Справа № 826/13918/17
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2018-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

05 березня 2018 року № 826/13918/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Маруліної Л.О., за участю секретаря судового засідання Яцеленко Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Мегатекс»
доОфісу великих платників податків Державної фіскальної служби
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від № від 09.08.2017
за участю представників сторін:

від позивача: Пересунько О.В. (довіреність від 24.07.2017);

від відповідача: Шлапак Н.В. (довіреність № 2011/9/28/10-10-18 від 20.02.2018);

вільний слухач: ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Мегатекс» (надалі - позивач) з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (надалі - відповідач або Офіс ВПП ДФС) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 09.08.2017 (надалі - ППР № ).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.11.2017 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд на 15.11.2017.

В судове засідання прибули уповноважені представники сторін. У зв'язку з непідготовленістю представника відповідача до судового засідання, судом ухвалено про відкладення розгляду справи на 21.12.2017.

Через канцелярію суду 20.12.2017 від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. У призначене судове засідання представники сторін не з'явились, судом задоволено клопотання про відкладення розгляду справи та призначено наступне судове засідання на 05.03.2018.

У вказане судове засідання з'явились уповноважені представники сторін.

В обґрунтування позовних вимог, позивачем зазначено, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято Офісом ВПП ДФС безпідставно, оскільки відповідачем не враховано усіх обставин справи, а висновки в Акті перевірки, на підставі якого винесено оскаржуване ППР, ґрунтуються на здогадках посадових осіб відповідача та їх припущеннях.

Представник відповідача проти позову заперечував, підтримавши доводи, викладені у письмових запереченнях проти позову, зазначаючи, про те, що позивачем, відповідно до висновків, викладених в Акті перевірки, занижено нарахування податку на додану вартість за період з 01.01.2016 по 29.02.2016 на загальну суму 2 110 368,00 грн., а угоду з С(Ф)Г «Любава-1» уповноважені особи на проведення перевірки від контролюючого органу, визнали недійсною та такою, що не відбувалась, на підставі наявної інформації щодо контрагентів С(Ф)Г «Любава-1» та відповідно до обставин, які викладені в допитах свідків. Тому представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, Окружним адміністративним судом міста Києва встановлено, що з 10.07.2017 позивач перебуває на обліку в Офісі ВПП ДФС.

На підставі направлень від 19.06.2017 року № 479, № 480 виданих відповідачем на підставі наказу Офісу ВПП ДФС від 15.06.2017 № 1325, проведено позапланову виїзну документальну перевірку ТОВ «Мегатекс» з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських операцій з контрагентом-постачальником за період з 01.01.2016 по 29.02.2016, на підставі чого було складено Акт від 17.07.2017 року № 2205/28-10-40-10/20338741.

Не погоджуючись із висновками викладеними у вказаному Акті позивачем подано на адресу відповідача заперечення. Після їх розгляду Офісом ВПП ДФС листом від 04.08.2017 № 41468/10/28-10-41-01-12 вказаний Акт перевірки залишило без змін, а скаргу позивача - без задоволення та 09.08.2017 Офісом ВПП ДФС було винесено податкове повідомлення-рішення № форми «Р», яким збільшено суму грошового зобов'язання за податком на додану вартість на суму 2 110 368,00 грн. та штрафні санкції у розмірі 527 592,00 грн.

Позивач не погодившись із зазначеним рішенням податкового органу подав скаргу та 24.10.2017 отримав Рішення ДФС України про результат розгляду скарги від 19.10.2017 № 23533/6/99-99-11-01-02-25, яким оскаржуване ППР від 09.08.2017 залишено без змін, а скаргу позивача - без задоволення.

Не погоджуючись із винесеним податковим повідомленням-рішенням № від 09.08.2017 форми «Р», позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 1 Податкового кодексу України визначено, що податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пункту 75.1. статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до пункту 78.4. статті 78 Податкового кодексу України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Пунктом 79.2. статті 79 Податкового кодексу України встановлено, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Згідно пункту 86.1. статті 86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт.

