Справа № 822/1019/18
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2018-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/1019/18
РІШЕННЯ

іменем України

16 квітня 2018 рокум. Хмельницький
Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Блонського В.К.

за участі:секретаря судового засідання Варченко В.В. представника позивача ОСОБА_1 представника відповідача ОСОБА_2
розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася в Хмельницький окружний адміністративний суд з позовом до відповідача, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, викладене в листі від 13.12.2017 року № Ж-28872/0-16260/6-17, яким відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_3 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтованою площею 0,45 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Гвардійської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області;

- зобов'язати ОСОБА_5 управління Держгеокадастру у Хмельницькій області надати ОСОБА_3 дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтованою площею 0,45 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Гвардійської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області.

13.03.18 року ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження у даній справі.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона згідно земельно-облікових документів, наявних у Гвардійській сільській раді Хмельницького району Хмельницької області, є користувачем земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,5 га, з яких 0,10 га, 0,25, га та 0,10 га знаходяться за межами населеного пункту (села Гелетинці) на території Гвардійської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, земельна ділянка площею 0,05 га розташована поряд із земельною ділянкою площею 0,25 га, на якій розташоване належне їй домоволодіння, та знаходиться в межах села Гелетинці.

Вищевказані земельні ділянки були передані у безоплатне користування її чоловіка - ОСОБА_6 рішенням Гелетинецької сільської ради № 7 від 02.04.1994 року.

Після смерті чоловіка, 11.06.1996 року, вказані земельні ділянки, згідно земельно-облікових документів, перейшли у користування позивача, як до єдиного спадкоємця майна, яке належало ОСОБА_6.

З метою реалізації свого права на безоплатне отримання у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, позивач звернулася із заявою до ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Хмельницькій області щодо надання дозволу на розробку проекту щодо відведення земельних ділянок у власність.

ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 13.12.2017 року № Ж-28872/0-16260/6-17 позивачу відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства.

Причиною відмови відповідач вказав те, що відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних і кримінальних справ про спадкування", якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно статті 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Позивач вважає вказану відповідь протиправною, необгрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, а тому звернулася з даним адміністративним позовом до суду.

Позивач в судове засідання не прибула, хоча була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи належним чином.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, та надав пояснення за змістом адміністративного позову.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю, та надав суду пояснення згідно відзиву поданого на даний адміністративний позов.

В поданому відзиві представник відповідача зазначає, що при розгляді заяви позивача ОСОБА_5 управління Держгеокадастру у Хмельницькій області діяло в межах та у спосіб передбачений чанним законодавством України, а тому просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справа, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням 13-ї сесії Гелетинецької сільської ради народних депутатів Хмельницького району ХХІ скликання від 02.04.1994 року № 7 "Про розгляд заяв громадян про приватизацію земельних ділянок" вирішено передати у безоплатне користування земельну ділянку площею 0,6 га - ОСОБА_6.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВЕМ № 536791, та свідоцтва про право на спадщину за законом серії ААМ № 652365 спадкоємцем ОСОБА_6, який помер 11.06.1996 року, є його дружина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У довідці № 3724 від 09.10.2017 року, виданої виконкомом Гвардійської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області зазначено, що згідно земельно-облікової документації за ОСОБА_3 рахується земельна ділянка площею 0,5 га, в тому числі:

- для ведення особистого селянського господарства - 0,10 га;

- для ведення особистого селянського господарства - 0,25 га;

- для ведення особистого селянського господарства - 0,10 га;

- для ведення особистого селянського господарства - 0,05 га.

Позивач 25.10.2017 року звернулася до ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Хмельницькій області із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 0,45 га, з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту Гвардійської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області.

ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 13.12.2017 року № Ж-28872/0-16260/6-17 позивачу відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства.

Причиною відмови відповідач вказав те, що відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних і кримінальних справ про спадкування", якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно статті 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Не погодившись із вказаною відповіддю, викладеною у листі від 13.12.2017 року № Ж-28872/0-16260/6-17, позивач звернулася до суду із зазначеним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України та статті 24 Закону України "Про місцеве самоврядування" встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до статті 14 Конституції України та статті 373 ЦК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.

Правовідносини у сфері забезпечення права громадян на землю врегульовано Земельним кодексом України.

Згідно пункту "а" частини 3 статті 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Відповідно до частини 2 статті 22 ЗК України до земель сільськогосподарського призначення належать:

а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги);

б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).

Частинами 1-3 статті 116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених вказаним Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених вказаним Кодексом.

Пунктом "б" частини 1 статті 121 ЗК України визначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства із земель державної або комунальної власності в розмірі не більше 2,0 га.

Згідно частини 6 статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 вказаного Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_2 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_7 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 вказаного Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені зазначеною статтею.

