Справа № 806/511/18
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2018-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2018 року м. Житомир справа № 806/511/18

категорія 10.2.4

Житомирський окружний адміністративний суд

у складі: судді Романченка Є.Ю.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії щодо пенсійних виплат,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області в перерахунку його пенсії з 01 січня 2016 року;

- зобов'язати відповідача здійснити перерахунок його пенсії з 01.01.2016, на підставі довідки ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії № 85/348 від 24 травня 2017 року, забезпечити її щомісячну виплату та негайно виплатити різницю по пенсії за період з 01.01.2016 по теперішній час.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач указував, що він перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує пенсію за вислугу років як пенсіонер органів внутрішніх справ. Вважає, що законодавством йому гарантовано право на перерахунок пенсії, у зв'язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців та осіб, які мають право на пенсію за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 встановлено грошове забезпечення поліцейських, що надає йому право на перерахунок пенсії, без жодних обмежень. Відсутність надходження коштів з Державного бюджету України на забезпечення проведення перерахунку пенсій на підставі вказаної постанови Кабінету міністрів України не може бути законною підставою для відмови в перерахунку його пенсії, як колишньому працівнику міліції.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній адміністративній справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні). Ухвалу направлено учасникам справи.

У березні 2018 р. до суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на адміністративний позов. У відзиві відповідач просив відмовити позивачу в задоволенні вимог щодо виплати перерахованої пенсії, у зв'язку з їх безпідставністю і передчасністю. Неможливість проведення перерахунку пенсії відповідачем обґрунтовано постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб".

Суд, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні), з особливостями, визначеними ст.ст. 262-263 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву та відзив, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з таких підстав.

Установлено, що ОСОБА_1 з 2008 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до положень Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

12 січня 2018 року, за результатами розгляду заяви позивача про перерахунок пенсії від 29.12.2017, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області листом № 4442/Ш-ІІ повідомило ОСОБА_1 про те, що виплата його пенсії забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України. При цьому позивача проінформовано про те, що питання щодо проведення перерахунку пенсії буде розглянуто після прийняття відповідних законодавчих актів.

Не погодившись із такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив з наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ч. 3 ст. 46 Конституції України, пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

У преамбулі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-XII (зі змінами та доповненнями) закріплено, що держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв'язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Частиною четвертою статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-XII (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, далі - Закон №2262-XII) визначено, що усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Згідно зі пунктом 1 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 р. N 45 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Порядок № 45), перерахунок раніше призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон) пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом (далі - особи), або у зв'язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.

Відповідно до частини третьої статті 63 Закону №2262-XII, перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських.

Одночасно суд ураховує, що статтю 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-XII доповнено частиною 3, наведеного вище змісту, Законом України від 23.12.2015 №900-VIII "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей".

За змістом абзацу другого пункту 15 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" (зі змінами, внесеними Законом України від 23.12.2015 №900-VIII), за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Статтею 102 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Грошове забезпечення поліцейських установлено Постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", яка набрала законної сили 02.12.2015.

При цьому необхідно відмітити, що грошове забезпечення поліцейських, відповідно до Постанови КМУ від 11.11.15 № 988, за своїми складовими є ідентичним складовим грошового забезпечення колишніх працівників міліції, але за розміром більшим.

За наведених обставин, суд вважає, що збільшення грошового забезпечення поліцейських є безумовною підставою для перерахунку пенсії позивача як колишнього працівника міліції.

Відповідно до приписів п.п. 2-3 Порядку № 45 та п. 24 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1, в разі зміни розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у зв'язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством, Головні управління Пенсійного фонду України не наділені повноваженнями самостійно визначати підстави для проведення перерахунку пенсій та розмір пенсії, а здійснюють нарахування пенсії на підставі наданих їм іншими уповноваженими органами довідок про розмір грошового забезпечення кожної особи. При цьому розмір пенсійних виплат залежить від розміру складових грошового забезпечення, зазначених у таких довідках.

