Справа № 826/12652/16
Суддя: Кузьменко В. В.
Дата ухвалення: 2018-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2018 року м. Київ

Колегія Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В. В.,

суддів Василенка Я. М., Степанюка А. Г.,

за участю секретаря Видмеденко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Макаренко Валерія Михайловича, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс», ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання протиправним та скасування рішення, скасування запису, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.01.2018, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Макаренко В.М. від 23.05.2016 р. про державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 01 та скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності № 14670027 про реєстрацію за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» () права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 01, внесений 23.05.2016 р. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Макаренко В.М.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.01.2018 позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Макаренко В.М. від 23.05.2016 р. про державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 01.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, представник третьої особи ТОВ «Кредекс Фінанс» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

В судове засідання з'явилися представник апелянта, підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити. Представник позивача, просив залишити постанову суду першої інстанції без змін. Третя особа ОСОБА_7 погодилась з апеляційною скаргою, просила її задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи, відзив на апеляційну скаргу, пояснення третьої особи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що 13.11.2006 року між ВАТ «КРЕДОБАНК» (далі - Банк) та ОСОБА_5 (Позичальник) укладено Кредитний Договір № Ф2008/11-06 (А020088), за умовами якого Банк зобов'язується надати у власність Позичальникові грошові кошти (надалі - кредит) у розмірі та на умовах, обумовлених цим Договором, а Позичальник зобов'язується повернути і сплатити проценти.

Згідно п. 2.1 Договору Банк видає Позичальнику кредит в сумі 20 000, 00 (двадцять тисяч) доларів США, 00 центів на строк до 01.11.2011 року.

За користування кредитом Позичальник сплачує Банку 13, 00 (тринадцять) % річних (п. 3.2). Позичальник сплачує проценти щомісячно, але не пізніше останнього робочого дня місяця, за який нараховано проценти (п. 3.3). Повернення суми кредиту здійснюється щомісячно рівними частинами по 339, 00 (триста тридцять дев'ять) доларів США, 00 центів, не пізніше останнього робочого дня місяця, якщо інше не передбачено цим Договором та/або додатками до нього (п. 4.1).

Виконання зобов'язань за цим Договором забезпечується способами, що обумовлені в цьому Договорі та/або договорах забезпечення, зокрема:

- неустойкою (штрафом, пенею);

- іпотекою нерухомості: двохкімнатна квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Умови іпотеки визначаються у відповідності до Договору іпотеки (п. 6.1).

13.11.2006 року між ВАТ «КРЕДОБАНК» (Іпотекодержатель) та ОСОБА_5 (Боржник), який діє від свого імені та від імені ОСОБА_3 (майновий поручитель) та ОСОБА_6 (майновий поручитель) (далі - Іпотекодавці) укладено Договір іпотеки.

Відповідно до п. 1.1 вказаного Договору, цей договір іпотеки забезпечує виконання зобов'язань Іпотекодавців та вимог Іпотекодержателя за Кредитним договором № Ф2008/11-06 (А020088) від 13.11.2006 року, який укладено між ОСОБА_5 та Іпотекодержателем, а також усіх додаткових договорів до нього, які можуть бути укладені в майбутньому стосовно повернення отриманої суми кредиту, несплачених відсотків, комісій, неустойок і штрафів у повному обсязі.

За цим Договором предметом іпотеки є нерухоме майно: двохкімнатна квартира під номером АДРЕСА_1, житловою площею 29, 3 кв.м та належить Іпотекодавцям на праві спільної сумісної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Харківською міською радою Виконавчим комітетом Головного управління економіки та комунального майна Управління комунального майна та приватизації Відділу приватизації житлового фонду від 02.10.2006 року, реєстраційний номер 1-06-265360П1, зареєстрованого у КП «Харківське бюро технічної інвентаризації» на підставі Витягу про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 12397039 від 06.11.2006 року, реєстраційний номер № 16624939, номер запису П-1-45981 і книзі 1.

Згідно Свідоцтва про шлюб від 14.04.2007 року серії НОМЕР_1, ОСОБА_3 змінила прізвище з ОСОБА_3 на ОСОБА_3.

При цьому, доказів повідомлення ВАТ «КРЕДОБАНК» про зміну прізвища та адреси проживання позивачем не надано.

