Справа № 804/748/18
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2018-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2018 року Справа № 804/748/18

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (правонаступник - Криворізького центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

22.01.2018р. (згідно штемпеля поштового звязку) ОСОБА_2 звернувся з адміністративним позовом до Криворізького центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області та просить визнати протиправними дії відповідача, оформлені розпорядженням №6093 від 21.12.2017р. та листом №Ш-8 від 05.01.2018р., щодо призначення пенсії ОСОБА_2 із застосуванням при розрахунку величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1% та зобовязати відповідача перерахувати ОСОБА_2 пенсію за віком з 14.12.2017р. відповідно до п. 4-4 "Прикінцевих положень" Закону України №1058-ІV від 09.07.2003р. "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 14.12.2017р., досягнувши пенсійного віку та набувши право на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», він звернувся до Криворізького центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області за призначенням пенсії за віком. Розпорядженням №6093 від 21.12.2017р. позивачеві була призначена пенсія за віком, при цьому, при визначенні коефіцієнту страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії було застосовано величину оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1% замість 1,35%, що, на думку позивача, не відповідає вимогам п.4-4 розділу ХІ Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». 03.01.2018р. позивач подав заяву про проведення перерахунку його пенсії із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%, проте, листом від 05.01.2018р. №Ш-8 відповідач відмовив в проведенні такого перерахунку з посиланням на ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та п.4-3 розділу ХІ вказаного Закону. Позивач вважає дії відповідача щодо призначення пенсії із застосуванням величини оцінки страхового стажу в розмірі 1%, що оформлені розпорядженням №6093 від 21.12.2017р. та листом від 05.01.2018р. №Ш-8 такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства України, оскільки до звернення за призначенням пенсії за віком позивач отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», а тому, в його випадку, має місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а не переведення з одного виду пенсії на інший в межах Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», отже, у відповідача були відсутні підстави для застосування до спірних відносин положень ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Також позивач зазначає, що після звільнення з органів МВС він продовжував працювати та сплачував у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування. Крім того, позивач в обґрунтування своєї правової позиції посилається на постанови Верховного Суду України від 09.06.2015р. у справі №21-550а14 та від 31.03.2015р. у справі №21-612а14.

12.02.2018р. представник відповідача надав до канцелярії суду письмовий відзив на позов, у якому просив відмовити позивачеві у задоволенні його позовних вимог в повному обсязі посилаючись на те, що з 23.12.2002р. до 14.12.2017р. (дата звернення до відповідача за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування») позивач отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» право на призначення пенсії за віком позивач набув після досягнення 60 років та реалізував його шляхом подання відповідної заяви від 14.12.2017р. Як зазначає представник відповідача, переведення з одного виду пенсії на інший є зміною виду пенсії, а пенсійне законодавство не містить застереження щодо переведення з одного на інший вид пенсії лише в межах одного закону, а тому, відповідно до поданої заяви розмір пенсії позивача був перерахований відповідно до приписів ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Окрім того, представник відповідача зазначає, що п.4-3 ч.4 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлено, що пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %. Отже, оскільки на думку представника відповідача, позивач з 1997 року став учасником правовідносин у сфері пенсійного страхування шляхом отримання пенсії за вислугу років, яка є різновидом пенсії за віком в розумінні Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», підстав для здійснення йому первинного призначення пенсії у 2017 році за нормами п.4-4 ч.4 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» у відповідача відсутні, а тому за результатом розгляду заяви позивача від 14.12.2017р. було здійснено розрахунок пенсії із величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1% (а.с.17-18).

Окрім того, 12.02.2018р. представник відповідача подав до канцелярії суду клопотання про процесуальне правонаступництво, в якому просив замінити відповідача у цій справі Криворізьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області на Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на підставі ст.52 Кодексу адміністративного судочинства України посилаючись на те, що постановою Кабінету міністрів України від 08.11.2017р. №821 - Криворізьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області реорганізовано шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, а ст.104 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обовязки переходять до правонаступників, таким чином Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області є правонаступником Криворізького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області (а.с. 26).

Розглянувши заяву представника відповідача про заміну Криворізького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області на Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в порядку правонаступництва на підставі ст.52 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку з реорганізацією відповідача, суд вважає за можливе його задовольнити та замінити відповідача у цій справі Криворізьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області на його правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у зв'язку з реорганізацією останнього, згідно постанови Кабінету Міністрів України №821 від 08.11.2017р. на підставі ст. 52 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки заміна сторони правонаступником можлива на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Із наданих суду документів судом встановлені наступні обставини у справі.

В 2002 році позивачеві була призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (далі Закон №2262), що підтверджується копією пенсійного посвідчення та розрахунком пенсії, наявними в матеріалах справи (а.с.8,21).

14.12.2017р. позивач, набувши право на призначення пенсії за віком відповідно до норм Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058), звернувся до відповідача із заявою та документами, необхідними для призначення пенсії за віком (а.с.9,19).

