцьку без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт.

Згідно з п.2 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 №466, будівельні роботи це роботи з нового будівництва, реконструкції, технічного переоснащення, реставрації, капітального ремонту.

Відповідно до п.3.11 ДБН А.2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво» нове будівництво - будівництво будинків, будівель, споруд, їх комплексів, що здійснюється з метою створення обєктів виробничого і невиробничого призначення, а також лінійних обєктів інженерно-транспортної інфраструктури, в тому числі добудова зупинених обєктів незавершеного будівництва.

З матеріалів справи вбачається, що під час проведення позапланової перевірки працівником Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Луцької міської ради не проводились ні заміри обєкта перевірки, ні його фотофіксацію, що спростовує твердження відповідача щодо зміни основних техніко-економічних показників будівлі (загальної площі обєкта, його зовнішнього вигляду та ін.).

З фотографій, долучених ОСОБА_3 до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, не вбачається проведення робіт, які є результатом зведення нової архітектурної споруди, з таких не можливо встановити влаштування позивачем нового фундаменту, реконструкцію чи підсилення попереднього.

Ні протокол про адміністративне правопорушення, ні постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить викладення обставин, які б підтверджували факт початку будівельних робіт, здійснення нового будівництва та стадію будівельних робіт.

За таких обставин, на підставі системного аналізу законодавчих положень, враховуючи, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб'єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами правомірність притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч5 ст.96 КУпАП, не доведено дотримання при винесені постанови по справі про адміністративне правопорушення №95 від 10 серпня 2017 року вимог статей 248 та 280 КУпАП щодо всебічного, повного і обєктивного зясування обставин, вирішення її в точній відповідності з законом, що призвело до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статті 268 КУпАП.

Вказане у своїй сукупності дозволяє суду апеляційної інстанції дійти висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення №95 від 10 серпня 2017 року не відповідає критеріям законності та обґрунтованості рішення суб'єкта владних повноважень, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

У п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 Справа «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на викладене, враховуючи положень статей 317 та 286 КАС України, суд апеляційної інстанції приходить переконання, що суд першої інстанції при винесені оскаржуваного рішення неповно зясував обставин, що мають значення для справи, що має наслідком скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, яким слід скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Щодо судового збору, то у відповідності до ст.139 КАС України, такий не належить стягувати з сторін спору.

Керуючись статтями 229, 250, 272, 286, 308, 310, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 січня 2018 року у справі №161/12760/17 скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення №95 від 10 серпня 2017 року та закрити справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач ОСОБА_1
судді ОСОБА_6
ОСОБА_2