Пунктом 86.8. статті 86 Податкового кодексу України передбачено, що податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Відповідно до ст.83 Податкового кодексу України для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені Податковим кодексом України; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені Податковим кодексом України або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

Згідно Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 року № 727, факти виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб'єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів (п.5 розділу ІІ Порядку №727). Згідно п.п.2 п.4 розділу ІІІ Порядку №727 у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті документальної перевірки фактом порушення необхідно: чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів (міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування), що порушені платником податків, зазначити період (календарний день, місяць, квартал, півріччя, три квартали, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, при здійсненні якої вчинено це порушення; зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення. За результатами документальної перевірки в акті викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які мають відношення до фактів виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

У відповідності до п.п.11 п.4 розділу ІІІ Порядку №727 в акті (довідці) документальної перевірки відображається інформація щодо наявності контрольованих операцій та повноти їх відображення у поданій платником звітності, в акті перевірки відсутні дані про контрольовані операції.

Розділом ІV Порядку №727 визначено, що залежно від фінансово-господарської діяльності платника податків та результатів перевірки до інформативних додатків належать: розрахунок податкового зобов'язання, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування, зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податку на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість та штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) з наведенням в ньому дати та номера декларації (уточнюючого розрахунку) або звіту, відповідного звітного періоду, щодо якого здійснюється розрахунок податкового (грошового) зобов'язання, бюджетного відшкодування, від'ємних значень об'єктів оподаткування, а також іншої інформації, необхідної для визначення грошового зобов'язання (крім перевірок дотримання законодавства з питань державної митної справи); пояснення, зауваження або заперечення посадових осіб платника податків або його законних представників щодо виявлених порушень або з інших питань, що виникли під час перевірки; інші матеріали, що підтверджують наявність або відсутність фактів порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи; оригінали або завірені в установленому законодавством порядку копії документів, що підтверджують наявність або відсутність фактів порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у разі їх отримання; опис отриманих копій документів; документи, що підтверджують вилучення документів (їх копій), якщо вилучення мало місце, у випадках та в порядку, передбачених законом; інші матеріали, що мають значення для прийняття податкового повідомлення-рішення (вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску, а також рішень про застосування штрафних санкцій) та вжиття інших заходів за результатами перевірки.

Зважаючи на вказані норми та відповідно до матеріалів наданих сторонами в якості доказів своїх пояснень та фактичних обставин, судом встановлено наступне.

Перевірка відповідача проводилась з 19.06.2017 по 10.07.2017, у висновках Акту перевірки відповідачем вказано, що з 01.01.2016 по 29.02.2016 позивачем задекларовано податковий кредит по податку на додану вартість у сумі 28 895 710,00 грн. та визначено завищення податкового кредиту на суму 2 110 368,00 грн., в тому числі за січень місяць 2016 року в сумі 489 216,00 грн. та за лютий місяць 2016 року в сумі 1 621 152,00 грн., в зв'язку з наступним.

Посадовими особами контролюючого органу, встановлено, що між позивачем та С(Ф)Г «Любава-1» за період з 01.01.2016 по 29.02.2016 укладено Договір поставки № 1301/16-п від 13.01.2016, відповідно до якого Постачальник (С(Ф)Г «Любава-1» ) зобов'язується передати у власність Покупцю (ТОВ «Мегатекс») олію соняшникову (сиру, нерафіновану, не виморожену, 1 ґатунку) суміш пресової та екстракційної, із соняшнику врожаю 2015.

Відповідно до зазначеного договору ціна та загальна вартість, умови та строки поставки товару, строки та порядок розрахунку за кожну партію визначені у Специфікації, яка є додатком до Договору.

Поставка товару підтверджується видатковою накладною на товар. Дію Договору визначено терміном до 31.12.2016.

В Акті перевірки податковий орган зазначає, що відповідно до договорів суборенди земельної площі між С(Ф)Г «Любава-1» (орендар) та ТОВ «Єврохімпром» (орендодавець), орендар суборендував 3 701,53 га землі, що за даними податкового органу набагато перевищує кількість землі в ТОВ «Єврохімпром», яку він сам орендував.

Посадовими особами контролюючого органу, які здійснювали перевірку, докладно описано правовідносини ТОВ «Єврохімпром» з його контрагентами, зазначено суми зареєстрованих грошових коштів відповідно до податкових декларацій та припущено про неможливість здійснення ним господарських операцій у зв'язку з недостатністю земельних ділянок, людських ресурсів, а також викладено думку про підроблення даних, що внесено до податкової звітності ТОВ «Єврохімпром».

