Справа № 806/450/18
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2018-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Справа № 806/450/18
ПОСТАНОВА

іменем України

"23" квітня 2018 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Франовської К.С.

суддів: Іваненко Т.В.

ОСОБА_1,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від "06" березня 2018 р. (судове рішення ухвалене суддею Черняхович І.Е. в м.Житомирі ) , у справі за позовом ОСОБА_2 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання неправомірною бездіяльність, зобов'язання надати повну та достовірну інформацію на заяву від 05.01.2018 , -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати неправомірною бездіяльність Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо невиконання п.7 розділу ІІІ, п.1 розділу V Наказу Міністерства юстиції України від 02.04.2017 №512/5 "Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень" в частині не направлення виконавчого документа до відповідного органу державної виконавчої служби згідно п.1 заяви від 05.01.2018;

- визнати неправомірними бездіяльність Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в невиконанні вимог ОСОБА_3 України "Про виконавче провадження", ОСОБА_3 України "Про звернення громадян", ОСОБА_3 України "Про інформацію" в частині ненадання інформації про наслідки розгляду вимог викладених у п.2 заяви за п.2 заяви від 05.01.2018;

-зобов'язати Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надати повну інформацію на заяву від 05.01.2018 року.

Позов мотивований тим, що відповідач, порушуючи вимоги ОСОБА_3 України "Про виконавче провадження", ОСОБА_3 України "Про звернення громадян", ОСОБА_3 України "Про інформацію", не повідомив його про наслідки розгляду заяви від 05.12.2017 та прийняте

рішення, що призвело до порушення його прав та законних інтересів.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного від 14.02.2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов. Позивач зазначає, що суд першої інстанції не розглянув позовні вимоги, які викладені у п.3 його позовної заяви. В описовій та мотивувальній частині рішення суд зазначив датою його заяви 05.12.2017 року, проте такої заяви він не подавав. Натомість, щодо заяви від 05.01.2018 року висновки відсутні. Крім того, скаржник посилається на те, що суд першої інстанції не звернув уваги на порушення відповідачем ОСОБА_3 України "Про виконавче провадження".

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не прибули, хоча належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, а тому у відповідності до ч.4 ст.229, ч.3 ст.268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розгляд справи проведено у їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 05.01.2018 року ОСОБА_2 звернувся до Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України із заявою, в якій просив вирішити питання про направлення виконавчого документа, виданого на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2017 року у справі №806/293/17 до відповідного органу державної виконачої служби. Заяву ОСОБА_2 обгрунтував вимогами п.7 розділу ІІІ, п.1 розділу V наказу Міністерства юстиції України від 02.04.2017 №512/5 "Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень", просить вирішити питання про направлення виконавчого документа до відповідного органу державної виконавчої служби; сповістити про наслідки розгляду заяви та прийняте рішення; враховуючи неправомірну складову у діях боржника - витребувати у боржника - Головного Управління Національної поліції в Житомирській області копії документів відповідно рішення суду (а.с.7).

21 січня 2018 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_4, розглянуто заяву ОСОБА_2 щодо примусового виконання виконавчого листа №806/293/17, виданого Житомирським окружним адміністративним судом 15 червня 2017 року та прийнято рішення у вигляді повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання (а.с.8). Повертаючи виконавчий документ стягувачеві, державний виконавець посилався на пункт 10 частини четвертої статті 4 ОСОБА_3 України "Про виконавче провадження", що виконавчий документ непідвідомкий відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ.

Не погоджуючись з рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з позовом у даній справі. Позивач вважає, що відповідач не виконав вимоги, викладені в його заяві від 05.12.2017, оскільки зобов"язаний був направити виконавчий документ до належногого органу ДВС та повідомити його про результати розгляду заяви та прийняте рішення.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що підстав для відкриття виконавчого провадження у державного виконавця Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на підставі непідвідомчого поданого виконавчого документа не було.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, яким були внесені зміни до Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802 (із змінами), шляхом викладення її в новій редакції.

Так, за змістом абзаців 1-3 пункту 4 розділу І Інструкції, відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України підвідомчі рішення, за якими: боржниками є Апарат Верховної Ради України, Адміністрація Президента України, Кабінет Міністрів України, центральні органи виконавчої влади, Конституційний Суд України, Верховний Суд України, вищі спеціалізовані суди, апеляційні суди, Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, Національне антикорупційне бюро України, Вища рада юстиції, Національний банк України, Рахункова палата, Управління справами Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська і Севастопольська міські ради або обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації та їх структурні підрозділи, інші органи державної влади та їх посадові особи; сума зобов'язання становить двадцять та більше мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

В силу п. 10 ч. 4 ст. 4 ОСОБА_3 України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо виконавчий документ пред'явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Згідно п.3 розд. І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 20.07.2017 №2314/5, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, (далі - Інструкція), органами державної виконавчої служби є: Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до якого входить відділ примусового виконання рішень; управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - управління державної виконавчої служби), до складу яких входять відділи примусового виконання рішень; районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних територіальних управлінь юстиції (далі - відділи державної виконавчої служби).

