Справа № 165/1811/17
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2018-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2018 рокуЛьвів№ 876/635/18

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Качмара В.Я.,

при секретарі судового засідання Смидюк Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу заступника начальника Волинської митниці ДФС ОСОБА_1 на постанову Нововолинського міського суду Волинської області від 12 грудня 2017 року (суддя Ференс-Піжук О.Р., м. Нововолинськ) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до заступника начальника Волинської митниці ДФС ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 31 липня 2017 року звернувся до суду з позовом до заступника начальника Волинської митниці ДФС ОСОБА_1 про скасування постанови в справі про порушення митних правил від 10.05.2017 №1359/20500/17 щодо визнання його винним у вчиненні порушення митних правил передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 8 500 грн та закриття провадження у справі. В обґрунтування позову вказує, що не може бути субєктом відповідальності за вказане правопорушення, оскільки не є власником ввезеного на територію України в митному режимі «транзит» транспортного засобу марки «Opel Combo», реєстраційний номер WA22386, кузов №WOLOXCF та жодного відношення до нього не має. Окрім цього, оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки складена із неправильним зазначенням анкетних даних позивача, зокрема дати народження та його персонального номера. Більше того, у постанові вказано, що у позивача наявний закордонний паспорт серії ЕТ654603 від 26.01.2012, виданий органом 0711, що не відповідає дійсності, оскільки позивач згідно бази даних ЄІАС УМП та ДІС, паспортом громадянина України для виїзду за кордон не документувався, що підтверджується довідкою Нововолинського міського відділу Управління Державної міграційної служби України у Волинській області від 17.06.2017 №0711/2296.

Постановою Нововолинського міського суду Волинської області від 12 грудня 2017 року у справі №165/1811/17 заявлений позов задоволено. Скасовано постанову заступника начальника Волинської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням ОСОБА_1 від 10.05.2017 №1359/20500/17 у справі про порушення митних правил про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.470 МК України та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 (п'ятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян на суму 8500 (вісім тисяч п'ятсот) гривень.

З ухваленим у справі рішенням не погодився відповідач, звернувся з апеляційною скаргою, в якій, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив оскаржуване судове рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. У поданій апеляційній скарзі зазначає, що згідно даних, зазначених в оскаржуваній Постанові, а також у протоколі про порушення митних правил від 20.04.2017 №1359/20500/17 вбачається, що заступником начальника Волинської митниці ДФС ОСОБА_1 розглянуто матеріали справи про порушення митних правил, розпочатої за ознаками вчинення порушення митних правил громадянином ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою мікрорайон ОСОБА_3, 7/27, м. Нововолинськ, Волинська область, закордонний паспорт ЕТ654603 від 26.01.2012, виданий органом 0711, персональний номер НОМЕР_1, проте адміністративний позов подано ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого за адресою мікрорайон ОСОБА_3, 7/27, м. Нововолинськ, Волинська область ідентифікаційний номер НОМЕР_2, з чого слідує, що з адміністративним позовом звернулась не та особа, якій належить право вимоги про скасування оскаржуваної Постанови. Відтак, наголошує, що будь-яких порушень прав та інтересів позивача допущено не було, з огляду на що у задоволенні позову слід відмовити.

Позивач у письмовому запереченні вважає постанову суду першої інстанції обґрунтованою, прийняту з врахуванням всіх обставини справи та такою, що відповідає нормам матеріального та процесуального права. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не прибули, хоча належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, а тому у відповідності до ч.4 ст.229, ч.3 ст.268 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи проведено у їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що оскаржувана Постанова є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки відповідачем під час її прийняття не дотримано вимог чинного законодавства, зокрема, така складена за відсутності позивача, відомостей про вручення йому викликів для дачі письмових пояснень чи участі у розгляді адміністративної справи суду не надано, відповідачем не зясовано даних про особу, щодо якої складено протокол про порушення митних правил, що свідчить про невиконання відповідачем вимог щодо повного і всебічного зясування обставин справи, з огляду на що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню.

Такі висновки суду першої інстанції частково відповідають фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи: 10.05.2017 заступником начальника Волинської митниці ДФС начальником управління протидії митним правопорушенням ОСОБА_1, розглянувши матеріали справи про порушення митних правил №1359/20500/17, розпочатої 20.04.2017 за ознаками вчинення громадянином України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою мікрорайон ОСОБА_3, 7/27, м. Нововолинськ, Волинська область, закордонний паспорт ЕТ654603 від 26.01.2012, виданий органом 0711, персональний номер НОМЕР_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 МК України, встановлено наступне, що 26.12.2016 о 23 год. 00 хв. громадянином України ОСОБА_2 по смузі руху «зелений коридор» через пункт пропуску «Устилуг» Волинської митниці ДФС ввезено на митну територію України автомобіль марки «Opel Combo», реєстраційний номер WA22386, кузов №WOLOXCF у митному режимі «транзит». Станом на 20.04.2017 ОСОБА_2 даний автомобіль за межі території України не вивозився. Постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 грн.

Вважаючи такі дії відповідача неправомірними та такими, що суперечать приписам чинного законодавства, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.381 МК України (в редакції чинній на час виникнення спірних відносин) громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

Статтею 90 МК України встановлено, що транзит - це митний режим, відповідно до якого товари або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з ч.1 ст.93 МК України товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні, зокрема, бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.95 МК України встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Відповідно до ч.3 ст.470 МК України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до ч.2 ст.486 МК України провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у ст.508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у звязку з оскарженням.