Частиною 7 статті 118 ЗК України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна ОСОБА_7 Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє ОСОБА_7 Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Таким чином, за результатами розгляду заяви позивача про надання дозволу на розроблення документації землеустрою, відповідач повинен був прийняти одне з таких рішень: про надання дозволу на розроблення відповідної документації із землеустрою, або про відмову у наданні відповідного дозволу із зазначенням причин відмови.

Підставою для відмови у наданні дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Зазначений перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства є вичерпним.

Судом встановлено, що до заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, позивач подала всі документи, передбачені нормами Земельного кодексу України, а саме: копію паспорта, копію довідки про присвоєння ідентифікаційного коду, графічний матеріал з зазначенням бажаного місця розташування земельної ділянки.

Однак, листом ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 13.12.2017 року № Ж-28872/0-16260/6-17 позивач повідомлений про те, що відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних і кримінальних справ про спадкування", якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно статті 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

ОСОБА_4 управлінням Держгеокадастру у Хмельницькій області повідомлено позивача, що для завершення процедури приватизації їй необхідно звернутися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування.

Суд зазначає, що відповідачем в даному випадку, вищевказані вимоги законодавства не дотримані, оскільки чіткої відповіді на подану позивачем заяву, де конкретно ставилось питання про надання дозволу на відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства позивачу не надано.

Відповідач у своєму рішенні не вказує конкретної правової норми, на підставі якої позивачу відмовлено у наданні дозволу.

В судовому засіданні не встановлено будь-яких правових підстав, які б свідчили про правомірність рішення відповідача.

Судом встановлено, що померлий - ОСОБА_6, не розпочав процедуру приватизації земельної ділянки згідно рішення 13-ї сесії Гелетинецької сільської ради народних депутатів Хмельницького району ХХІ скликання від 02.04.1994 року № 7 "Про розгляд заяв громадян про приватизацію земельних ділянок", тому відмова відповідача за обставин викладених у листі від 13.12.2017 року № Ж-28872/0-16260/6-17 є протиправною, оскільки рішення відповідача має грунтуватися на вимогах статті 118 ЗК України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач не вирішив питання за результатом звернення позивача згідно з вимогами статті 118 ЗК України, а тому вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, викладене в листі від 13.12.2017 року № Ж-28872/0-16260/6-17, яким відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_3 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтованою площею 0,45 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Гвардійської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області.

Щодо способу захисту порушеного права позивача суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 245 КАС України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини, та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю;

7) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян;

8) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян;

9) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України;

10) інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів;

11) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України або про продовження строку такого затримання;

12) затримання іноземця або особи без громадянства до вирішення питання про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні;

13) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

14) звільнення іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;

15) зобов'язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Згідно частини 4 статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов'язує суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Враховуючи наведене, суду при вирішенні питання про зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії, необхідно з'ясувати, чи має такий суб'єкт в цих правовідносинах дискреційні повноваження, тобто повноваження діяти на власний розсуд.

Як вбачається з положень Рекомендації Комітету ОСОБА_8 Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_8 11 березня 1980 pоку, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

При вирішенні питання про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності ОСОБА_5 управління Держгеокадастру у Хмельницькій області може прийняти виключно одне з двох рішень: або надати дозвіл, або відмовити у наданні дозволу з підстав, зазначених у законі.

У цього органу відсутній вільний розсуд щодо обрання виду можливого рішення та підстав його прийняття. Тому прийняття одного із наведених рішень є обов'язком, а не дискреційним правом.

Таким чином, оскільки відповідач не має повноважень діяти на власний розсуд при вирішенні заяви позивача, суд вважає за необхідне зобов'язати ОСОБА_5 управління Держгеокадастру у Хмельницькій області надати дозвіл позивачу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 (вул. Польова, 9, с. Гелетинці, Хмельницький район, Хмельницька область, 31351) до ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Хмельницькій області (29016, Хмельницька обл., м. Хмельницький, вул. Інститутська, 4/1, код ЄДРПОУ - 39767479) про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити дії, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, викладене в листі від 13.12.2017 року № Ж-28872/0-16260/6-17, яким відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_3 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтованою площею 0,45 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Гвардійської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області.

Зобов'язати ОСОБА_5 управління Держгеокадастру у Хмельницькій області надати ОСОБА_3 дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтованою площею 0,45 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Гвардійської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області.

Стягнути на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 1409,60 грн., (одну тисячу чотириста дев'ять гривень шістдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з його проголошення, а у випадку, якщо в судовому засіданні були проголошені вступна та резолютивна частини рішення суду, - з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 20 квітня 2018 року

Головуючий суддя ОСОБА_9