Справа № П/811/94/17
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2018-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2018 рокусправа № П/811/94/17
(суддя 1-ї інстанції Хилько Л.І., м. Кропивницький)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді-доповідача Чередниченка В.Є.

суддів: Іванова С.М. Панченко О.М.

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро адміністративну справу за апеляційною скаргою Новоукраїнської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2017 року у справі №П/811/94/17 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Новоукраїнської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області, Новоукраїнського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області, Управління Державної казначейської служби України у Новоукраїнському районі Кіровоградської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 18 січня 2017 року звернувся до суду з позовом до Новоукраїнської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області (далі - відповідач-1), Новоукраїнського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області (далі - відповідач-2), Управління Державної казначейської служби України у Новоукраїнському районі Кіровоградської області (далі - відповідач-3), згідно з яким, з урахуванням уточнень, просить визнати протиправною бездіяльність відповідача-1 в неправомірній відмові в поверненні помилково сплачених коштів єдиного соціального внеску за період з 01.10.2013 року - 16.07.2016 року в сумі 13620,69 грн.; визнати протиправною бездіяльність відповідача-2 в неправомірній відмові в поверненні помилково сплачених коштів єдиного соціального внеску за період з 01.01.2010 року - 30.09.2013 року в сумі 12279,00 грн.; стягнути з державного бюджету помилково сплачені кошти єдиного соціального внеску на загальну суму 25899,69 грн..

Позов обґрунтовано тим, що протягом 2011-2016 років ним помилково було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в загальній сумі 25899,69 грн., оскільки він є інвалідом ІІ групи, відтак, має пільгу по його сплаті. Враховуючи вищевказане позивач звернувся до відповідачів із письмовими заявами щодо повернення помилково сплачених коштів в сумі 25899,69 грн., однак останніми ці заяви залишено без задоволення, а кошти не повернуто, що й стало підставою для звернення до суду.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2017 року адміністративний позов - задоволено частково. Стягнуто на користь позивача з Державного бюджету України помилково сплачені кошти з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 25899 (двадцять п'ять тисяч вісімсот дев'яносто дев'ять) грн. 69 коп. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постанова суду мотивована тим, що помилково сплачені суми у випадках, передбачених підпунктами 3 та 4 пункту 5 цього Порядку, підлягають поверненню з урахуванням положень статті 43 Податкового кодексу України та пункту 12 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування». Проте, суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб'єктами, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції відповідач-1 оскаржив її до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення яким відмовити у задоволенні позову повністю.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що оскільки чинним законодавством не передбачено внесення змін і уточнень до відомостей, що зазначені у поданих Звітах про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного соціального внеску, які могли б бути використані для обчислення та призначення страхових виплат, підстав для повернення коштів зі сплати єдиного соціального внеску немає.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець та перебуває на обліку в Новоукраїнській ОДПІ як платник податків (т.1 а.с.7-10).

Згідно з наявною в матеріалах справи копією медико-експертної справи (актів огляду МСЕК), позивач є інвалідом ІІ групи (т.2 а.с.52-115).

Так, протягом 2011-2016 років позивачем було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - ЄСВ) в загальній сумі 25899,69 грн., в т.ч.: за 2011-2013 роки в сумі 12279 грн.; за 2013-2016 роки в сумі 13620,69 грн. (т.1 а.с.102-131, 132-155, т.2 а.с.117-140, 143-156).

23.07.2016 року позивачем на адресу відповідача-2 направлено заяву щодо повернення помилково сплачених коштів ЄСВ в загальній сумі 12279,00 грн., перерахованих до бюджету за період 2011-2013 роки. До зазначеної заяви було додано: копії довідок МСЕК, довідку ПФУ, копії платіжних доручень та квитанцій, реквізити рахунку (т.1 а.с.15).

За результатами розгляду заяви Управління листом від 28.07.2016 року №46 повідомило, що оскільки чинним законодавством не передбачено внесення змін та уточнень до відомостей, що були зазначені у поданих Звітах про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2011-2013 роки, які могли бути використані для обчислення та призначення страхових виплат, підстав для повернення коштів зі сплати ЄСВ за вищевказаний період немає. Також, позивачу було повідомлено, що враховуючи норми Закону України від 04.07.2013 р. № 404-VІІ та № 406-VІІ, які набули чинності з 11.08.2013 р., функції адміністрування ЄСВ передані від Пенсійного фонду України до Міністерства доходів і зборів, тому рекомендовано звернутись до Новоукраїнської ОДПІ (т.1 а.с.16).

