Справа № 826/5776/18
Суддя: Смолій І.В.
Дата ухвалення: 2018-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

13 квітня 2018 року м. Київ № 826/5776/18

Окружний адміністративний суд м.Києва у складі судді Смолія І.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 (адреса реєстрації: 61105, АДРЕСА_1; адреса тимчасового проживання: АДРЕСА_2) до Кабінету Міністрів України (01008, м. Київ, вул. Грушевського, 12/2) про визнання незаконною і нечинною постанови від 14.03.2018 №197,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м.Києва звернувся ОСОБА_1 (надалі також - позивач) до Кабінету Міністрів України (надалі також - відповідач) про визнання незаконною і нечинною постанови від 14.03.2018 №197.

Разом з адміністративним позовом позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій просить суд зупинити дії оскаржуваної Постанови Кабінету Міністрів України за №197 від 14.03.2018 «Деякі питання надання пільг у готівковій формі з оплати проїзду усіма видами транспорту загального користування на міських, приміських та міжміських маршрутах».

Заяву обґрунтовано тим, що Постанова Кабінету Міністрів України за №197 від 14.03.2018 «Деякі питання надання пільг у готівковій формі з оплати проїзду усіма видами транспорту загального користування на міських, приміських та міжміських маршрутах» набрала чинності, і в разі прийняття рішення органами місцевого самоврядування, щодо надання пільг у готівковій формі з оплати проїзду усіма видами транспорту загального користування на міських, приміських та міжміських маршрутах, оскільки позивача, як інвалід війни буде обмежений у реалізації законного права, яке визначено ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у безоплатному проїзду усіма видами міського пасажирського транспорту, автомобільним транспортом загального користування в сільській місцевості, а також транспортом приміського сполучення та автобусними приміських і міжміських маршрутів, у тому числі внутрірайонних, внутрі- та міжобласних незалежно від відстані та місця проживання, що негативне вплине на фінансовий стан родини позивача, тим самим буде порушено його невід'ємне право на достатній життєвий рівень, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Також позивач, зазначає, що ознаки неправомірності оскаржуваної постанови Кабінету Міністрів України за №197 від 14.03.2018 є очевидними, оскільки норма і порядок останньої не визначений ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Розглянувши подану заяву про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.153 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно ч.2 ст.150 Кодексу адміністративного судочинства України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Частиною 1 ст.151 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Згідно ч.1 ст.154 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Частиною 5 ст.154 Кодексу адміністративного судочинства України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Як вбачається з заяви про забезпечення позову, позивачем не надано суду достатніх доказів в обґрунтування заяви та належних доказів наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі та неможливості захисту прав, свобод та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову, а відтак суд не вбачає підстав для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Ознаки протиправності оскарженої постанови підлягають встановленню при вирішенні справи по суті.

З урахуванням викладеного, керуючись положеннями статей 150, 151, 153, 154, 241, 242 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд м.Києва,

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена за правилами, встановленими ст.ст.293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.В. Смолій