Справа № 622/220/18
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2018-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2018 р. м. ХарківСправа № 622/220/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі:

головуючого судді: Присяжнюк О.В.

суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М.

за участю секретаря судового засідання - Макєєвої Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Заступника начальника Головного управління ДФС України у Харківській області ОСОБА_1 на рішення Золочівського районного суду Харківської області від 26.03.2018, (ухвалене суддею Кочнєвим О.В.) по справі № 622/220/18

за позовом ОСОБА_2

до Заступника начальника Головного управління ДФС України у Харківській області ОСОБА_3

про визнання протиправними дій, скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Заступника начальника Головного управління ДФС України у Харківській області ОСОБА_1, в якому просив: визнати дії відповідача щодо винесення 16.02.2018 р. постанови про накладення адміністративного стягнення за ст. 165-1 КУпАП протиправними; скасувати постанову від 16.02.2018 р. про накладення адміністративного стягнення у розмірі 680 грн., винесену відповідачем, а провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності закрити.

Рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 26.03.2018р. позов задоволено в повному обсязі.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Золочівського районного суду Харківської області від 26.03.2018р. та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове держане соціальне страхування, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Податкового кодексу України, ", Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

У судове засідання учасники справи не зявилися, своїх представників не направили, про дату, час та місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою технічного запису не здійснювалося.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що на підставі наказу ГУ ДФС у Харківській області від 28.12.2017 р. № 8090, посадовими особами ГУ ДФС проведена документальна планова виїзна перевірка самозайнятої особи ОСОБА_2 за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2016 р.

За результатами перевірки складено акт від 13.02.2018р. № 528/20-40-13-15-07/НОМЕР_1 (в подальшому Акт перевірки), яким встановлено факт порушення ФОП ОСОБА_2 вимог абз. 1 п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 2 ст. 9 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове держане соціальне страхування, в результаті чого занижено єдиний соціальний внесок у 2014 -2016 роках.

16.02.2018 р. заступником начальника Головного управління ДФС у Харківській області ОСОБА_1 винесено постанову, якою притягнуто ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу в сумі 680 грн. за порушення ч.1 ст.165-1 КУпАП, а саме: за порушення порядку нарахування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за 2014 , 2015, 2016 роках, що є порушенням абз. 1 п. 2 ч. 1 ст.7, ч. 2 ст. 9 Закону України Про збір і облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування. Згідно із цієї постанови факт вчинення порушення встановлений Актом перевірки.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою відповідача та вважаючи не доведеним факт вчинення ним порушення, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідач під час прийняття оскаржуваної постанови перевищив свої повноваження.

Суд частково погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 234-2 КУпАП, органи доходів і зборів розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов'язані з порушенням законодавства про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (стаття 165-1). Від імені органів доходів і зборів розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники органів доходів і зборів та їх заступники.

Частиною 1 статті 277 КУпАП встановлено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у п'ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Частиною 1 статті 165-1 КУпАП України встановлена адміністративна відповідальність за порушення порядку нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності щодо єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування або подання недостовірних відомостей, що використовуються в Державному реєстрі загальнообов'язкового державного соціального страхування, іншої звітності та відомостей, передбачених законами України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" і "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", порушення встановленого порядку використання та здійснення операцій з коштами Пенсійного фонду України.

Відповідно до абз. 1 п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове держане соціальне страхування, єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб.

Згідно із ч. 2 ст. 9 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове держане соціальне страхування, обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.283 КУпАП, постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судовим розглядом встановлено, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 від 16.02.2018 р. не містить опису обставин, встановлених під час розгляду справи, а саме не конкретизована об'єктивна сторона правопорушення, не зазначено, де, коли та які саме дії позивача свідчать про порушення вимог законодавства у вигляді порушення порядку нарахування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

Із врахуванням вищевикладеного, оскільки відповідачем не надано суду належних доказів, що підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а отже постанова про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення є незаконна протиправна та підлягає скасуванню, а провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 закриттю.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Щодо позовних вимог ОСОБА_2 про визнання дій відповідача щодо винесення 16.02.2018 р. постанови про накладення адміністративного стягнення за ст. 165-1 КУпАП протиправними суд зазначає, що вони не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач фактично оскаржує дії відповідача при складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, які за своєю суттю є виконанням службовою особою своїх повноважень, наданих чинним законодавством, а тому не порушують права позивача. Належним способом захисту в спірних правовідносинах є оскарження рішення суб'єкта владних повноважень.

Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає, необхідним відмовити в задоволенні позовної вимоги ОСОБА_2 про визнати дії відповідача щодо винесення 16.02.2018 р. постанови про накладення адміністративного стягнення за ст. 165-1 КУпАП.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315, п. 4 ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення, у разі неправильного застосування норм матеріального права.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає необхідним скасувати рішення Золочівського районного суду Харківської області від 26.03.2018 р. та прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_2 задовольнити частково, скасувати постанову Заступника начальника Головного управління ДФС України у Харківській області ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення на позивача, в іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Керуючись ст. ст. 229, 243, 308, 315, 316, 317, 322 , 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Заступника начальника Головного управління ДФС України у Харківській області ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Золочівського районного суду Харківської області від 26.03.2018 по справі № 622/220/18 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Скасувати постанову Заступника начальника Головного управління ДФС України у Харківській області ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 165-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення.

Закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 165-1 КУпАП.

В іншій частині в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення та не може бути оскаржена до Верховного Суду.

.

Головуючий суддя ОСОБА_4
Судді ОСОБА_5 ОСОБА_6