Справа № 802/1503/17-а
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2018-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/1503/17-а

Головуючий у 1-й інстанції: Воробйова Інна Анатоліївна

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

20 квітня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Ватаманюка Р.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2017 року (суддя Воробйова І.А.) у справі №802/1503/17 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області, третя особа - Калинівський районний суд Вінницької області про визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області, третя особа - Калинівський районний суд Вінницької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2017 року позов задоволено. Визнано потиправною відмову Територіального управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області щодо виплати позивачу вихідної допомоги у зв"язку з відставкою у розмірі 3-х місячних суддівських винагород у розмірі 86 275,02 грн.. Зобов"язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області нарахувати та виплатити позивачу вихідну допомогу зв"язку з відставкою у розмірі 3-х місячних суддівських винагород у розмірі 86 275,02 грн..

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2, з 26 березня 1979 р. призначений на посаду судді Піщанського районного суду Вінницької області та з 22.06.1987 р. призначений на посаду судді Калинівського районного суду Вінницької області.

22 вересня 2016 року Верховною ОСОБА_3 України прийнято Постанову № 1600-VIII, якою, у зв"язку з поданням заяви про відставку, крім інших, звільнено з посади судді Попика Юрія Павловича.

Згідно наказу Калинівського районного суду Вінницької області №97-с від 07.10.2016р. позивача відраховано із штату суддів з 07.10.2016 р.

02.08.2017 р. позивач звернувся із заявою до ТУ ДСА у Вінницькій області про виплату вихідної допомоги у відповідності до положень частини першої статті 143 Закону України Про судоустрій та статус суддів, яка діяла на момент його звільнення. За наслідком розгляду даного листа, отримав відповідь за вих. №04-33/2054 від 15.08.2017 р., в якій зазначено, що відповідно до Закону України Про судоустрій та статус суддів (в редакції чинній на момент Вашого звільнення) виплата вихідної допомоги у зв"язку з виходом судді у відставку не передбачена.

Позивач не погоджуючись із такою відмовою та вважаючи, що вихідна допомога має бути виплачена йому у відповідності до положень частини першої статті 143 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", звернувся до суду з цим позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність здійснення нарахування та виплати позивачу вихідної допомоги з відповідним відрахування податків та зборів. Зокрема, суд дійшов висновку про необхідність застосування до спірних правовідносин положень частини першої статті 143 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" № 1402-19, які передбачали виплату вихідної допомоги при звільнені судді.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом голови Калинівського районного суду Вінницької області від 07.10.2016 року № 97-С ОСОБА_2, як такого, що звільнений у відставку відраховано зі штату Вінницького Калинівського районного суду Вінницької області з 07.10.2016 року.

В рішення суду першої інстанції зазначено, що на момент прийняття вказаного наказу, вже діяла норма частини першої статті 143 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 року № 1402-VIII, яка передбачала виплату вихідної допомоги в розмірі 3 місячних суддівських винагород за останньою посадою судді, який вийшов у відставку. Таким чином, на думку суду, на позивача поширюється дія норми частини першої статті 143 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 року № 1402-VIII щодо виплати вихідної допомоги в розмірі 3 місячних суддівських винагород за останньою посадою.

Проте, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 9 частини п'ятої статті 126 Конституції України (у редакції, яка діяла від 02.03.2014), суддя звільняється з посади органом, що його обрав або призначив, у разі подання суддею заяви про відставку.

Згідно пунктів 1-5 статті 120 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VІ (далі Закон №2453-VІ) (в редакції, чинній на момент винесення постанови Верховної ОСОБА_3 України від 22.09.2016 року №1600-VIII «Про звільнення суддів») суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку. Суддя має право у будь-який час перебування на посаді незалежно від мотивів подати заяву про звільнення з посади за власним бажанням. Заява про відставку, заява про звільнення з посади за власним бажанням подається суддею безпосередньо до Вищої ради юстиції, яка протягом одного місяця з дня надходження відповідної заяви вносить до органу, який обрав або призначив суддю, подання про звільнення судді з посади. Суддя здійснює свої повноваження до прийняття рішення про його звільнення. За суддею, звільненим за його заявою про відставку, зберігається звання судді та гарантії недоторканості, встановлені для судді до його виходу у відставку.

Частиною 1 статті 136 Закону №2453-VI було передбачено, що судді, який вийшов у відставку, виплачується вихідна допомога у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Законом №1166-VII внесено зміни до Закону №2453-VI та виключено статтю 136 Закону (пункт 28 розділу ІІ Закону №1166-VII).

Згідно з Прикінцевими положеннями Закону №1166-VII зміни, передбачені Розділом II, набирають чинності з 1 квітня 2014 року.

У Рішенні від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) Конституційний Суд України зазначив, що "<за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце >".

Внесені Законом №1166-VII зміни до Закону №2453-VI в частині скасування положень статті 136 цього Закону є чинними, неконституційними не визнавались.

За приписами абзацу 3 пункту 7 Указу Президента України "Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності" від 10.06.1997 року №503/97, акти Верховної ОСОБА_3 України і Президента України про призначення відповідно до законодавства на посади і звільнення з посад набирають чинності з моменту їх прийняття.

Отже, чинним законодавством визначений порядок реалізації права судді на звільнення у зв'язку з відставкою, яке починається з подання суддею відповідної заяви і закінчується прийняттям Верховною ОСОБА_3 України постанови про звільнення з посади судді, яка набирає чинності з моменту її прийняття.

22 вересня 2016 року Верховною ОСОБА_3 України прийнято Постанову № 1600-VIII, якою, у зв"язку з поданням заяви про відставку звільнено з посади судді Попика Юрія Павловича.

Зважаючи на те, що датою звільнення судді у разі подання заяви про відставку є дата прийняття Верховною ОСОБА_3 України постанови про звільнення з посади, а не дата відрахування судді зі штату, то у позивача відсутнє право на отримання вихідної допомоги в розмірі 3-х місячних суддівських винагород за останньою посадою, передбачене частиною 3 статті 143 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402- VIІ, який набрав чинності з 30.09.2016.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають, оскільки відповідач при розгляді заяви про виплату вихідної допомоги позивачу діяв з дотриманням вимог, передбачених Конституцією та законами України.

Аналогічної позиції дотримався Верховий суд у постанові від 21 лютого 2018 року у справі №802/1590/17.

Відповідно до вимог ч. 1 та 2 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається, крім іншого, неправильне тлумачення закону.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні справи порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому, керуючись статтею 315 КАС України, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, якою у задоволені позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області задовольнити.

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2017 року скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 20 квітня 2018 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_4 ОСОБА_3