Підвідомчість цих органів державної виконавчої служби встановлена пунктом 4 розд. І вказаної Інструкції.

Пунктом 3 розділу ІІІ Інструкції встановлено, що заява про примусове виконання рішення подається до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця у письмовій формі разом із оригіналом (дублікатом) виконавчого документа та квитанцією про сплату авансового внеску, крім випадків, коли стягувач звільняється від сплати авансового внеску відповідно до частини другої статті 26 ОСОБА_3 та у разі виконання рішення Європейського суду з прав людини. На кожен поданий на примусове виконання виконавчий документ стягувачем подається окрема заява про примусове виконання рішення.

Частиною 4 розділу ІІІ Інструкції передбачено, що виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених частиною четвертою статті 4 ОСОБА_3, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня предявлення виконавчого документа.

Згідно матеріалів справи, 05.01.2018 року ОСОБА_2 звернувся до Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України із заявою про направлення за підвідомчістю виконавчого листа, виданого на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2017 року у справі №806/293/17, яке набуло чинності 16 травня 2017 року.

Цим рішенням, визнано неправомірною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Житомирській області в частині ненадання ОСОБА_2 відповіді на звернення від 23.12.2016 та зобов'язано Головне управління Національної поліції в Житомирській області надати ОСОБА_2 відповідь на звернення від 23.12.2016.

21.01.2018 державним виконавцем прийнято процесуальне рішення у формі повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання з посиланням на те, що виконавчий документ пред'явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю, оскільки боржником є Головне управління Національної поліції у Житомирській област (а.с.8).

Враховуючи наведені норми, встановлені судом обставини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений ОСОБА_3 України "Про виконавче провадження", у відповідності до Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 20.07.2017 №2314/5).

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що позивач звернувся до відповідача із заявою від 05.01.2018 року для примусового виконання виконавчого документу (а.с.7), тому вирішувати цю заяву відповідач правомірно діяв відповідно до вимог ОСОБА_3 №1404-VIII , отже вимоги ОСОБА_3 України "Про звернення громадян" та "Про інформацію" до спірних правовідносин не застосовуються.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильних висновків щодо відсутності підстав для задоволення позову, оскільки відповідач повертаючи виконавчий документ діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Доводи апеляційної скарги, що відповідач повинен був направити виконавчий лист відповідному органу державної виконавчої служби для виконання відповідно до вимог п.7 розділу ІІІ Інструкції, п.1 розділу V Інструкції, оскільки згідно вимог п.7 розділу ІІІ Інструкції, до відкриття виконавцем виконавчого провадження виконавчий документ за заявою стягувача може бути передано від одного приватного виконавця іншому або відповідному органу державної виконавчої служби або від органу державної виконавчої служби - приватному виконавцю (крім виконавчих документів, визначених частиною другою статті 5 ОСОБА_3), тобто вказана норма на спірні правовідносини не поширюється.

Відповідач не наділений повноваженнями щодо направлення виконавчих документів за заявами стягувачів для виконання за підвідомчістю.

Крім того, звернення стягувавача з заявою про виконання судового рішення є його диспозитивним правом і втручання в таке право є незаконним.

Також безпідставними є доводи апеляційної скарги, щодо неповноти судового розгляду і відсутності висновків суду за всіма позовними вимогами, оскільки судом першої інстанції дано правильну правову оцінку діям відповідача щодо розгляду заяви позивача та встановлено, що відповідач діяв відповідно до вимог до вимог ОСОБА_3 №1404-VIII9 (в редакції чинній на час виникнення спірних відносин).

Не впливає на правильність висновків суду першої інстанції допущена судом першої інстанції описка в описовій та мотивувальній частині рішення щодо дати заяви позивача , оскільки зі змісту судового рішення та його резолютивної частини вбачається, що суд перевіряв правомірність дії відповідача щодо вирішення заяви позивача від 05.01.2018 року.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, рішення Житомирського окружного адміністративного суду від "06" березня 2018 р. без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя К.С. Франовська

судді: Т.В. Іваненко

ОСОБА_1

Повне судове рішення складено "23" квітня 2018 р.