Справа № 804/696/18
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2018-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2018 року Справа № 804/696/18
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Кучма К.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
У січні 2018 року позивач звернувся до адміністративного суду з вищезазначеним позовом, в якому просив визнати протиправними дії Дніпропетровського обласного військового комісаріату щодо не подання у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновку щодо виплати йому одноразової грошової допомоги передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей», зобов`язати відповідача повторно прийняти заяву про призначення одноразової грошової допомоги та подати у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів висновок (за формою Додаток 13 Наказу №530) та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерства оборони України щодо виплати йому одноразової грошової допомоги передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» та Порядком №499.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до вимог чинного законодавства заява на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності та необхідний перелік документів подається до обласного військового комісаріату, який надає висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, та додані до нього документи у 15-денний строк до Департаменту фінансів Міністерства оборони України. У свою чергу, Міністерство оборони України призначає і виплачує одноразову грошову допомогу. Але відповідачем безпідставно відмовлено в направленні документів до уповноваженого органу для виплати одноразової грошової допомоги, в зв`язку з чим він вимушений звернутися до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 29.01.2018 року у даній справі відкрито провадження, та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні, за статтею 263 КАС України.
В поданому відзиві на позов відповідач зазначив, що позивачем було подано не повний пакет документів згідно п.33 Порядку (постанова КМУ №499). За кількістю додатків у заяві від 23.08.2017 року вбачається, що не надано довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення відсотка втрати працездатності та рішення відповідної військово-медичної установи щодо визнання поранення (контузії, травми або каліцтва); копію документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане з вчиненням особою злочину чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження. Отже, позивач свідомо подав не повний пакет документів. Крім того, документи не були належним чином завірені, а тому вимоги позивача є необґрунтованими, ґрунтуються виключно на особистих припущеннях позивача, з порушенням вимог нормативних актів та є такими, що суперечать вимогам матеріального і процесуального права, а тому відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити повністю.
Ухвалою суду від 28.02.2018 року було відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про залучення в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - Міністерства оборони України.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.
Судом встановлено, що у 23.08.2017 р. позивач звернувся до Дніпропетровського обласного військового комісаріату із заявою стосовно призначення йому та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням 3 групи інвалідності, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії. До заяви були додані наступні документи: копія паспорту та ІПН, копія свідоцтва про хворобу, копія довідки МСЕК № 658812, копія довідки МСЕК № 072680, копія військового квитка, згода на обробку персональних даних, копія довіреності.
Листом від 19.09.2017 р. відповідачем було відмовлено в направленні документів до уповноваженого органу для виплати одноразової грошової допомоги, оскільки подана заява не відповідає вимогам Наказу №530 та подана не особисто, а представником позивача - Прудською А.О. Також, зазначено що одноразова грошова допомога призначається особам, звільненим із строкової військової служби у разі настання інвалідності не пізніше ніж через 3 місяці після звільнення з такої служби, поданий неповний пакет документів, а саме: відсутній документ, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком учинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. Тому рекомендовано звернутися до районного військового комісаріату для надання допомоги щодо підготовки всіх необхідних документів.
За результатами розгляду скарги, позивачу було повідомлено, згідно листа від 17.11.2017 року, що він отримав усні роз`яснення працівника Магдалинівського районного військового комісаріату, який рекомендував звернутися до Адміністрації Державної Прикордонної служби України, оскільки позивач звільнявся з Прикордонних військ, виплата одноразової грошової допомоги Міністерством оборони України не здійснюється.
Позивач пов`язує порушення своїх прав із бездіяльністю відповідача, яка виразилася у не поданні у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновку щодо виплати йому одноразової грошової допомоги.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст.41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Згідно з ч.2 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Відповідно до п.6 ст.16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.
Згідно з п.2 ст.16-2 та п.9 ст.16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 р. № 975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.
Відповідно до п.12 постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 р. № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).