Аналогічну відповідь надано Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (т.1 а.с.17-18).

Крім того, 23.07.2016 року позивачем на адресу відповідача-1 направлено заяву щодо повернення помилково сплачених коштів ЄСВ в загальній сумі 13620,69 грн., перерахованих до бюджету за період 2013-2016 року. До цієї заяви позивач також додав: копії довідок МСЕК, довідку ПФУ, копії платіжних доручень та квитанцій, реквізити рахунку (т.1 а.с.19).

За результатами розгляду цієї заяви податковий орган листом від 02.08.2016 року № 1769 повідомлено, що чинним законодавством не передбачено внесення змін та уточнень до відомостей, що зазначені у поданих Звітах про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2013-2015 рр., які могли бути використані для обчислення та призначення страхових виплат, а тому підстав для повернення коштів зі сплати ЄСВ за вказаний період немає. Водночас, станом на 31.07.2016 року по особовому рахунку була наявна переплата зі сплати ЄСВ у розмірі 2180,99 грн., тому для вирішення питання про повернення цієї суми позивачу було запропоновано надати письмову заяву довільної форми із відповідними підтверджуючими документами про набуття статусу інваліда або ж пенсіонера, та заяву встановленого зразка щодо повернення надміру сплачених коштів (т.1 а.с.20).

Аналогічну відповідь надано Головним управлінням ДФС у Кіровоградській області (т.1 а.с.21, 22).

Правомірність дій відповідачів щодо відмови позивачу у поверненні сплаченого ЄСВ за 2011-2016 роки є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженої постанови виходить з наступного.

Спірні відносини регулюються нормами Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464), Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058), Законом України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788) тощо.

Відповідно до підпункту 2 частини першої статті 1 Закону № 2464, єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Пунктом 4 частини першої статті 4 Закону № 2464 та підпунктом 2.1.3 пункту 2.1 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої постановою Пенсійного фонду України від 27.09.2010 року № 21-5, платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

За положеннями статті 1 Закону № 1058 пенсіонер - це особа, яка відповідно до цього закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім'ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини четвертої статті 4 Закону № 2464 (в редакції Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих норм Податкового кодексу України» від 07 липня 2011 року № 3609, який набув чинності з 06 серпня 2011 року), особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Аналіз зазначеної норми свідчить про те, що звільнення фізичної особи-підприємця, який обрав спрощену систему оподаткування від сплати єдиного соціального внеску можливе при наявності двох умов: по-перше, така особа повинна мати статус пенсіонера за віком або інваліда, по-друге, отримувати відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

Згідно із абзацами першим та другим пункту 16 Прикінцевих положень Закону №1058 до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Положення Закону №1788 застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Статтею 2 Закону №1788 визначено виключний перелік трудових пенсій, які призначаються за цим Законом (за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач з січня 2010 року по теперішній час знаходиться на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградській області та отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання як інвалід ІІ групи, що підтверджується довідкою ГУ ПФУ в Кіровоградській області від 13.04.2018 року №718/02-10.

Враховуючи те, що позивачу встановлено статус інваліда ІІ групи та він отримує пенсію по інвалідності з січня 2010 року, позивач у відповідності до частини четвертої статті 4 Закону № 2464 є особою, звільненою від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне страхування.

При цьому, доказів укладання позивачем договору про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного страхування у спірний період відповідачами суду не надано, а позивачем наявність такої обставини не визнана.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачено ЄСВ у період з листопада 2011 року по липень 2016 року у сумі 25899,69 грн., що підтверджується платіжними дорученнями (т. 1, а.с. 102; 103-131; 132; 133-155)

Відповідно до п. 3 Порядку зарахування в рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №6 від 16.01.2016 року (далі - Порядок №6) неналежний платник - платник, з рахунку якого здійснено помилкове списання коштів та/або який не є платником єдиного внеску; помилково сплачені суми єдиного внеску - суми коштів, які на певну дату зараховані на невідповідний рахунок 3719 та/або сплачені з рахунку неналежного платника.

Згідно з п. 5 Порядку № 6 повернення коштів здійснюється у випадках:

1) надмірної або помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на відповідний рахунок 3719;

2) помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на невідповідний рахунок 3719;

3) помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на рахунок з обліку доходів бюджету;

4) помилкової сплати податкових зобов'язань з податків, зборів, штрафних (фінансових) санкцій та пені, передбачених Податковим кодексом України, на рахунок 3719.

