Справа № 820/897/18
Суддя: Сагайдак В.В.
Дата ухвалення: 2018-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

24 квітня 2018 р. № 820/897/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сагайдака В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Начальника Московського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування відмови, зобов'язання вчинити певні дії ,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом та, з урахуванням уточнень, просить суд:

- визнати протиправною відмову начальника Московського ВДВС м. Харкова про зняття арешту накладеного в рамках ВП №42635307 № 6142/14.6-35/ДВ-2 від 02.02.2018 року та скасувати її;

- зобов'язати начальника Московського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області скасувати чинність арешту на все майно боржника ОСОБА_1, (реєстраційний номер 14253949 у державному реєстрі обтяжень рухомого майна) накладений постановою від 21.03.2014 року в рамках виконавчого провадження №42635307.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відмова начальника Московського ВДВС м. Харкова про зняття арешту накладеного в рамках ВП №42635307 є протиправною, у звязку з чим підлягає скасуванню.

Представник позивача у судове засідання не прибув, був повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника позивача.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, був повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Згідно наданого до справи відзиву просив відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1. Справу просив розглядати за відсутності уповноваженого представника відповідача.

Беручи до уваги, що сторони у судове засідання не прибули, керуючись п. 10 ч. 1 ст. 4, ч. 4 ст. 229 КАС України, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за наявними в ній доказами у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що позивачу стало відомо, що в рамках виконавчого провадження №42635307 накладено арешт на майно, що їй належить.

У звязку з чим, представник позивача 23.01.2018 р. звернувся до Московського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області з заявою, в якій просив зняти арешт з майна боржника - ОСОБА_1, накладений в рамках виконавчого провадження №42635307 та винести постанову про закінчення виконавчого провадження №42635307 (а.с.35-36).

Листом від 02.02.2018 р. №6142/14.6-35/ДВ-2 представника позивача повідомлено, що законні підстави для зняття арешту з майна та коштів боржника відсутні, оскільки божником не задоволено вимоги усіх стягувачів (а.с.8).

Також вказано, що у разі надходження на депозитний рахунок відділу суми коштів, необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, а також виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня буде винесена постанова про зняття арешту з майна боржника та відомості про обмеження будуть вилучені з відповідних реєстрів.

Не погодившись із відмовою відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону чинній на час виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Приписами ч. 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону чинній на час виникнення спірних правовідносин) учасниками виконавчого провадження є державний виконавець,сторони, представники сторін, прокурор, експерти, спеціалісти, перекладачі, суб'єкти оціночної діяльності - суб'єкти господарювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону чинній на час виникнення спірних правовідносин) сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону чинній на час виникнення спірних правовідносин) державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону чинній на час виникнення спірних правовідносин) арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Статтею 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо, зокрема, у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 21.03.2018 р. витребувано від відповідача завірені належним чином копії матеріалів виконавчого провадження №42635307 або письмові пояснення з зазначенням причин неможливості подання таких доказів.

На виконання ухвали суду представником відповідача надані письмові пояснення, згідно яких, матеріали виконавчого провадження №42635307 з примусового виконання вимоги №Ф1875-1, яка видана 20.02.2014 року ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області про стягнення з ОСОБА_1 єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування у розмірі 6656,50 грн. знищені, за терміном зберігання відповідно до Інструкції з діловодства в органах державної виконавчої служби.

Судом встановлено, що Державною податковою інспекцією у Московському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області 20.02.2014 р. прийнято вимогу №Ф1875-17 зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування у розмірі 6656,50 грн.

Постановами державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 21.03.2014 р. відкрито виконавче провадження та накладено арешт на майно боржника.

У звязку з відсутністю майна, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, державним виконавцем Московського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області прийнято постанову про повернення виконавчого документу стягувачу.

З матеріалів справи встановлено, що 22.11.2017 р. боржником була погашена заборгованість згідно вимоги №Ф1875-17, у звязку з чим, Головним управлінням ДФС у Харківській області складено та направлено на адресу відповідача повідомлення про сплату боргу (недоїмки) від 22.11.2017 р. №12995/9/20-40-17-10, яким вимогу №Ф1875-17 від 20.02.2014 р. на суму 6656,50 грн. слід вважати відкликаною у звязку з її сплатою (а.с.11).