Далі в Акті перевірки відповідач порівнює кількість переробленої соняшникової сировини, яку ТОВ «Єврохімпром» поставляв своїм контрагентам за період січень-лютий 2016 та приходить до висновку, що згідно товарно-транспортних накладних, які було надано до перевірки, встановлено перевезення готової продукції в розмірі 1022,54 т., що значно менше від задекларованих обсягів постачання ТОВ «Єврохімпром» на адресу контрагентів покупців.

Також відповідачем описано господарські взаємовідносини між ТОВ «Єврохімпром» та ТОВ «Одеській олійноекстраційний завод» зазначаючи, що в їх первинних документах не співпадають адреси складання цих документів, а в деяких - замість юридичної адреси вказано фактичну адресу та відповідно до наявних показів свідка, який стверджував, що в 2015 році ТОВ «Єврохімпром» нічого не обробляв та не засіював на території Черняхівського району. Крім того, в Акті перевірки описують припущення свідка скільки врожаю можна зібрати засіявши 1 гектар землі, у зв'язку з чим контролюючий орган і дійшов висновку про відсутність у ТОВ «Єврохімпром», відповідно у С(Ф)Г «Любава-1» фактичної наявності товару, який в подальшому був оформлений на ТОВ «Мегатекс».

Зважаючи на узагальнюючу податкову інформацію по платнику податків С(Ф)Г «Любава-1», яка наявна в контролюючому органі, та покази свідків, які детально описано в Акті перевірки, відповідач зазначає, що під час перевірки встановлено порушення п. 44.1 ст. 44, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 ПК України, відповідно до яких ТОВ «Мегатекс» завищено податковий кредит по взаємовідносинах з С(Ф)Г «Любава-1» на загальну суму ПДВ всього у сумі 2 110 368,00 грн., в тому числі за січень місяць 2016 року в сумі 489 216,00 грн. та за лютий місяць 2016 року в сумі 1 621 152,00 грн.

На підставі зазначеного Акту перевірки було винесено податкове повідомлення-рішення від 09.08.2017 № , в якому, посилаючись на вищевказані статті ПК України, контролюючий орган збільшив позивачу грошове зобов'язання за платежем податок на додану вартість з вироблених в Україні товарів на загальну суму 2 637 960,00 грн., в т.ч. 2110368,00 грн. за податковим зобов'язанням та 527592,00 грн. штрафні (фінансові) санкції.

Позивачем на підтвердження дійсності господарських відносин з контрагентами до матеріалів справи надано копії первинних документів, серед яких Договір поставки № 130/16-п від 13.01.2016, про який відповідачем згадано в Акті перевірки. Судом досліджено вказаний Договір та встановлено, що його складено відповідно до норм чинного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Договори поставки товарів укладаються на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення. У разі якщо законодавством не врегульовано умови здійснення поставки товарів, застосовуються правила цивільного законодавства про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ст.ст. 655- 697 Цивільного кодексу України у зміст договору поставки товарів повинні входити такі основні розділи:

- преамбула;

- предмет договору;

- ціни на товари і загальна сума договору;

- загальний строк дії договору і строки поставки товарів;

- вимоги до тари й упаковки;

- порядок відвантаження, доставки і здавання товарів;

- порядок розрахунків;

- санкції за невиконання сторонами своїх зобов'язань;

- арбітраж (вирішення спірних питань).

Із наявного в матеріалах справи Договору поставки вбачається, що сторонами дотримано усіх головних вимог складання вказаного Договору поставки та зазначено, що основні вимоги, кількість, терміни поставки, вартість зазначено в Специфікації, про що, вказував і контролюючий орган в своєму Акті перевірки.

Також Договір засвідчений печатками та підписами Директорів Постачальника С(Ф)Г «Любава-1» та позивача ТОВ «Мегатекс», тому вказаний Договір суд вважає таким, що складений відповідно до норм чинного законодавства та таким, що регулював господарські відносини позивача та його контрагента.