Згідно розпорядження №6093 від 21.12.2017р. відповідачем на підставі поданої заяви від 14.12.2017р. була призначена пенсія за віком згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %, що підтверджується копією відповідного розпорядження та копією листа відповідача (а.с.20,23).

04.01.2018р. позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив надати розяснення щодо застосування величини оцінки одного року страхового стажу при призначенні йому пенсії (а.с.22).

Листом від 05.01.2018р. №Ш-8 позивача повідомлено про переведення його на інший вид пенсії з урахуванням положень ч.3 ст.45 Закону №1058 та п.4-3 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058, тобто із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1% (а.с.10,20,23).

Позивач просить визнати протиправними дії відповідача щодо призначення йому пенсії із застосуванням при розрахунку величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1% та зобовязати відповідача перерахувати пенсію за віком позивача з 14.12.2017р. відповідно до п. 4-4 "Прикінцевих положень" Закону України №1058 із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%, посилаючись на те, що в його випадку, має місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а не переведення з одного виду пенсії на інший в межах Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а отже, у відповідача були відсутні підстави для застосування до спірних відносин положень ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону №2262 особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального звязку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Згідно ст. 7 Закону №2262 військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", призначається одна пенсія за її вибором.

Частиною 1 ст.9 Закону №1058 передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

При цьому, згідно ст. 10 Закону №1058 особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону №1058 переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Пунктом 4-3 розділу ХV Закону №1058 визначено, що пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Згідно п.4-4 розділу ХV Закону №1058 встановлено, що з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що ч.3 ст.45 Закону №1058 регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший, а п.4-3 розділу ХV Закону №1058 регламентує порядок проведення перерахунку пенсій призначених саме за Законом №1058, у разі переведення з одного виду пенсії на інший в межах Закону №1058.

Проте, як вбачається з матеріалів справи у 2002 році позивачеві була призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, та 14.12.2017р. позивач вперше звернувся до пенсійного органу за призначенням пенсії за нормами Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», що підтверджується доказами наявними в матеріалах справи та не оспорюється сторонами (а.с.8-10,19-21).

Тобто, у випадку позивача відбулося не переведення з одного виду пенсії на інший в межах Закону №1058, а призначення пенсії за віком за Законом №1058 вперше.

Аналізуючи вищенаведені норми законодавства та надані суду докази, суд приходить до висновку, що позивач у даному випадку має право саме на призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058 із застосуванням положень п.4-4 розділу ХV Закону №1058, а саме: із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.

Зазначеної правової позиції дотримується Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у своїй постанові від 14.02.2018р. по справі №465/5246/17, Верховний Суд України у постанові від 31.03.2015р. у справі № 21-612а14.

Згідно ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, відповідачем не було надано суду жодних належних і допустимих доказів, які б свідчили про правомірність застосування відносно позивача положень ч.3 ст.45 та п.4-3 розділу ХV Закону №1058 з урахуванням норм вищенаведеного пенсійного законодавства та обставин справи, встановлених судом.

При цьому, є безпідставними доводи відповідача про правомірність дій відповідача щодо застосування при призначенні позивачеві пенсії за віком ч.3 ст.45 Закону №1058, з огляду на те, що вказані твердження спростовуються правовою позицією Верховного Суду України, яка наведена вище та не спростована відповідачем жодними доказами.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням вимог ч. 2 ст. 2 вказаного Кодексу, перевіривши дії (бездіяльність) відповідача, суд приходить до висновку, що відповідач, застосувавши при призначенні позивачеві пенсії за віком із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 % згідно положень ч.3 ст.45 та п.4-3 розділу ХV Закону №1058 діяв не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, не обґрунтовано та без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), у звязку з чим позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч. 2 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб'єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб'єкта владних повноважень, повязані із залученням свідків та проведенням експертиз.

За таких обставин, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь позивача судові витрати позивача по сплаті судового збору понесені позивачем згідно квитанції №ПН1075921 від 19.01.2018р. у розмірі 704грн. 80 коп. (а.с.3).

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (правонаступник - Криворізького центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Криворізького центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, оформлені розпорядженням №6093 від 21.12.2017р. та листом №Ш-8 від 05.01.2018р., щодо призначення пенсії ОСОБА_3 із застосуванням при розрахунку величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

Зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) перерахувати ОСОБА_3 (50056, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) пенсію за віком з 14.12.2017р. відповідно до п. 4-4 "Прикінцевих положень" Закону України №1058-ІV від 09.07.2003р. "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) на користь ОСОБА_2 (50056, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 704 грн. 80 коп. (сімсот чотири грн. 80 коп.).

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, або протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення (у разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини рішення) відповідно до вимог статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України та у порядку, встановленому п.п.15.1 п.15 Розділу VІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1