Справа № 804/2781/18
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2018-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
19 квітня 2018 р.Справа №804/2781/18
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Горбалінський В.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАН» про забезпечення позову у справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАН» до Камянської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Комунальне підприємство Камянської міської ради «Благоустрій», про визнання рішення протиправним, -
17.04.2018 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАН» до Камянської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Комунальне підприємство Камянської міської ради «Благоустрій», в якій позивач просить:
- визнати протиправним рішення Камянської міської ради від 22.12.2017 року № 952-21/VII «Про деякі питання утримання обєктів (елементів) благоустрою на території м. Камянського» внаслідок невідповідності його Закону України «Про благоустрій населених пунктів», наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України «Про порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності» від 21.10.2011 року № 244, Конституції України.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що Камянською міською радою 22.12.2017 року прийнято рішення № 952-21/VII «Про деякі питання утримання обєктів (елементів) благоустрою на території м. Камянського», яке на думку позивача, не відповідає вимогам Конституції України, Законів України «Про благоустрій населених пунктів», «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про регулювання містобудівної діяльності», наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 року № 244 «Про порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності» та порушує конституційні права позивача. Також, позивачем зазначено, що рішенням від 22.12.2017 року № 952-21/VII «Про деякі питання утримання обєктів (елементів) благоустрою на території м. Камянського», відповідач встановлює додаткові платежі, тобто фактично здійснює втручання у господарсько-фінансову діяльність позивача та вимагає при цьому від підприємців для встановлення тимчасових споруд документи, які не передбачені чинним законодавством , а саме договір на пайову участь.
Таким чином, позивач не погоджується із рішенням Камянської міської ради від 22.12.2017 року № 952-21/VII «Про деякі питання утримання обєктів (елементів) благоустрою на території м. Камянського» та просить його визнати протиправним.
Разом із позовною заявою Товариство з обмеженою відповідальністю «ПАН» подало до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить суд:
- зупинити дію п.п. 2.2 рішення Камянської міської ради від 22.12.2017 року № 952-21/VII «Про деякі питання утримання обєктів (елементів) благоустрою на території м. Камянського», додатка 3 до рішення Камянської міської ради від 22.12.2017 року № 952-21/VII;
- на час вирішення спору до набрання рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду законної сили за позовом ТОВ «ПАН» до Камянської міської ради, третя особа КП КМР «Благоустрій», про визнання протиправним рішення Камянської міської ради від 22.12.2017 року № 952-21/VII «Про деякі питання утримання обєктів (елементів) благоустрою на території м. Камянського», заборонити Камянській міській раді, Комунальному підприємству Камянської міської ради «Благоустрій», іншим особам, визначеними (залученими) Камянською міською радою, виконавчим комітетом Камянської міської ради, Комунальним підприємством Камянської міської ради «Благоустрій» здійснювати демонтаж тимчасових споруд, які належать на праві власності чи користування Товариству з обмеженою відповідальністю «ПАН».
Обґрунтовуючи заявлене клопотання, позивачем зазначено, що рішенням Камянської міської ради від 22.12.2017 року № 952-21/VII «Про деякі питання утримання обєктів (елементів) благоустрою на території м. Камянського» затверджений Порядок звільнення обєктів (елементів) благоустрою м. Камянського від безхазяйного майна, самовільно розміщених обєктів, тимчасових споруд торгівельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, малих архітектурних форм, покинутих будівельних матеріалів і конструкцій, транспортних засобів, механізмів (пункт 2.2 Рішення).
Крім того, рішенням Камянської міської ради від 29.09.2017 року № 833-18/VII встановлені норми та врегульовані організаційні процеси, в тому числі вимагаються від підприємців для встановлення тимчасових споруд непередбачені документи (договір щодо пайової участі в утриманні обєкта благоустрою), за відсутності повноважень органів місцевого самоврядування в зазначеній сфері.
На думку позивача, вказані рішення не відповідають Конституції України та відповідним Законам України, а тому оскаржені в судовому порядку.