Згідно з п.13 постанови КМУ від 25.12.2013 р. № 975, керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
Відповідно до п.п.27 п.10 Постанови КМУ від 26.11.2014 р. № 671 «Про затвердження Положення про Міністерство оборони України» зазначено, що Міністерство оборони України приймає рішення щодо розподілу бюджетних коштів, головним розпорядником яких є Міноборони.
Таким чином, виходячи з аналізу зазначеної норми, саме до компетенції Міністерства оборони України віднесено прийняття рішення про призначення або відмову у виплаті одноразової грошової допомоги, а відповідач має обов`язок у 15-ти денний строк з дня реєстрації документів направити до Міністерства оборони України висновок з поданими документами для прийняття вказаного рішення.
Із матеріалів справи видно, що листом від 19.09.2017 р. відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для складання висновку щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги.
Посилання відповідача в листі на неможливість складання висновку, з огляду на неподання позивачем документу, що свідчить про причину та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, суд вважає безпідставним, виходячи з такого.
На дату встановлення інвалідності, 16.12.2008 р. з причин поранення (контузія), пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії діяли (і є чинними до теперішнього часу) Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджені постановою Кабінету Міністрів від 28.05.2008 р. № 499 (далі - Порядок 499), в редакції від 28.05.2008 р.
Відповідно до ч.3 ст.2 Порядку №499 особи, яким виплачується одноразова грошова допомога у разі поранення (контузії, травми або каліцтва) чи в разі настання інвалідності, подають за місцем проходження служби (зборів) або до військомату такі документи: 1. заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом) чи настанням інвалідності; 2. довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення відсотка втрати працездатності та рішення відповідної військово-медичної установи щодо визнання поранення (контузії, травми або каліцтва); 3. копію документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане з вчиненням особою злочину чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження; 4. довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності; 5. копію сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; 6. копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера.
Пунктом 4.7 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 р. № 530, передбачено документи, які подаються для одержання одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності особам, звільненим з військової служби (зборів, резерву).
Вказаним пунктом передбачено, що для одержання одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності подається, зокрема, копія акта про нещасний випадок, складеного за матеріалами розслідування військової частини, або довідки командира військової частини про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема про те, що поранення (контузія, травма, каліцтво) не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком учинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, - у разі якщо поранення (контузія, травма або каліцтво) не пов`язане з виконанням обов`язків військової служби.
Отже, з аналізу вказаної норми видно, що копія акта про нещасний випадок, складеного за матеріалами розслідування військової частини, або довідки командира військової частини про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва) необхідно подавати саме у разі, якщо поранення (контузія, травма або каліцтво) не пов`язане з виконанням обов`язків військової служби.
В позовній заяві позивач зазначив, що він проходив військову службу у збройних силах з 18.10.1983 р. по 20.12.1985 р., в тому числі безпосередньо приймав участь у бойових діях. Під час проходження строкової служби в республіці Афганістан у 1984 р. отримав осколочні поранення голови. 12 грудня 2008 р. лікарською комісією при Новомосковсько-Магдалинівському об`єднаному військкоматі для визначення стану здоров`я військовослужбовця дійшла висновку, що поранення, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку. При первинному огляді МСЕК позивачу була встановлена 3 групу інвалідності з 16.12.2008 р., причина якої є поранення, контузія отримана при виконанні обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку. У 2017 р. 3 група та причина інвалідності була підтверджена, та встановлена безстроково.
З свідоцтва про хворобу №2/08 від 12.12.2008 року лікарської комісії при Новомосковсько-Магдалинівському об`єднаному військкоматі встановлено, що «поранення, ТАК, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку».
Крім того, на законодавчому рівні форма документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане з вчиненням особою злочину чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження не визначена, не встановлена та не затверджена, а тому вимога відповідача щодо необхідності надати позивачу докази того, що він отримав травму та йому встановлена ІІІ група інвалідності при обставинах, які не пов`язані з вчиненням ним злочину чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження є такою, що не відповідає вимогам закону та не може бути підставою для відмови у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги.
