Справа № 802/792/17-а
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2018-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Вінниця

03 квітня 2018 р. Справа № 802/792/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Крапівницької Н.Л.,

секретаря судового засідання: Кулика В.В.

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2

відповідача: ОСОБА_3,

представника третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Вінниці в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Тульчинського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Вінницькій області, Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Івано-Франківської області;

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: державний виконавець Тульчинського РВ ДВС ОСОБА_4, головний державний виконавець Івано-Франківського МВ ДВС ОСОБА_5

про визнання дій неправомірними, скасування постанови та повернення вилученого майна і документів,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Тульчинського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Вінницькій області, Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Івано-Франківської області; треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: державний виконавець Тульчинського РВ ДВС ОСОБА_4, головний державний виконавець Івано-Франківського МВ ДВС ОСОБА_5 про визнання дій неправомірними, скасування постанови та повернення вилученого майна і документів.

Ухвалою суду від 17.05.17 відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Тульчинського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Вінницькій області, Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Івано-Франківської області; треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: державний виконавець Тульчинського РВ ДВС ОСОБА_4 головний державний виконавець Івано-Франківського МВ ДВС ОСОБА_5 про визнання дій неправомірними, скасування постанови та повернення вилученого майна і документів, про що належним чином повідомлено сторін по справі.

Ухвалою суду від 24.05.2017 витребувано у територіального сервісного центру 0544 (вул. Леонтовича, 55а, м. Тульчин, Вінницька область) відомості про усіх попередніх власників автомобіля НОМЕР_1, номер шасі VF1FC1FAF35819227, з вказівкою про те, коли і на підставі яких документів проводилась перереєстрація названого транспортного засобу, надати копію витягу з реєстру обтяжень рухомого майна. Витребувано в Івано-Франківського міського відділу ДВС належним чином завірену копію матеріалів виконавчого провадження ВП №52634752. Витребовувані докази зобов'язано надати до Вінницького окружного адміністративного суду, що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Брацлавська,14. Провадження у справі зупинено до надходження витребуваних документів та матеріалів.

Ухвалою суду від 08.08.2017 провадження у справі поновлено.

Ухвалою суду від 14.08.2017 провадження у даній справі зупинено до набрання законної сили рішення по справі №347/976/16 за позовом повного товариства "Ломбард "Довіра" ОСОБА_6 і компанія" до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору управління патрульної поліції у Івано-Франківській області про звернення стягнення на предмет застави.

22.01.2018 через відділ прийому суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про поновлення провадження у справі у зв'язку з набранням рішення по справі №347/976/16 за позовом повного товариства "Ломбард "Довіра" ОСОБА_6 і компанія" до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору управління патрульної поліції у Івано-Франківській області про звернення стягнення на предмет застави.

25.01.2018 провадження у справі поновлено. Оскільки, 15.12.2017 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 року № 2147-VIII. Вказаним Законом введена в дію нова редакція Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до п. 10 Розділ VII Перехідні положення КАС України установлено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Згідно до ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. З урахуванням вказаних обставин, дану справу поновлено та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Позивач та представник позивача просили задовольнити позовні вимоги повністю.

Представник відповідача ОСОБА_10 районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Вінницькій області проти задоволення позовних вимог заперечувала.

Третя особа державний виконавець Тульчинського РВ ДВС ОСОБА_4 проти задоволення позову заперечував та просив відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Представник Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Івано-Франківської області та державний виконавець Івано-Франківського МВ ДВС ОСОБА_5 в судове засідання не зявились, уповноважених представників до суду не направили, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення з відмітками про отримання від 12.03.2018.

Відповідно до ч.1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини справи.

ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності СХО №848420, виданого 25 листопада 2016 року ТСЦ 0544 на праві власності належить автомобіль НОМЕР_2.

27.04.2017 року державний виконавець Тульчинського РВ ДВС у Вінницькій області ОСОБА_4 було проведено опис, арешт і вилучення автомобіля та свідоцтва про право власності на нього. Вказані виконавчі дії проводились державним виконавцем Хлопотіним О.В. на підставі постанови головного державного виконавця Івано-Франківського міського відділу ДВС ОСОБА_5 від 28.12.2016.

Відповідно до постанови головного державного виконавця Івано-Франківського МВ ДВС ОСОБА_5 від 28.12.2016, на підставі виконавчого листа №2347/967 виданого 04.10.2016 Косівським районним судом Івано-Франківської області, зазначено передати в рахунок погашення боргу автомобіль марки RENAULT, модель KANGO, 2006 року випуску шасі VF1FC1FA35819227, днз. АТ 1574 ВН. Боржником зазначена ОСОБА_9.

Постановлено відділу Тульчинського РВ ДВС головного територіального управління юстиції у Вінницькій області провести опис автомобіля RENAULT, модель KANGO, 2006 року випуску шасі VF1FC1FA35819227, днз. АВ 4709 СІ та передати даний транспортний засіб на зберігання представнику повного товариства «Ломбард «Довіра» ОСОБА_6 і компанія».