Незважаючи на це, 28.02.2018 року виконавчим комітетом Камянської міської ради на підставі оскаржених рішень №№ 833-19/VII від 29.09.2017 року та 952-21/VII від 22.12.2017 року прийнято рішення № 50 «Про звільнення території міста від самовільно встановлених тимчасових споруд», в додатку до якого «Перелік самовільно встановлених тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності…» зазначені і обєкти ТОВ «ПАН», у звязку з чим невжиття заходів забезпечення позову може істотно унеможливити ефективний захист порушених прав ТОВ «ПАН», за захистом яких товариство звернулось до суду.
Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, встановивши фактичні обставини, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності субєкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення субєкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.
Відповідно до ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути забезпечено:
1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;
2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;
3) встановленням обовязку відповідача вчинити певні дії;
4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;
5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Зупинення дії нормативно-правового акта як захід забезпечення позову допускається лише у разі очевидних ознак протиправності такого акта та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду з позовом щодо такого акта.
Судом встановлено, що ТОВ «ПАН» спонукало подати цей позов та відповідну заяву про вжиття заходів забезпечення позову віднесення до самовільно встановлених споруд розміщенні тимчасові споруди за відсутності укладеного договору щодо пайової участі в утриманні обєкта благоустрою установленої форми та ризик того, що у звязку з цим вказані обєкти на підставі індивідуального акту субєкта владних повноважень рішення виконавчого комітету Камянської міської ради № 50 від 28.02.2018 року будуть демонтовані.
Також судом встановлено, що в провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду перебуває справа № 804/1218/18 за позовом ТОВ «ПАН» до Камянської міської ради, третя особа: Комунальне підприємство Камянської міської ради «Благоустрій» про визнання незаконним рішення Камянської міської ради від 29.09.2017 року № 833-19/VII.
В зазначеному провадженні 29.03.2018 року суддею винесена ухвала про вжиття заходів забезпечення позову, якою зупинено дію рішення Камянської міської ради від 29.09.2017 року № 833-19/VІІ «Про затвердження порядку розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у місті Камянське» в частині:
- пункту 3, а саме, заборони розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності у місті Камянське без укладеного договору щодо пайової участі в утриманні обєкта благоустрою;
- пункту 9, а саме, зобовязання власників тимчасових споруд, які мають чинні паспорти привязки, договори про встановлення особистого строкового сервітуту, договори оренди земельної ділянки у тримісячний термін з дня набрання чинності цим рішенням укласти з Комунальним підприємством Камянської міської ради «Благоустрій» договори щодо пайової участі в утриманні обєкта благоустрою;
- пункту 3 Порядку розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у місті Камянське (Додаток 1 до рішення міської ради № 833-19/VІІ від 29.09.2017 р.), а саме, визначення, що розміщені тимчасові споруди за відсутності укладеного договору щодо пайової участі в утриманні обєкта благоустрою установленої форми є самовільно встановленими та спричиняють наслідки, які передбачені Земельним кодексом України, Кримінальним кодексом України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, а також даним рішенням;
- пункту 1.4 Порядку звільнення території міста Камянське від самовільно встановлених тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності (Додаток 3 до рішення міської ради № 833-19/VІІ від 29.09.2017 р.), а саме, зазначення, що самовільно розміщеною тимчасова споруда вважається у випадку розміщення тимчасової споруди за відсутності договору щодо пайової участі в утриманні обєкта благоустрою.
Вирішуючи обґрунтованість заявленого клопотання в частині зупинення дії п.п. 2.2 рішення Камянської міської ради від 22.12.2017 року № 952-21/VII суд зазначає, що відповідно до ч. 5 ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України зупинення дії нормативно-правового акта як захід забезпечення позову допускається лише у разі очевидних ознак протиправності такого акта та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду з позовом щодо такого акта.
Суд звертає увагу, що очевидна протиправність прийнятого рішення має вказувати на такі обставини, що не потребують детального зясування чи додаткового доказування, водночас позивачем в обґрунтування своїх вимог наведено чисельні норми права, а тому відповідні висновки можуть бути зроблені лише за результатами розгляду справи по суті.