Суд критично ставиться до тверджень відповідача, щодо необхідності звернення до адміністрації Державної прикордонної служби України, з огляду на наступне.
Відповідно до постанови Верховної Ради України від 24 серпня 1991 року № 1431- ХІІ «Про військові формування» підпорядковано всі військові формування, дислоковані на території республіки, Верховній Раді України. Утворено Міністерство оборони України.
Статтею 4 Закону України «Про правонаступництво України» від 12 вересня 1991 року 1543-ХІІ встановлено, що органи державної влади і управління, органи прокуратури, суди та арбітражні суди, сформовані на підставі Конституції (основного Закону) Української РСР, діють в Україні до створення органів державної влади і управління, органів прокуратури, судів та арбітражних судів на підставі нової Конституції України. Згідно з п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 02 січня 1992 року № 3 «Питання Державного комітету у справах охорони державного кордону» встановлено, що Державний комітет у справах охорони державного кордону України є правонаступником колишнього Управління військ західного прикордонного округу КДБ СРСР.
Міноборони є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику з питань національної безпеки у воєнній сфері, сфері оборони і військового будівництва у мирний час та особливий період. Міноборони є органом військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили.
Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги те, що позивач проходив службу саме у Збройних силах СРСР, які на той час були підпорядковані та знаходились на фінансовому утриманні Міністерства оборони СРСР, правонаступником якого в подальшому стало Міністерство оборони України, перебував на обліку в установі Міністерства оборони України, звідки його і було звільнено, тому обов`язком Міністерства оборони України в даних правовідносинах (призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, які отримали інвалідність внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії в розмірі встановленому ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Суд критично ставиться до доводів відповідача щодо протиправності звернення представника позивача із заявою, а не особисто, з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст.237 ЦК України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені
другої сторони, яку вона представляє.
Згідно з ч.1 ст.238 ЦК України, представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє.
Ст.239 ЦК України, передбачено, що правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє.
Відповідно до частин 1, 3 ст.244 ЦК України, представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю.
Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.
Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.
З матеріалів справи видно, що позивачем видано довіреність, на ім`я, в тому числі ОСОБА_2 , якою він уповноважив останню бути його представником, серед іншого в центральних та місцевих органах державної влади та управління, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, в тому числі медичних і експертних, та організаціях, незалежно від форм власності і підпорядкування на всій території України.
Аналізуючи викладене суд доходить до висновку, що відповідно до норм чинного законодавства ОСОБА_2 була уповноважена позивачем бути його представником, а отже звернення до відповідача із заявою про призначення одноразової грошової допомоги відповідає вимогам чинного законодавства.
Крім того, суд враховує й той факт, що позивач є інвалідом 3 групи та інвалідність встановлена безстроково.
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд зазначає, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірність своїх дій. Натомість, позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
Отже, враховуючи наведене, суд робить висновок про необґрунтованість доводів відповідача стосовно ненадання позивачем необхідного документу про причини та обставини поранення для складання висновку про призначення одноразової грошової допомоги.
Таким чином, відповідач допустив бездіяльність щодо не складання документів, та не направлення їх розпорядникові бюджетних коштів Міністерству оборони України разом з поданими документами для прийняття рішення з питання виплати позивачу одноразової грошової допомоги.
Приймаючи до уваги викладене, оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, документально підтверджені, відповідають чинному законодавству, отже позов підлягає задоволенню повністю.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250, 263 КАС України, суд,-
Адміністративний позов задовольнити повністю.
Зобов`язати Дніпропетровський обласний військовий комісаріат повторно прийняти заяву про призначення одноразової грошової допомоги та подати у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів висновок (за формою Додаток 13 Наказу №530) та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерства оборони України щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» та Порядком №499.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 КАС України.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційної-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Суддя Кучма К.С.