Відповідно до наданої копії Специфікації № 1 до Договору поставки № 1301/16-п від 13.01.2016, з якої вбачається, що сторони домовились, що Постачальник (С(Ф)Г «Любава-1») поставить та продасть Покупцю (ТОВ «Мегатекс») олію соняшникову в кількості 1000 тонн за ціною без ПДВ 18 200,00 грн. на загальну суму без ПДВ 18 200 000,00, ПДВ 3 640 000,00 грн. та всього сума разом з ПДВ складає 21 840 000, 00 грн. , також в зазначеній Специфікації зазначено характеристики якості товару та вказано, що передача товару Покупцеві здійснюється згідно правил «Інкотермс-2010», товар поставляється на умовах (згідно базису поставки) DAT ПАТ «Іллічівський масложировий комбінат» Україна, Одеська обл., м. Іллічівськ, вул. Транспортна,45. Термін поставки з 20.01.2016 по 15.02.2016 р. включно.

Також позивачем надано до матеріалів справи Видаткову накладну № 25/01 від 25.01.2016, відповідно до якої зазначено, що Постачальник доставив, а Покупець прийняв олію соняшникову нерафіновану не виморожену, суміш пресової з екстракційної 1 ґатунку в кількості 134,40 ціною з ПДВ 21 840, 00 грн., сумою з ПДВ 2 935 296,00 грн. у т.ч. ПДВ 489 216,00 грн., яка засвідчена підписом та печаткою уповноваженої особи від Постачальника (продавця) та підписом уповноваженої особи за довіреністю № 68 від 22.01.2016 від Покупця (позивача по справі).

Зважаючи на зазначене, суд зауважує, що в даному документі сторонами дотримано усіх необхідних реквізитів, а саме назва документу, номер, дати складання, місце складання, назви сторін, номер відповідно до Договору поставки, опис товару, який поставлявся, його кількість, ціна без ПДВ та з ПДВ, сума цифрами та прописом, підписами з зазначенням прізвищ уповноважених осіб, зазначене не дає права вважати недійсним вказаний документ.

Також надано до матеріалів справи Видаткову накладну № 58 від 26.02.2016, відповідно до якої зазначено, що Постачальник доставив (продав), а Покупець прийняв (купив) олію соняшникову нерафіновану не виморожену, суміш пресової з екстракційної 1 ґатунку в кількості 460,28 ціною без ПДВ 18 000, 00 грн., сумою без ПДВ 8 285 040,00 грн. у т.ч. ПДВ 1 657 008,00 грн., всього із ПДВ 9 942 048,00 грн. яка засвідчена підписом та печаткою уповноваженої особи від Постачальника (продавця) та підписом уповноваженої особи за довіреністю № 68 від 22.01.2016 від Покупця (позивача по справі).

Зважаючи на зазначене, суд зауважує, що в даному документі сторонами дотримано усіх необхідних реквізитів, а саме назва документу, номер, дати складання, місце складання, назви сторін, номер відповідно до Договору поставки, опис товару, який поставлявся, його кількість, ціна без ПДВ та з ПДВ, сума цифрами та прописом, підписами з зазначенням прізвищ уповноважених осіб, зазначене не дає права вважати недійсним вказаний документ.

Також позивачем надано копію платіжного доручення № 882 від 04.07.2016, відповідно до якого платник ТОВ «Мегатекс» перераховує (сплачує) на розрахунковий рахунок продавця С(Ф)Г «Любава-1» суму 7784518,96 грн. із зазначенням призначення платежу: оплата за масло соняшникове відповідно до Договору № 1301/16п від 13.01.2016 у т.ч. ПДВ 1297419,83, вказану операцію проведено банком 04.07.2016.

Позивачем в позовній заяві надано пояснення, що 14.07.2016 між ним (Сторона 1), С(Ф)Г «Любава-1» (Сторона 2) та ТОВ «Агросинтез інвест» ( Сторона 3) було укладено Угоду про відступлення права вимоги № 14-07-16 від 14.07.2016, відповідно до якої Сторона 1 має перед Стороною 2 заборгованість, згідно Договору № 1301/16-п від 13.01.2016 та було досягнуто рішення про те, що Сторона 2 передає Стороні 3 свої права та обов'язки по витребуванню та отриманню від Сторони 1 частини боргу в сумі 4 388 473, 04 грн., дану Угоду засвідчено підписами та печатками уповноважених представників юридичних осіб.