Частиною 1 ст.489 МК України визначено, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобовязана зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Протокол про порушення митних правил повинен містити такі дані: 1) дату і місце його складення; 2) посаду, прізвище, імя, по батькові посадової особи, яка склала протокол; 3) необхідні для розгляду справи відомості про особу, яка притягується до відповідальності за порушення митних правил, якщо її встановлено; 4) місце, час вчинення, вид та характер порушення митних правил; 5) посилання на статтю цього Кодексу, що передбачає адміністративну відповідальність за таке порушення; 6) прізвища та адреси свідків, якщо вони є; 7) відомості щодо товарів, транспортних засобів комерційного призначення та документів, вилучених згідно із статтею 511 цього Кодексу; 8) інші необхідні для вирішення справи відомості (ч.1, 2 ст.494 МК України).

Згідно з ст.495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

У справі про порушення митних правил орган доходів і зборів або суд (суддя), що розглядає справу, виносить одну з таких постанов: 1) про проведення додаткової перевірки; 2) про накладення адміністративного стягнення; 3) про закриття провадження у справі (ч.1 ст.527 МК України).

За змістом ч.1 ст.529 МК України постанова митниці у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Як слідує з матеріалів справи, оскаржувана Постанова складена щодо громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою мікрорайон ОСОБА_3, 7/27, м. Нововолинськ, Волинська область, закордонний паспорт ЕТ654603 від 26.01.2012, виданий органом 0711, персональний номер НОМЕР_1.

З довідки Нововолинського міського відділу Управління Державної міграційної служби України у Волинській області від 28.11.2017 №0711-3243 вбачається, що паспорт громадянина України серії ЕТ654603 від 26.01.2012, виданий громадянину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Натомість, із довідки Нововолинського міського відділу Управління Державної міграційної служби України у Волинській області від 17.06.2017 №0711/2296 слідує, що згідно бази даних ЄІАС УМП та ДІС, ОСОБА_2 (позивач у розглядуваній справі) паспортом громадянина України для виїзду за кордон не документувався.

Окрім цього, довідкою Володимир-Волинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області від 08.12.2017 №739/03-16-08-07 підтверджено, що ОСОБА_2 належить реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, а не НОМЕР_1 як це зазначено в оскаржуваній Постанові. Більше того, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії АС 920887, в той час, як в оскаржуваній Постанові дата народження вказана 12 березня 1974 року.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, який вірно зазначив, що відповідач приймаючи Постанову, не зясував дані про особу, щодо якої складено протокол про порушення митних правил, що свідчить про невиконання вимог щодо повного та всебічного зясування обставин справи.

У відповідності до п.2, 3 ч.1 ст.531 МК України необєктивність або неповнота провадження у справі або необєктивність її розгляду а також невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи є підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил.

У поданій апеляційній скарзі відповідач покликається на відсутність у позивача права на звернення до суду із даним позовом, оскільки вважає, що останньому не належить право вимоги про скасування Постанови, так як будь яких порушень прав та законних інтересів позивача при винесення такої не відбулось. Суд апеляційної інстанції критично оцінює такі доводи апелянта, та зазначає наступне. Постанова складена на імя, прізвище, по батькові позивача, копія Постанови направлена на поштову адресу, за якою він зареєстрований та проживає, з огляду на що у апеляційного суду відсутні підстави вважати безпідставними дії позивача щодо оскарження Постанови. Відтак, позивач, з метою захисту своїх законних прав та інтересів правомірно звернувся до суду із даним позовом.

Апеляційний суд акцентує увагу на тому, що відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідач, субєкт владних повноважень, не довів правомірність прийняття оскаржуваної Постанови.

Підсумовуючи вказане, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що постанова в справі про порушення митних правил від 10.05.2017 №1359/20500/17 щодо визнання позивача винним у вчиненні порушення митних правил передбаченого ч.3 ст.470 МК України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 8 500 грн є протиправною і підлягає скасуванню.

Водночас, апеляційний суд звертає увагу, що судом першої інстанції не вирішено позовну вимогу щодо закриття провадження у справі. Враховуючи той факт, що станом на час ухвалення оскаржуваного судового рішення, адміністративний суд в силу вимог ст.162 КАС України (в редакції, чинній на час розгляду справи в суді першої інстанції) розглядаючи справу з приводу рішень суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, не був наділений повноваженнями щодо закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення, а мав право лише перевірити законність та обґрунтованість винесеної Постанови, то у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

У відповідності до п.4 ч.1 ст.317 КАС України порушення норм процесуального права є підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення. Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення з порушенням норм процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції - скасувати.

Окрім цього, відповідно до ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. Частиною 3 цієї ж статті передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При подачі позовної заяви ОСОБА_2 сплатив судовий збір у розмірі 640 грн., що підтверджується квитанцією від 28.07.2017. Враховуючи те, що позов задоволено частково, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці ДФС судових витрат у розмірі 320 грн. сплаченого судового збору, відповідно до задоволених вимог.

Керуючись ст.271, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заступника начальника Волинської митниці ДФС ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Нововолинського міського суду Волинської області від 12 грудня 2017 року скасувати та прийняти нову, якою позов задовольнити частково.

Скасувати постанову заступника начальника Волинської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням ОСОБА_1 від 10.05.2017 №1359/20500/17 в справі про порушення митних правил про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.470 Митного кодексу України та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 (п'ятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян на суму 8500 (вісім тисяч п'ятсот) гривень.

Стягнути на користь ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці ДФС судові витрати у розмірі 320 грн. сплаченого судового збору.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_5
судді ОСОБА_6
ОСОБА_7