Надаючи правову оцінку дій відповідачів, суд зважає на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України " Про виконавче провадження" (у реакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" (далі Закон №1404-VIII) відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Частиною 1 статті 48 Закону №1404-VIII передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб. Зазначені особи зобовязані подати на запит виконавця у визначений ним строк відомості про належне боржнику майно, що перебуває у них, та майно чи кошти, які вони повинні передати боржнику. Після надходження відомостей про наявність майна боржника виконавець проводить опис такого майна, накладає на нього арешт, вилучає його і реалізує в установленому цим Законом порядку. Якщо особа, в якої перебуває майно боржника, перешкоджає виконавцю у вилученні такого майна, воно вилучається виконавцем у примусовому порядку (ч. 1, 2 ст. 53 Закону №1404-VIII).

Частина 2 ст. 56 Закону №1404-VIII визначає, що арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Суд також зазначає, що позивачем до позовної заяви додано рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 16.08.2016 у цивільній справі №347/976/16, яким вирішено стягнути в рахунок погашення зобовязання за кредитним договором ЦВД від 23 липня 2013 року, звернути стягнення на предмет застави: автомобіль марки RENAULT, моделі KANGOO, 2006 року випуску, номер шасі (кузова рами) VF1FC1FAF35819227, колір - жовтий, реєстраційний номер НОМЕР_3, вилучити предмет застави в кого б він не знаходився та передати у володіння Повному товариству «Ломбард «Довіра» ОСОБА_6 і компанія» вул. Галицька, 53, м. Івано-Франківськ шляхом опису з наданням Повному товариству «Ломбард «Довіра» ОСОБА_6 і компанія» вул. Галицька, 53, м. Івано-Франківськ права реалізації предмету застави автомобіля марки RENAULT, моделі KANGOO, 2006 року випуску, номер шасі (кузова рами) VF1FC1FAF35819227, колір - жовтий, реєстраційний номер НОМЕР_4 шляхом укладення договору купівлі-продажу з будь-якими третіми особами від імені відповідача, з наданням повноважень зняття автомобіля з обліку та виготовлення дублікатів свідоцтва про державну реєстрацію.

Не погоджуючись з даним рішенням, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу на рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 16.08.2016 у цивільній справі №347/976/16 за позовом повного товариства "Ломбард "Довіра" ОСОБА_6 і компанія" до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору управління патрульної поліції у Івано-Франківській області про звернення стягнення на предмет застави.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 14.09.2017 провадження у даній справі зупинено до набрання законної сили рішення по справі №347/976/16 за позовом повного товариства "Ломбард "Довіра" ОСОБА_6 і компанія" до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору управління патрульної поліції у Івано-Франківській області про звернення стягнення на предмет застави.

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 19.09.2017 апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, а рішення Косівського районного суду від 16.08.2016 залишено без зміни. В ухвалі Апеляційного суду Івано-Франківської області від 19.09.2017 також зазначено, що спірний автомобіль був зареєстрований 16.05.2014 року в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна і підставою обтяження зазначено договір застави транспортного засобу від 23.07.2013 року, який посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_11

Відповідно до ч. 4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження", підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч. 5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження").

Таким чином, суд зазначає, що звернення стягнення на предмет застави: автомобіль марки RENAULT, моделі KANGOO, 2006 року випуску, номер шасі (кузова рами) VF1FC1FAF35819227, колір - жовтий, який рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 16.08.2016 у цивільній справі №347/976/16, вирішено вилучити як предмет застави, в кого б він не знаходився та передати у володіння товариству «Ломбард «Довіра» ОСОБА_6 і компанія», а тому постанова про акт опису й арешту майна від 27.04.17 р. державного виконавця Тульчинського РВ ДВС ОСОБА_4, та постанова головного державного виконавця Івано-Франківського МВ ДВС ОСОБА_5 від 28.12.2016 р. винесено законно, в межах свої повноважень.

Згідно з положенням статті 129 Конституції України однією з основних засад здійснення судочинства є обов'язковість судового рішення.

Відповідно до ст. 129 з приміткою 1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

З огляду на вказані обставини, суд зазначає, що відповідач діяв відповідно до вимог чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства і в межах свої повноважень.

Стаття 14 КАС України передбачає, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Частиною другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновків про відмову у задоволенні позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно статті 139 КАС України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

позивач - ОСОБА_1 (вул. Садова, буд. 14/5, с. Нестерварка, Тульчинського району Вінницької області, 23600, РНОКПП НОМЕР_5)

відповідач - Тульчинського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Вінницькій області (вул. Леонтовича, 47, м. Тульчин, Вінницька область,23660; ),

відповідач - Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Івано-Франківської області (вул. Галицька, 45, м. Івано-Франківськ, 76018, );

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - державний виконавець Тульчинського РВ ДВС ОСОБА_4 (вул. Леонтовича, 473, м. Тульчин, Вінницька область, 23660),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - головний державний виконавець Івано-Франківського МВ ДВС ОСОБА_5 (вул. Галицька, 45, м. Івано-Франківськ, 76000)

Суддя підпис ОСОБА_12

Згідно з оригіналом Суддя

Секретар