У відповідності до пункту 9 Порядку № 54, Пенсійний фонд України та його головні управління мають право перевіряти правильність складення довідок.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до ч. 3 ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постанови КМУ від 11.11.2015 № 988, наказу МВС від 06.04.2016 № 260, Головою Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області сформовано та направлено до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області довідку № 85/348 від 24 травня 2017 року про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії позивача, за нормами, чинними на 01 січня 2016 року.

Факт отримання указаної довідки відповідачем є безспірним.

У листі відповідача від 12.01.18 жодних зауважень до правильності складення довідки немає. Також відповідачем у згаданому листі право позивача щодо перерахунку та виплати пенсії в порядку ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", на підставі наданої довідки про грошове забезпечення для перерахунку пенсій не заперечувалося. Проте зазначено, що виплата його пенсії забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України, а питання щодо проведення перерахунку пенсії буде розглянуто після прийняття відповідних законодавчих актів.

Суд вважає, що наведені посилання відповідача є протиправними, оскільки вони суперечать нормам Закону №2262-ХІІ та Порядку №45. Останнім нормативно-правовим актом визначено процедуру перерахунку пенсії та належні для цього підстави.

Окрім цього, суд відмічає, що відсутність бюджетного фінансування не може бути підставою для не перерахунку пенсії та відмови у її виплаті позивачу, а також жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на її перерахунок, що фактично є предметом спору у даній справі.

Разом з цим суд ураховує, що, згідно зі ч.ч. 1, 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У контексті наведеного суд відмічає, що Європейський суд з прав людини у справах «Кечко проти України», «Ромашов проти України», «Шевченко проти України» вказав, що реалізація особою права, яке пов'язане з отриманням бюджетних коштів, що базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

У постанові Верховного Суду України від 13 жовтня 2009 року у справі № 21-348во09 також зазначено про те, що відсутність бюджетного асигнування не є підставою для звільнення від виконання грошового зобов'язання, взятого на себе державою в особі органу виконавчої влади, в даному випадку в особі відповідача.

Окрім цього, суд ураховує, що Конституційний Суд України розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист певних категорій громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечують суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управлінні державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань, тощо (Рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016).

Так, у рішенні від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що служба в органах внутрішніх справ має ряд специфічних властивостей (служба в правоохоронних органах держави повязана з ризиком для життя і здоровя, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей), що повинно компенсуватись наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексом заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби в органах внутрішніх справ, так і після звільнення у запас або відставку.

Поряд з цим суд зважає на правову позицію Європейського Суду з прав людини у справі Yvonne van Duyn v. Home Office (Case 41/74 van Duyn v. Home Office) щодо принципу юридичної визначеності, який означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу пов'язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає у тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов'язань (недофінансування) для уникнення відповідальності. При цьому, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію чи прийняли закон, то така держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки, зокрема, щодо фізичних осіб без завчасного повідомлення про зміни в такій політиці чи поведінці, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що Головним управлінням Пенсійного фонду в Житомирській області не проведенням позивачу перерахунку та виплати пенсії на підставі довідки № 85/348 від 24 травня 2017 року порушено його право на пенсійне забезпечення гарантоване державою.

Стосовно періоду перерахунку пенсії, то суд ураховує правову позицію Верховного Суду України, висловлену в постанові від 01.07.2014 у справі №21-244а14, відповідно до якої правовідносини щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія призначається за спеціальними законами, виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

Частиною 3 статті 51 Закону № 2262-ХІІ визначено, що перерахунок пенсій у зв'язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Право на перерахунок пенсії у позивача виникло у зв'язку з набуттям чинності постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" та Законом України від 23 грудня 2015 року № 900-VIII "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей", яким внесено доповнення до статті 63 Закону № 2262-ХІІ, тобто з 01 січня 2016 року.