На підтвердження сплати боргу позивачем надано наступні платіжні доручення:

№ 1377 від 15.07.2016, відповідно до якого платник ТОВ «Мегатекс» перераховує (сплачує) на розрахунковий рахунок ТОВ «Агросинтез інвест» суму 2932599,53 грн. із зазначенням призначення платежу: оплата за масло по Договору № 14-07-16 від 14.07.2016 у т.ч. ПДВ 488766,59 грн., вказану операцію проведено банком 15.07.2016;

№ 2063 від 04.08.2016, відповідно до якого платник ТОВ «Мегатекс» перераховує (сплачує) на розрахунковий рахунок ТОВ «Агросинтез інвест» суму 282910,85 грн. із зазначенням призначення платежу: оплата за масло по Договору № 14-07-16 від 14.07.2016 у т.ч. ПДВ 47151,81 грн., вказану операцію проведено банком 04.08.2016;

№ 2128 від 05.08.2016, відповідно до якого платник ТОВ «Мегатекс» перераховує (сплачує) на розрахунковий рахунок ТОВ «Агросинтез інвест» суму 500000,00 грн. із зазначенням призначення платежу: оплата за масло по Договору № 14-07-16 від 14.07.2016 у без ПДВ, вказану операцію проведено банком 05.08.2016;

№ 2169 від 08.08.2016, відповідно до якого платник ТОВ «Мегатекс» перераховує (сплачує) на розрахунковий рахунок ТОВ «Агросинтез інвест» суму 672962,66 грн. із зазначенням призначення платежу: оплата за масло по Договору № 14-07-16 від 14.07.2016 у без ПДВ, вказану операцію проведено банком 08.08.2016.

Зважаючи на надані позивачем платіжні доручення (а. с. 47-50), провівши математичні розрахунки та додавши сплачені позивачем грошові суми на рахунок ТОВ «Агросинтез інвест», суд доходить висновку про виконання зобов'язань по Угоді про відступлення права вимоги № 14-07-16 від 14.07.2016 та виплату частини суми боргу за вказаною Угодою, а тому вважати Угоду чи дії позивача незаконними або такими, що не відбулися у суду підстави відсутні.

В Акті перевірки посадовими особами відповідача зазначено, що на день проведення перевірки за позивачем немає боргу перед контрагентами.

Також позивачем надано до матеріалів справи копію Договорів комісії № 200116-К від 04.01.2016, якою ТОВ «Мегатекс» надалі «Комітент» та ТОВ «Ніктрейд плюс» надалі «Комісіонер», відповідно до якого Комітент доручає, а Комісіонер зобов'язується за дорученням за плату здійснити від свого імені та за рахунок Комітента наступні юридично значимі дії:

- здійснювати реалізацію на експорт з України Товар, що належить Комітенту. Найменування Товару, асортимент, кількість і ціна Товару визначаються в Додатках до Договору;

- укладати експортні Договори купівлі-продажу, оформляти і підписувати всі необхідні документи в інтересах Комітента, діяти у вже укладених зовнішньоекономічних договорах відповідно до інтересів Комітента.

- укладати договори з підприємствами , що мають свідоцтва про визнання підприємства декларантом та вчиняти інші дії, відповідно до вказаного Договору та в інтересах позивача (а.с. 54-56).

Зазначений договір також має усі необхідні реквізити та засвідчений печатками і підписами уповноважених осіб на представлення інтересів товариств.

Відповідно до копії Акту прийому передачі товару № 7 згідно Договору комісії № 200116-К від 04.01.2016 від 26.02.2016, Комітент передав, а Комісіонер прийняв 503,360 тонн олії соняшникової на суму 10 318880,00 грн.

На підтвердження реальності виконання вказаного Договору комісії до матеріалів справи надано звіт Комісіонера № 2 про виконання вказаного Договору, в якому розписано дати продажу, товар, кількість, акти відповідно до яких відбувся прийом-передача продукції, ціна товару, за якою його продано, номера митних декларацій та назва покупця.

Відповідно до копії Акту приймання-передачі, який міститься в матеріалах справи (а.с. 60) ТОВ «Ніктрейд плюс» продав покупцю Exacom sales limited олію соняшникову 2015 року врожаю в кількості 503,360 т. на суму 10 318 880,00 грн., що підтверджується і наданою митною декларацією форми МД 2 (а.с. 11), в якій вказано назву товару, що перетинала кордон, кількість, ціну.