19 квітня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Репкіною А.В. на адресу позивача, на підставі ст. 84 Закону України «Про нотаріат», передано заяву ТОВ «КРЕДЕКС ФІНАНС», якою останній повідомляв про наявність заборгованості у ОСОБА_5 за Кредитним Договором № Ф2008/11-06 (А020088) від 13.11.2006 року.

Також вказаним листом було повідомлено позивача, що у відповідності до ст.ст. 36, 37, 38 Закону України «Про іпотеку» протягом 30 - денного строку з дня отримання вказаного листа, він повинен виконати основне зобов'язання, а також вправі письмово повідомити ТОВ «Кредекс Фінанс» про свій намір купити предмет іпотеки та набути переважне право на його придбання.

Зокрема, з вказаного листа встановлено, що Рішенням позачергових загальних зборів акціонерів від 26.11.2009 р. у зв'язку із приведенням своєї діяльності у відповідність до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» Відкрите акціонерне товариство «КРЕДОБАНК» змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство «КРЕДОБАНК».

06.10.2010 року між ПАТ «КРЕДОБАНК» та ТОВ «Кредекс Фінанс» було укладено Договір відступлення права вимоги № б/н, відповідно до умов якого ПАТ «КРЕДОБАНК» відступив на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» своє право вимоги заборгованості за Кредитним договором.

06.04.2011 року між ПАТ «КРЕДОБАНК» та ТОВ «Кредекс Фінанс» було укладено Договір про Відступлення прав за Іпотечним договором, посвідчений 06.04.2011 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовим В.Ю. за реєстровим номером 785, відповідно до якого ПАТ «КРЕДОБАНК» відступив, а ТОВ «Кредекс Фінанс» набуло усі належні ПАТ «КРЕДОБАНК» права за Іпотечним договором.

Відповідно ст. 1 Закону України «Про іпотеку» від 05.06.2003 року № 898-IV (далі - Закон № 898-IV) іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з частиною першою ст. 3 Закону №898-IV іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.

Частиною першою ст. 35 Закону № 898-IV визначено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Відповідно до положень ст. 37 Закону № 898-IV (яка діяла на час укладення договору іпотеки), іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Із внесенням змін до цієї норми згідно із Законом України "Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва" від 25 грудня 2008 року №800-VI, норми статті 37 Закону України "Про іпотеку" передбачають, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

При цьому відповідно до положень статті 36 цього Закону (в редакції, яка діяла на час укладення договору іпотеки) сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Після внесення Законом України "Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва" від 25 грудня 2008 року №800-VI змін до статті 36 Закону, її нормами передбачено, зокрема, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Разом з тим, відповідно до пункту 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127 (далі-Порядок), який набрав чинності на момент прийняття оскаржуваного рішення, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються:

1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі;

3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

В даному випадку умовами іпотечного договору від 30.11.2006 року, згідно пп. 3.1.4 Іпотекодержатель має право у випадку невиконання Іпотекодавцями зобов'язань за цим та/або Кредитним Договором звернути стягнення на Предмет іпотеки, реалізувати його відповідно до розділу 5 цього Договору, та за рахунок вирученої від реалізації Предмета іпотеки суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи повернення суми кредиту, сплати процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат та утримання заставленого майна, а також витрат, пов'язаних з реалізацією Предмета іпотеки.

У той же час, згідно п. 5.1 Договору, право звернення на Предмет іпотеки Іпотекодержатель набуває, зокрема, у разі якщо у момент настання терміну виконання зобов'язань за Кредитним договором вони не будуть виконані, а саме: при повному або частковому неповернені у встановлений Кредитним договором термін суми кредиту та/або при несплаті або частковій несплаті у встановлені Кредитним договором строк суми відсотків, комісій, неустойки (пені, штрафних санкцій); незалежно від настання строку виконання зобов'язань за Кредитним договором.

Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язання за Кредитним договором, забезпеченого цією заставою, а якщо його вимога не буде задоволена протягом 30 днів - звернути стягнення на Предмет іпотеки (п. 5.2).

Отже, згідно умов іпотечного договору підставами для задоволення вимог Іпотекодержателя шляхом позасудового врегулювання є надсилання Іпотекодавцю та боржнику, письмової вимоги про дострокове виконання зобов'язання за Кредитним договором.