Втім, з 01 січня 2016 року перерахунок пенсії позивача з вини державних органів, на яких покладено обов'язок щодо перерахунку та виплати пенсії, здійснено не було, а тому, в силу вимог частини третьої статті 51 Закону № 2262-ХІІ, обмеження здійснення такого перерахунку та виплата належної позивачу пенсії не може бути обмежена будь-яким строком.

За наведених обставин, суд вважає, що порушене право позивача на перерахунок пенсії з 1 січня 2016 р. має бути відновленим.

Аргументи відповідача, наведені у відзиві, зазначених висновків суду не спростовують.

Підсумовуючи викладене, враховуючи фактичні обставини справи, а також з метою повного захисту прав позивача, суд визнає протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у проведенні перерахунку ОСОБА_1 пенсії з 01 січня 2016 року та зобов'язує відповідача провести перерахунок та виплату йому пенсії з 01 січня 2016 року як пенсіонеру органів внутрішніх справ, відповідно до ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", на підставі наданої довідки Ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії № 85/348 від 24.05.2017.

Також, при вирішенні даної справи, суд дійшов висновку, що остання відповідає ознакам типової справи, а тому, правова позиція суду, відповідно до статті 291 Кодексу адміністративного судочинства України, повністю узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у рішенні від 15.02.2018, прийнятого за результатами розгляду зразкової справи № Пз/9901/8/18 (№ 820/6514/17), яке набрало законної сили 17.03.2018.

Водночас суд вважає необґрунтованою позовну вимогу позивача в частині зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області забезпечити щомісячну виплату пенсії та негайно виплатити різницю по пенсії за період з 01.01.2016 по теперішній час, оскільки обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

При цьому суд звертає увагу на те, що права позивача в частині нарахування та виплати недоотриманих сум пенсії, обмеження виплати пенсії строком чи граничним розміром на час розгляду даної справи не порушені, оскільки перерахунок пенсії не проведено, а суд не може під час прийняття рішення вирішувати питання щодо правовідносин, які можливо будуть мати місце в майбутньому.

Також суд дійшов висновку, що міркування відповідача, викладені у письмовому відзиві, про передчасність вимог позивача про зобов'язання виплати пенсії, оскільки вони суперечать постанові Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", є хибними, зважаючи на таке.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 7 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 58 Конституції України проголошено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Постанова Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", яка набрала законної сили 24 лютого 2018 р., прийнята після виникнення спірних правовідносин та погіршує становище позивача в частині строків виплати належної йому пенсії, а тому, на думку суду, не підлягає застосуванню при вирішенні спору в даній справі.

З огляду на викладене, суд дійшов переконання, що позов необхідно задовольнити частково.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення, слід указати таке.

Частиною першою статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зі змісту наведеної правової норми випливає, що зобов'язання суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, яке має застосовуватися у виключних випадках.

Поряд з цим слід указати, що позивачем не наведено причин та не надано доказів, які б свідчили про те, що відповідач може ухилятися від виконання рішення суду.

Приймаючи до уваги обставини даної справи, суд не вважає за необхідне зобов'язувати суб'єкта владних повноважень подавати звіт про виконання даного судового рішення, а тому відмовляє у встановленні судового контролю за виконанням рішення у даній справі.

Керуючись статтями 72-77, 90, 241-246, 255, 263, 295, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (10003, м. Житомир, вул. О.Ольжича, 7, ідентифікаційний код 13559341) в перерахунку пенсії ОСОБА_1 (вул. Нобелівська, 16, м. Житомир, 10001, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) пенсії з 01 січня 2016 року.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (10003, м. Житомир, вул. О.Ольжича, 7, ідентифікаційний код 13559341) провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 (вул. Нобелівська, 16, м. Житомир, 10001, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) пенсії з 01 січня 2016 року, відповідно до ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", на підставі наданої довідки Ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії № 85/348 від 24 травня 2017 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його складення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.Ю. Романченко