Справа № 826/13271/16
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2018-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого Бояринцевої М.А., суддів Аверкової В.В., Шевченко Н.М., розглянувши в порядку письмового провадження заяву про прийняття додаткового рішення у справі
до Державної фіскальної служби України
пропоновлення на роботі та стягнення середнього заробітку
Від позивача надійшла заява про прийняття додаткового рішення про стягнення з Державної фіскальної служби України за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судових витрат на правову допомогу в розмірі 9 439,33 грн. В обгрунтування заяви представник позивача зазначив, що в мотивувальній частині постанови суду вказано про задоволення у повному обсязі вимоги позивача стосовно стягнення з відповідача витрат, понесених на правову допомогу, проте в резолютивній частині постанови питання про розподіл витрат не вирішено.
Відповідно до статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;
3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
"Згідно ч.3 ст. 87 КАС України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу.
Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом.
Частиною другою статті 16 КАС України встановлено, що для надання правової допомоги при вирішенні справ у судах в Україні діє адвокатура. У випадках, встановлених законом, правова допомога може надаватися й іншими фахівцями в галузі права. Порядок і умови надання правової допомоги, права й обов'язки адвокатів та інших фахівців у галузі права, які беруть участь в адміністративному процесі і надають правову допомогу, визначаються цим Кодексом та іншими законами.
Згідно з п. 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.09 р. № 23-рп/2009 у справі № 1-23/2009, зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз'яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб'єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб'єктами права.
Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать: консультації та роз'яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво тощо.
Конституційний Суд України зазначив і про те, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті ч. 2 ст. 3, ст. 59 Конституції України покладає на державу відповідні обов'язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов'язки обумовлюють необхідність визначення в законах України, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги.
Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» (в редакції станом на час прийняття рішення по справі) встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.
Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» у 2017 році прожитковий мінімум на одну особу з розрахунку на місяць установлено у розмірі з 1січня 2017 року - 1544 гривні.
Таким чином, розмір компенсації витрат на правову допомогу не повинен перевищувати 617,60 грн. (1544 грн. * 40%) за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.
З іншого боку, КАС України не передбачає, що види правової допомоги, які підлягають компенсації можуть встановлюватися або обмежуватися іншими законами, тим більше, що Закон України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» визначає не види правової допомоги, а граничний розмір їх компенсації.
Разом з тим, в силу вимог ч. 7 ст. 9 КАС України, відповідно до якої у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права), суд вважає за можливе застосувати аналогію закону, застосувавши норми ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» до вказаних правовідносин в частині розповсюдження встановленого граничного розміру компенсації на види правової допомоги, наданої позивачу.
Суд звертає увагу, що обов'язок, в контексті вимог ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, щодо доказування необґрунтованості заявленої позивачем до відшкодування суми оплати послуг адвоката покладено саме на відповідача, натомість останнім взагалі не надано будь-яких обґрунтувань та доказів на підтвердження вказаних обставин.
Згідно матеріалів справи позивачем надано докази на підтвердження загальної суми понесених позивачем витрат на правову допомогу у справі у розмірі 9 439, 33 грн. (пояснення від 16.11.17 р.), що підтверджується договором про правову допомогу з додатковою угодою, актом №1 від 01.11.16 р., прибутковими касовими ордерами №5 від 03.08.16 р. та №9 від 01.11.16 р., актом №2 від 02.02.17 р., прибутковим касовим ордером № 2 від 02.02.17р., актом №3 від 25.07.17 р., прибутковим касовим ордером №17 від 25.07.17р., актом прийняття-передачі наданої правової допомоги від 15.11.17 р. № 4 та оригіналом квитанції до прибуткового касового ордеру № 34.
Згідно акту №2 від 02.02.17 р. сторонами погоджено надання правової допомоги в обсязі 1 год. 32 хв., що становить 889, 33 грн. (квитанція від 02.02.17 р. №2).
Згідно п. 1.1 додаткової угоди від 10.01.17 р. розмір гонорару за надання правової допомоги розраховується за формулою: вартість 1 години = ПМПО/100х40.
Згідно акту №3 від 25.07.17 р. погоджено надання правової допомоги в обсязі 2 годин на суму 1280 грн. (квитанція від 25.07.17 р. №17).
Зважаючи на викладене у сукупності, а також те, що матеріали справи містять документальне підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу, вартість однієї години надання якої не перевищує встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу, тобто загальна сума понесених позивачем витрат на правову допомогу складає грн. (600 грн. * 5 години), суд вважає за можливе задовольнити у повному обсязі вимогу позивача стосовно стягнення з відповідача витрат, понесених позивачем на правову допомогу у вказаному розмірі.
Проте, в резолютивній частині постанови питання про розподіл витрат не вирішено.
З урахуванням наведеного та з огляду на те, що в мотивувальній частині постанови судом встановлено наявність правових підстав для стягнення з відповідача витрат, понесених позивачем на правову допомогу у розмірі 9 439,33 грн., суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви позивача про ухвалення додаткового судового рішення у справі та стягнення судових витрат на користь позивача у розмірі 9439,33 грн.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 132, 139, 241-252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
1. Задовольнити заяву ОСОБА_1.
Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими статтями 293, 295 - 297 КАС України.

Згідно з підпунктом 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Головуючий М.А. Бояринцева

Судді В.В. Аверкова

Н.М. Шевченко