Справа № 289/2043/17
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2018-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Справа № 289/2043/17
ПОСТАНОВА

іменем України

"23" квітня 2018 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Франовської К.С.

суддів: Іваненко Т.В.

ОСОБА_1,

за участю секретаря Черемісової С.О.,

представника відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від "27" грудня 2017 р. (судове рішення ухвалене суддею Сіренко Н.С. в м. Радомишль), у справі за позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Городоцької селищної ради Радомишльського району Житомирської області про оскарження рішення виконавчого комітету Городоцької селищної ради , -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Радомишльського районного суду Житомирської області із позовом до виконавчого комітету Городоцької селищної ради Радомишльського району Житомирської області, в якому просив суд визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Городоцької селищної ради Радомишльського району Житомирської області від 28.09.2017 року № 105 "Про розгляд питання щодо встановлення тарифів на послуги з утримання споруд та прибудинкових територій селища Городок". Позов мотивований тим, що земельна ділянка в межах населеного пункту перебуває у постійному користуванні Міністерства оборони України, у комунальній власності Городоцької селишної ради немає відповідної території, відтак, тарифи на житлово-комунальні послуги затверджуватись не можуть, а тому прийняте рішення є протиправним.

Постановою Радомишльського районного суду Житомирської області від 27.12.2017 року у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову та прийняти нову, якою задовольнити позов. На обгрунтування доводів апеляційної скарги скаржник зазначає, що суд першої інстанції не прийняв до уваги, що оскаржуваним рішенням порушуються його права, оскільки він, як мешканець селища, має право на сплату комунальних послуг у меншому розмірі та вказує, що суд першої інстанції не повинен був посилатися постанову Верховного Суду України від 15.04.2014 року у справі № 21-273а14.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що 28.09.2017 року виконавчим комітетом Городоцької селищної ради Радомишльського району Житомирської області було прийнято рішення № 105 "Про розгляд питання щодо встановлення тарифів на послуги з утримання споруд та прибудинкових територій селища Городок", яким відповідно до ст. 28 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", з 01.10.2017 року встановлено тарифи на послуги з утримання споруд та прибудинкових територій селища Городок Радомишльського району Житомирської області (а.с.8).

Згідно додатку до вказаного рішення, до тарифів входять слідуючи послуги: прибирання сходових кліток, прибирання прибудинкової території, технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем, технічне обслуговування та поточний ремонт електропостачання та інші (а.с.9).

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся до суду з позовом у даній справі.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не має права на оскарження даного правового акта індивідуальної дії, оскільки останній не зачіпає його прав та обов"язків.

Колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступні обставини.

Приписами ч.2 ст.2 КАС України (в редакції, чинній на момент звернення до суду з позовом) передбачено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

За змістом п.1 ч.2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

У контексті наведених законодавчих положень до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється, позаяк підставою для звернення особи до суду з позовом є її суб'єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод. Однак обов'язковою умовою здійснення такого захисту судом є об'єктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

При цьому оспорювані правові акти (рішення, дії або бездіяльність) повинні бути юридично значимими, тобто мати безпосередній вплив на суб'єктивні права та обов'язки шляхом або позбавлення можливості повністю чи в частині реалізувати належне цій особі право, або шляхом безпідставного покладення на цю особу будь - якого обов'язку.

Отже, в порядку адміністративного судочинства можуть розглядатися спори щодо будь - яких рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень без обмежень, але відповідні вимоги можуть бути задоволені за умови, що такі рішення, дії (бездіяльність) є юридично значимими для позивача, тобто порушують права та інтереси останнього шляхом обмежень у реалізації його прав чи покладення на нього необґрунтованих обов'язків.

Статтею 6 КАС України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

У рішенні № 19-рп/2011 від 14 грудня 2011 року Конституційний Суд України зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб'єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Утвердження правової держави відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8, статті 55 Основного Закону України полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту.

Рішення, прийняті суб'єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 6 КАС України.

Отже, обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Оскільки ОСОБА_2, як споживач послуг, зареєстрований та проживає ІНФОРМАЦІЯ_1 Городок, Радомишльського району Житомирської області, то рішення виконавчого комітету Городоцької селищної ради Радомишльського району Житомирської області від 28.09.2017 року № 105 "Про розгляд питання щодо встановлення тарифів на послуги з утримання споруд та прибудинкових територій селища Городок" безпосередньо стосується його прав та обов"язків, тобто створює певні правові наслідки (оплата послуг на підставі затверджених тарифів).