Також, боржником було сплачено виконавчий збір у розмірі 665,65 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи копією квитанції №113(а.с.12).

Відповідно до ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону чинній на даний час) підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є, зокрема, надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника.

З огляду на вказане вище, позивачем (боржником) задоволено вимоги Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області (стягувача) щодо сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування у розмірі 6656,50 грн. та сплачено виконавчий збір в рамках спірного виконавчого провадження №42635307.

Приписами ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Щодо посилання представника відповідача у письмових запереченнях на п. 15 розділу 8 «Інструкції з організації примусового виконання рішень» затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року №512/5, в якому вказано, що при надходженні на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника, необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника за завершеним виконавчим провадженням, виконавець не пізніше наступного робочого дня виносить постанову про зняття арешту з майна боржника без винесення постанови про відкриття чи відновлення виконавчого провадження, суд вважає за необхідне вказати наступне.

Посилаючись на приписи вказаної вище інструкції, представник відповідача вказує про наявність у Московському відділі державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області на примусовому виконанні стосовно боржника ОСОБА_1 інших виконавчих проваджень, а саме:

№37809102 з примусового виконання виконавчого листа №643/283/13, що виданий 15.04.2013 р. Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договорами позики 85666,80 грн.;

№39760790 з примусового виконання вимоги №ф2423 від 25.07.2013 р. УПФУ в Московському районі м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави в особі УПФУ в Московському районі м. Харкова суми заборгованості в розмірі 1601,08 грн.

Слід вказати, що предметом даної справи є саме виконавче провадження №42635307 з примусового виконання вимоги №Ф1875-1, яка видана 20.02.2014 року ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області про стягнення з ОСОБА_1 єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування у розмірі 6656,50 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

До того ж, відомості про наявність постанови про зведення виконавчих проваджень матеріали справи не місять.

Суд вважає за необхідне вказати, що постанову про накладення арешту на майно та оголошення заборони на його відчуження прийнято саме у рамках спірного виконавчого провадження №42635307.

Тоді як, у виконавчих провадженнях №37809102, №39760790 державним виконавцем не приймалась постанова про арешт майна боржника.

Слід зазначити, що позивач звернувшись до суду з даним позовом просив суд визнати протиправною відмову начальника Московського ВДВС м. Харкова про зняття арешту накладеного в рамках ВП №42635307 № 6142/14.6-35/ДВ-2 від 02.02.2018 року та скасувати її, зобов'язати начальника Московського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області скасувати чинність арешту на все майно боржника ОСОБА_1, (реєстраційний номер 14253949 у державному реєстрі обтяжень рухомого майна) накладений постановою від 21.03.2014 року в рамках виконавчого провадження №42635307.

Відповідно до ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Відповідно до правової позиції палати в адміністративних справах Верховного Суду України, викладеної у постанові від 24.01.2006 року, суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

У зв'язку з чим, суд дійшов висновку про те, що з метою відновлення прав позивача, належить визнати протиправною відмову Начальника Московського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 про зняття арешту накладеного в рамках ВП №42635307, яка викладена у листі №6142/14.6-35/ДВ-2 від 02.02.2018 року та скасувати арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження накладений постановою від 21.03.2014 року в рамках виконавчого провадження №42635307.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Приписами ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 19, 139, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Начальника Московського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування відмови, зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Начальника Московського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 про зняття арешту накладеного в рамках ВП №42635307, яка викладена у листі № 6142/14.6-35/ДВ-2 від 02.02.2018 року.

Скасувати арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження накладений постановою від 21.03.2014 року в рамках виконавчого провадження №42635307.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Московського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області (, 61001, м. Харків, пр. Захисників України 7/8) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер НОМЕР_1, 61000, м. Харків, вул. Сергіївська, 2-А) судовий збір у розмірі 1408.80 грн. (одна тисяча чотириста вісім гривень 80 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 24 квітня 2018 р.

Суддя Сагайдак В.В.