Справа № 826/3320/18
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2018-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

20 квітня 2018 року № 826/3320/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Катющенка В.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Державної фіскальної служби України

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, у якому просить суд:

- визнати протиправними дії Державної фіскальної служби України з направлення скарги ОСОБА_1 за вх. ДФС № О/160 від 18.01.2018 листом № 2395/7/99-99-13-03-01-17 від 26.01.2018 для розгляду до Державної фіскальної служби у місті Києві;

- зобов'язати Державну фіскальну службу України розглянути скаргу ОСОБА_1 за вх. ДФС № О/160 від 18.01.2018 та надати відповідь по суті згідно з Законом України "Про звернення громадян".

В обґрунтування позову позивач послалась на те, що 15.01.2018 нею на ім'я в.о. Голови Державної фіскальної служби України було надіслано скаргу щодо протиправних дій Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві. 26.01.2018 ДФС України її скаргу було направлено на адресу ГУДФС у місті Києві для розгляду. Позивач вважає, що такі дії суб'єкта оскарження порушують вимоги Закону України "Про звернення громадян" та просить визнати їх неправомірними.

Ухвалою суду від 03.03.2018 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи.

Відповідач заперечував проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві на адміністративний позов, зазначаючи про правомірність своїх дій та посиланням на повноваження відповідача, закріплені у Податковому кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

15.01.2018 ОСОБА_1 в порядку Закону України «Про звернення громадян» звернулась зі скаргою на ім'я в.о. Голови Державної фіскальної служби України Продана М.В., обґрунтовуючи її протиправністю дій посадових осіб Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, які полягають у незаконному розсиланні рекомендованих листів з вимогою сплати коштів за всіма колишніми місцями реєстрації проживання в Україні позивача.

Державною фіскальною службою України листом від 26.01.2018 скаргу позивача направлено до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві для з'ясування обставин, викладених у зверненні, вжиття відповідних заходів та надання відповіді по суті згідно з нормами чинного законодавства.

Вважаючи вказані дії відповідача протиправними та такими, що не відповідають приписам Закону України «Про звернення громадян», позивач звернулась з даним позовом до суду.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для звернення ОСОБА_1 до суду в рамках даної справи є відносини, що підпадають під регулювання Закону України «Про звернення громадян», адже стосуються правомірності дій посадових осіб щодо розгляду звернення (скарги) позивача, а відтак, даний спір розглядається за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, суд зазначає, що оскільки безпосередньо скарга містить посилання на Закон України «Про звернення громадян», вона повинна розглядатися відповідачем саме в порядку вказаного Закону.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 40 Конституції України встановлено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Згідно статті 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги (частина 1 стаття 3 Закону України «Про звернення громадян»).

Скаргою, у розумінні цього Закону, є звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.

Статтями 4, 5 вказаного Закону передбачено, що до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов'язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

Звернення адресуються органам державної влади і місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форм власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Відповідно до частини четвертої статті 7 Закону України «Про звернення громадян» забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об'єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду (стаття 16 Закону України «Про звернення громадян»).

Обов'язки органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, їх керівників та інших посадових осіб щодо розгляду заяв чи скарг передбачені статтями 19, 20 Закону України «Про звернення громадян».

Так, зазначені органи мають, зокрема, об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Згідно пункту 2 розділу ІІ Порядку розгляду звернень та організації особистого прийому громадян у Державній фіскальній службі України та її територіальних органах, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 02.03.2015 № 271, скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.

Пунктом 2 розділу ІІІ вказаного Порядку передбачено, що опрацювання звернень громадян структурними підрозділами органів ДФС відповідно до резолюції спрямовується на об'єктивне вирішення порушених авторами звернень питань, підготовку та супроводження прийняття рішення про усунення причин і умов, які спонукають авторів скаржитись, надання відповідних роз'яснень, у тому числі за результатами вивчення та перевірки на місцях викладених у зверненнях обставин, проведення інших заходів.

При цьому, забороняється направляти скарги громадян на розгляд тим органам чи посадовим особам, дії або рішення яких оскаржуються (п.4 розділу ІІІ Порядку).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулась в порядку, передбаченому положеннями Закону України «Про звернення громадян», до Державної фіскальної служби України зі скаргою від 18.01.2018 на протиправність дій посадових осіб Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві.

Однак, відповідач листом від 26.01.2018 скаргу (звернення) позивача направив до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві для з'ясування обставин, викладених у зверненні, вжиття відповідних заходів та надання відповіді по суті згідно з нормами чинного законодавства.

Суд вважає, що в даному випадку суб'єктом владних повноважень не дотримано вимог частини 4 статті 7 Закону України «Про звернення громадян» при направленні скарги для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки судом встановлено не дотримання суб'єктом владних повноважень вимог частини 4 статті 7 Закону України «Про звернення громадян» та Порядку розгляду звернень та організації особистого прийому громадян у Державній фіскальній службі України та її територіальних органах, при направленні скарги для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (02140, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) задовольнити.

Визнати протиправними дії Державної фіскальної служби України (04053, м. Київ, Львівська площа 8, ) з направлення скарги ОСОБА_1 за вх. ДФС № О/160 від 18.01.2018 листом № 2395/7/99-99-13-03-01-17 від 26.01.2018 для розгляду до Державної фіскальної служби у місті Києві.

Зобов'язати Державну фіскальну службу України (04053, м. Київ, Львівська площа 8, ) розглянути скаргу ОСОБА_1 за вх. ДФС № О/160 від 18.01.2018 та надати відповідь по суті згідно з Законом України "Про звернення громадян".

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України (04053, м. Київ, Львівська площа 8, ) на користь ОСОБА_1 (02140, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 коп.) сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.П. Катющенко