Судом першої інстанції встановлено, що у зв'язку з існуванням у ОСОБА_5 заборгованості по виконанню Кредитного договору від 13.11.2006 року № Ф2008/11-06 (А020088), ТОВ «Кредекс Фінанс» передано приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Репкіній А.В. заяву - вимогу для надіслання на адресу ОСОБА_3

Вказану заяву, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Репкіною А.В., на підставі ст. 84 Закону України «Про нотаріат», надіслано на адресу ОСОБА_3

Однак, як вбачається з Договору іпотеки ОСОБА_14, так само, як і ОСОБА_6, іменуються Іпотекодавцями, в той час як ОСОБА_5 - Боржником.

Тобто, ТОВ «Кредекс Фінанс» на виконання ст. 35 Закону України «Про іпотеку» повинен був надіслати письмове повідомлення (вимогу) про усунення порушення як іпотекодавцю, так боржнику.

При цьому обов'язок з надіслання вимоги може вважатися виконаним тільки в разі, коли така вимога отримана іпотекодавцем і строк її виконання обчислюється з моменту отримання такої вимоги. Таким чином, іпотекодержатель має довести не тільки факт надіслання, а також й отримання вимоги.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 03 березня 2015 року № К/800/50069/14.

Як вбачається в матеріалах справи, є підтвердження надіслання письмового повідомлення (вимоги) лише на адресу позивача.

Крім того, колегія суддів зазначає, що матеріали справи містять докази отримання позивачем вказаної вимоги 28 квітня 2016 року.

В той час, зі змісту Договору купівлі-продажу від 30 травня 2016 року, вбачається, що відповідачем оспорюване рішення про державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 01 прийнято 23 травня 2016 року та внесено відповідний запис про право власності № 14670027 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису цією ж датою.

Тобто з недотриманням 30-денного строку з моменту отримання Іпотекодавцем (позивачем) письмової вимоги Іпотекодержателя.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Макаренко В.М. від 23.05.2016 р. про державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 01 винесено з порушенням вимог чинного законодавства та підлягає скасуванню, оскільки відповідачем при винесенні оскаржуваного рішення не було дотримано вимог положень Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а також пункту 57 Порядку при прийнятті оскаржуваного рішення та проведенні реєстраційних дій.

Доводи апелянта, що вказаний спір повинен розглядатись правилами Цивільного процесуального кодексу України спростовується викладеним нижче.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За змістом пункту 1 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Відповідно до визначення пункту 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Таким чином, спір набуває ознак публічно-правового за наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, які виконують владні управлінські функції.

Відповідно до частини третьої статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державний реєстратор, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Частиною першої статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державним реєстратором є, окрім інших, нотаріус.

Наведені правові норми вказують, що нотаріус, як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, наділений повноваженнями з реєстрації прав на нерухоме майно та виконує владні управлінські функції на підставі норм Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а тому у межах спірних правовідносин є суб'єктом владних повноважень.

У постанові від 14 червня 2016 року Верховний Суд України дійшов висновку, що спір у справі не є публічно-правовим, так як спірні правовідносини пов'язані із невиконанням, на думку позивача, умов цивільно-правової угоди.

Однак, у межах спірних правовідносин питання виконання чи невиконання умов цивільно-правової угоди (договору іпотеки) не є безпосередньою підставою для звернення до адміністративного суду.

Як свідчить зміст позовної заяви, позивач оскаржує рішення про реєстрацію прав та їх обтяжень з мотивів відсутності правових підстав для реєстрації права обтяження на підставі договору іпотеки.

Основні доводи позивача ґрунтуються на протиправності дій відповідача щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно з посиланням, зокрема, на порушення норм Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Таким чином, у даній справі дослідженню підлягають виключно владні, управлінські рішення та дії щодо державної реєстрації права власності, прийняті/вчинені відповідачем як суб'єктом владних повноважень.

Наявність у справі серед інших доказів договору іпотеки, не свідчить про пов'язаність спірних правовідносин із невиконанням умов цивільно-правової угоди, оскільки такий договір відповідно до норм статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень" може розглядатись як підстава для державної реєстрації прав.

Тому, даний спір виник у зв'язку зі здійсненням відповідачем, як державним реєстратором функцій, визначених Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", є публічно-правовим та підлягає розгляду за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Апелянтом не було надано доказів на підтвердження вимог апеляційної скарги, а висновки суду першої інстанції є такими, що відповідають вимогам закону і доводами апеляційної скарги не спростовуються.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, п. 2, 3, 4, 5, 6, 9 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 № 7 колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.01.2018 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Макаренко Валерія Михайловича, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс», ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання протиправним та скасування рішення, скасування запису - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.01.2018 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

А. Г. Степанюк

Повний текст постанови виготовлено 19.04.2018