Крім того, Порядок звільнення обєктів (елементів) благоустрою м. Камянського від безхазяйного майна, самовільно розміщених обєктів, тимчасових споруд торгівельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, малих архітектурних форм, покинутих будівельних матеріалів і конструкцій, транспортних засобів, механізмів, затверджений рішенням Камянської міської ради від 22.12.2017 року № 952-21/VII не містить безпосереднього визначення терміну «самовільно розміщена тимчасова споруда». А тому, враховуючи підстави звернення до суду ризик демонтажу майна ТОВ «ПАН», вказаний Порядок безпосередньо не містить очевидного порушення прав та інтересів позивача.
Отже, в цій частині заява задоволенню не підлягає.
Щодо заборони Камянській міській раді, Комунальному підприємству Камянської міської ради «Благоустрій», іншим особам, визначеними (залученими) Камянською міською радою, виконавчим комітетом Камянської міської ради, Комунальним підприємством Камянської міської ради «Благоустрій» здійснювати демонтаж тимчасових споруд, які належать на праві власності чи користування Товариству з обмеженою відповідальністю «ПАН» суд зазначає наступне.
Ризик порушення прав ТОВ «ПАН», на думку позивача, виник у звязку із внесенням в додаток до рішення виконавчого комітету Камянської міської ради № 50 від 28.02.2018 року обєктів товариства як самовільно встановлених.
Вказане рішення ґрунтується на рішеннях Камянської міської ради №№ 833-19/VII від 29.09.2017 року та 952-21/VII від 22.12.2017 року.
При цьому суд звертає увагу, що рішення № 833-19/VII від 29.09.2017 року визначає поняття самовільно встановлених тимчасових споруд, а рішення № 952-21/VII від 22.12.2017 року саму процедуру звільнення такого майна, а тому само по собі рішення Камянської міської ради від 22.12.2017 року № 952-21/VII «Про деякі питання утримання обєктів (елементів) благоустрою на території м. Камянського» та Порядок, що ним затверджено, не створює пряму загрозу правам та інтересам ТОВ «ПАН», а лише можуть бути застосовані в процедурі звільнення майна як самовільно розташованого, у звязку із віднесенням його до такого, на підставі зупинених ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.03.2018 року у справі № 804/1218/18 положень рішення № 833-19/VII від 29.09.2017 року та рішення виконавчого комітету Камянської міської ради № 50 від 28.02.2018 року.
За таких обставин, суд доходить до висновку, що заборона відповідачу та третім особам вчиняти певні дії, підставою яких безпосередньо є рішення виконавчого комітету Камянської міської ради № 50 від 28.02.2018 року, проте не рішення Камянської міської ради № 952-21/VII від 22.12.2017 року, призведе до порушення ч. 2 ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України в частині співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами.
Отже, заява ТОВ «ПАН» і в цій частині задоволенню не підлягає.
Щодо посилання позивача на ст. 144 Конституції України, згідно якої рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду, суд зазначає, що таким встановленим законом порядком є розгляд судом заяви про забезпечення позову.
Позивач скористався своїм правом на звернення до суду з вказаною заявою, а тому доводи представника позивача стосовно того, що звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАН» до суду зупиняє дію оскаржуваного нормативно-правового акта, не приймаються судом до уваги.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, суд зазначає, що обовязок щодо доведення та обґрунтування наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, обґрунтованості та невідвертості додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на особу, яка заявляє клопотання (заяву).
Необґрунтоване вжиття заходів забезпечення позову може призвести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося запобігти.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.
Керуючись ст. ст. 150 - 154, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАН» про забезпечення позову - відмовити.
Відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Пунктом 2 частини першої статті 294 Кодексу адміністративного судочинства України, визначено, що окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, скасування забезпечення позову, відмови у забезпеченні позову, відмови у заміні заходу забезпечення позову або скасування забезпечення позову.

Згідно ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, проте, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя ОСОБА_1