Таким чином, вказані обставини справи свідчать про необхідність надати позивачу можливість захистити своє право в суді. Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Що стосується питання правомірності рішення виконкому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на наступне.

В розумінні ст.1 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (далі Закон - 280/97/ВР), виконавчі органи рад - органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить: встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону.

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи:

1) перша група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують спеціально уповноважені центральні органи виконавчої влади;

2) друга група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території;

3) третя група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін).

Частиною 2 цієї статті визначено, що ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

У відповідності до ч. 2 ст. 28 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", до повноважень сільської, селищної, міської рад віднесено встановлення в порядку і межах, визначених законом, тарифів на побутові, комунальні (крім тарифів на теплову енергію, централізоване водопостачання та водовідведення, перероблення та захоронення побутових відходів, послуги з централізованого опалення, послуги з централізованого постачання холодної води, послуги з централізованого постачання гарячої води, послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг), транспортні та інші послуги.

Визначення житлово-комунальних послуг (надалі ЖКП) наведені у статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», де вказано, що до ЖКП належать, зокрема, послуги щодо утримання будинків та прибудинкових територій, вивезення побутових відходів, обслуговування та ремонт приміщень (будинків, споруд), тощо.

Згідно статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комінальних послуг належать, зокрема, повноваження щодо встановлення цін/тарифів на ЖКП, затвердження норм споживання та якості ЖКП, контроль за їх дотриманням, визначення виконавця ЖКП, забезпечення населення ЖКП, інформування населення у сфері ЖКП, вирішення інших питань у сфері ЖКП.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець має право розробляти і подавати на затвердження розрахунки щодо рівня цін/тарифів на житлово-комунальні послуги першої і другої групи в порядку, встановленому законодавством.

Орган, уповноважений здійснювати встановлення цін/тарифів, зобов'язаний прийняти рішення про коригування тарифу не пізніше ніж через 10 днів з дня отримання відповідного подання.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Верховної ради України від 05.07.2012р. присвоєно населеному пункту Радомишльського району Житомирської області найменування - селище Городок (а.с.5). Вказаний населений пункт утворено на базі військового містечка №6 (Макарів-1).

З часу створення селища Городок і на час виникнення спірних відносин не відбулася передача у комунальну власність майна та земельних ділянок, які належать Міністерству оборони України, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.08.2002 року №1282.

Проект землеустрою щодо встановлення межі селища Городок площею 788,587 га Городоцької селищної ради Радомишльського району Житомирської області виготовлено у 2013 році, 24.10.2016 року цей проект внесено до Державного земельного кадастру, проте земельна ділянка перебуває у постійному користуванні Міністерства оборони України.

Тобто, формально території Городоцької селищної ради не існує, проте саме селище функціонує для життєзабезпечення населення спірні правовідносини потребують врегулювання.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, ним встановлено тарифи з 01.10.2017 року на послуги утримання споруд та прибудинкових територій, які надаються підприємством "Будинкоуправлінням №9" Макарівської квартирно-експлуатаційної частини району Міністерства оборони України.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що рішення №105 від 28.09.2017 р. регулює правовідносини між мешканцями житлових будинків та комунальними підприємствами, які надають послуги з обслуговування житлових будинків та прибудинкових територій. Оскаржене рішення виконкому встановлює тарифи, які сплачуються за надані послуги та застосовується неодноразово, а протягом часу, доки не буде змінено відповідні тарифи.

За таких обставин, доводи позивача про перевищення відповідачем своєї компетенції для прийнятті спірного рішення не відповідають дійсності.

Конкретний розмір тарифів на житлово-комунальні послуги, що встановлені оскаржуваним рішенням, порядок їх формування, позивач не оспорює, тому в обговорення цього питання суд не входить.

Що стосується доводів відповідача про тривале неприйняття рішення щодо передачі у комунальну власність селищної ради земельної ділянки, то це питання знаходиться поза межами даного спору і має бути вирішено у іншому порядку.

За таких обставин, позов ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, але з інших підстав, ніж ті, які вказав у висновках суд першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315 317, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково, рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від "27" грудня 2017 р. змінити, відмовивши ОСОБА_2 у позові до Городоцької селищної ради Радомишльського району з підстав, викладених у постанові суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя К.С. Франовська

судді: Т.В. Іваненко

ОСОБА_1

Повне судове рішення складено "24" квітня 2018 р.