На підставі п.6 Порядку №6 повернення коштів здійснюється на підставі заяви платника про таке повернення (далі - Заява), а саме у випадках, передбачених підпунктами 1, 2 та 4 пункту 5 цього Порядку.

Заява подається до органу доходів і зборів, на рахунок якого сплачено кошти, за формою, визначеною у додатку 1 до цього Порядку.

У випадку, передбаченому підпунктом 3 пункту 5 цього Порядку, заява подається до органу доходів і зборів за місцем обліку помилково сплачених Коштів у довільній формі із зазначенням суми та напряму повернення.

Помилково сплачені суми у випадках, передбачених підпунктами 3 та 4 пункту 5 цього Порядку, підлягають поверненню з урахуванням положень статті 43 Податкового кодексу України та пункту 12 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Фактично у спірних відносинах йдеться про помилково сплачені суми єдиного внеску - суми коштів, які на певну дату сплачені з рахунку неналежного платника (особи, яка не є платником єдиного внеску).

На підставі п.43.3 ст.43 ПК України обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Позивачем 22 липня 2016 року подано заяву про повернення сум ЄСВ до відповідача-1 та таку ж заяву 22 липня 2016 року подано до відповідача-2 (а.с.15, 19). Таким чином порушене право позивача підлягає захисту з 22.07.2013 року тобто в межах 1095 денного строку.

Як вбачається з наданих платіжних доручень за період з 22.07.2013 року по 11.07.2016 року (т. 1, а.с. 154-155; 103-131) сума сплаченого ЄСВ до Новоукраїнської ОДПІ з 08.10.2013 року по 11.07.2016 року складає 13620,69 грн. та сума сплаченого ЄСВ до Новоукраїнського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області з 19.08.2013 року по 17.09.2013 року складає 800 грн.

Факт надмірної/помилкової сплати позивачем ЄСВ обумовлює повернення цих коштів податковим органом у передбаченому законодавством порядку.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача, є зобов'язання відповідача-1 та відповідача-2 повернути помилково сплачену позивачем суму ЄСВ позивачу за його заявою від 22 липня 2016 року відповідно до положень Порядку зарахування в рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 16.01.2016 року №6, який розроблено відповідно до статей 9 та 11 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та який визначає процедуру, зокрема, повернення платникам, на яких згідно із Законом покладено обов'язок нараховувати, обчислювати і сплачувати ЄСВ, надміру та/або помилково сплачених коштів єдиного внеску.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, постанову суду першої інстанції скасувати та враховуючи те, що відповідачем оскаржується рішення суду першої інстанції повністю слід прийняти нову постанову якою позов задовольнити частково.

Керуючись: пунктом 2 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Новоукраїнської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області - задовольнити частково.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2017 року у справі №П/811/94/17 - скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Новоукраїнського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області щодо неповернення фізичній особі підприємцю ОСОБА_2 помилково сплаченої суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне страхування за період з 19.08.2013 року по 17.09.2013 року у сумі 800 грн.

Зобов'язати Новоукраїнське об'єднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області повернути фізичній особі підприємцю ОСОБА_2 надміру сплачену суму єдиного внеску на загальнообов'язкове державне страхування за період з 19.08.2013 року по 17.09.2013 року у сумі 800 (вісімсот) гривень.

Визнати протиправною бездіяльність Новоукраїнської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області щодо неповернення фізичній особі підприємцю ОСОБА_2 помилково сплаченої суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне страхування за період з 08.10.2013 року по 11.07.2016 року у сумі 13620 (тринадцять тисяч шістсот двадцять) гривень 69 копійок.

Зобов'язати Новоукраїнську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Кіровоградській області повернути фізичній особі підприємцю ОСОБА_2 надміру сплачену суму єдиного внеску на загальнообов'язкове державне страхування за період з 08.10.2013 року по 11.07.2016 року у сумі 13620 (тринадцять тисяч шістсот двадцять) гривень 69 копійок.

У задоволенні позову в іншій частині - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до п. 6 ч. 6 ст. 12, п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 19 квітня 2018 року.

Повне судове рішення складено 23 квітня 2018 року.

Головуючий В.Є. Чередниченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: О.М. Панченко