Зважаючи на казане, суд не приймає до уваги висновків податкового органу про те, що у відповідності з їх даними та показами свідків, господарська операція між позивачем та С(Ф)Г «Любава-1» не відбулась та вважається не дійсною, адже на підтвердження її дійсності позивачем надано усі відповідні докази та повністю доведено протилежне від тверджень відповідача, а відповідачем в свою чергу доводи і припущення викладені в Акті перевірки не доведено доказами, а саме висновками експертів, рішеннями в кримінальних справах, податковими деклараціями та рішеннями про зняття з податкового обліку контрагентів позивача та іншими можливими доказами на підтвердження викладених в Акті перевірки обставин.

Відповідно до п. 198.1 п.198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно з абз. 2 п. 198.2. ст. 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

Зважаючи на зазначене, суд приходить до висновку правильності віднесення сумм до податкового кредиту та дат їх зарахування, як таких.

Відповідно до законів та установленої практики судів вважається, що Товариство не може і не повинне нести відповідальність за протиправні дії своїх контрагентів та за порушення ними чинного законодавства.

Відповідно до частини 2 ст. 61 Конституції України встановлює, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Необхідно також відмітити, що посилання фіскального органу на порушення контрагентом вимог податкового законодавства щодо декларування сум податкових зобов'язань є безпідставними, оскільки за дане порушення податкового законодавства передбачена індивідуальна відповідальність саме для контрагента, а не для платника, оскільки ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку, при цьому такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.

Аналогічну правову позицію висловлено у постанові Верховного Суду України від 31.01.2011 у справі № 21-47а10, відповідно до якої, чинне законодавство не ставить у залежність право платника податків на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства його контрагентом.

Більше того, «Презумпція добросовісності платника податків» означає, що подані платником контролюючому органу документи податкової звітності є дійсними, повно та об'єктивно відтворюють господарські операції, що є об'єктом оподаткування та/або фінансові показники яких впливають на податковий обов'язок платника податків, якщо інше не буде доведено контролюючим органом.

Також слід зазначити, що за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій платника податку та його постачальників для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу (Ухвала ВАСУ від 19.07.2016 р. у справі № К/800/50811/15).

Податковим органом в Акті перевірки викладені тільки деякі відомі їм обставини відповідно до наданих їм податкових декларацій контрагентами позивача та показів свідків. Ані судових рішень у кримінальних провадженнях, ані висновків експертів та доказів неможливості вирощування на 1 га землі відповідної кількості соняшників, з яких в майбутньому було виготовлену олію, яку і продано позивачу, контролюючим органом суду не надано. А твердження відповідача про те, що ТОВ «Єврохімпром» нічого не обробляв та не засіював на території Черняхівського району, не дає права вважати, що вказаним товариством не було засіяно землі в іншому районі, відомостей про що немає в податковому органі, а якщо і є дані по усіх господарських діяльностях з усіма контрагентами ТОВ «Єврохімпром», то до суду відповідачем вони не надані.

Тому, суд вважає дії позивача законними, а угоди з його контрагентами такими, що відповідають дійсності, зважаючи на зазначене позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з частиною першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням вимог частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України та зважаючи на наявність в матеріалах справи платіжного доручення № 18286 від 26.10.2017 суд присуджує на користь позивача здійснені ним документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 39 569, 41 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Офісу ВПП ДФС.

Керуючись положеннями статей 2, 7, 9, 11, 44, 72-78, 79,139, 194, 241-246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1.Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегатекс» (, місцезнаходження юридичної особи: 03151, м. Київ, Повітрофлотський проспект, 64) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Офісу великих платників податків ДФС № від 09.08.2017.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків ДФС на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегатекс» (, місцезнаходження юридичної особи: 03151, м. Київ, Повітрофлотський проспект, 64) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 39 569, 41 (тридцять дев'ять тисяч п'ятсот шістдесят дев'ять гривень) 41 коп.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч. 1 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України. апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини п'ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Мегатекс», 03151, м. Київ, Повітрофлотський проспект, 64, ;

Відповідач: Офіс ВПП ДФС, 04119, м. Київ, вул. Дегтярівська,11-Г, .

Суддя Л.О. Маруліна