Справа № 826/16760/13-а
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2018-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

17 квітня 2018 року

Київ

справа №826/16760/13-а

адміністративне провадження №К/9901/1924/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Мороз Л.Л.,

суддів: Бучик А.Ю., Гімона М.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у касаційній інстанції адміністративну справу № 826/16760/13-а

за позовом Приватного акціонерного товариства "Київмлин" до Державної інспекції України з контролю за цінами про скасування припису, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Державної інспекції України з контролю за цінами на постанову Київського апеляційного адміністративного суду, прийняту 27 лютого 2014 року у складі колегії суддів: головуючого - Хрімлі О.Г., суддів: Коротких А.Ю., Літвіної Н.М.,

в с т а н о в и в :

Приватне акціонерне товариство «Київмлин» звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Державної інспекції України з контролю за цінами про визнання протиправними та скасування рішення № 27 від 02 жовтня 2013 року та припису № 29 від 02 жовтня 2013 року.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 листопада 2013 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2014 року скасовано постанову суду першої інстанції та прийнято нову постанову, якою позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Державної інспекції України з контролю за цінами про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення державної дисципліни цін № 27 від 02 жовтня 2013 року та припису Державної інспекції України з контролю за цінами про виконання законних вимог щодо усунення порушень порядку формування, встановлення та застосування державних (регульованих) цін № 29 від 02 жовтня 2013 року.

Як встановлено, на підставі наказу від 11 вересня 2013 року № 110-13 відповідачем проведена планова перевірка дотримання позивачем вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

За підсумками проведеної перевірки встановлено, що позивачем при формуванні оптово-відпускної ціни на борошно в/г в серпні місяці 2013 року застосовано рівень рентабельності в розмірі 19,17%, липні місяці 2013 року 18,8%; на борошно житнє обдирне в січні місяці 2013 року застосовано рівень рентабельності в розмірі 15,96%; грудні місяці 2012 року - 15,67%.

Також, в ході перевірки, відповідачем встановлено, що при формуванні цін на фасування борошна в дрібну упаковку для давальців в лютому місяці 2013 року застосовано рівень рентабельності в розмірі 24,47 %, березні місяці 2013 року - 21,22 %, в квітні місяці 2013 року - 21,36 %, в липні місяці - 10,89 %, на фасування борошна в 50 кг. пакети в грудні місяці 2012 року застосовано рівень рентабельності в розмірі 11,06 %, жовтні місяці 29012 року - 13,86 %.

За результатами проведеної перевірки, відповідачем складено акт від 30 вересня 2013 року № 021, яким зафіксовані виявлені під час перевірки порушення позивачем діючих законодавчих норм, а саме:

пп.1.1. п.1. розпорядження Виконавчого органу Київської міської ради від 08 травня 2012 року № 741, в результаті чого необґрунтовано отримано суму виручки в розмірі 2 627 533,08 грн.;

пп.1.2. п.1. розпорядження Виконавчого органу Київської міської ради від 08 травня 2012 року № 741, в результаті чого необґрунтовано отримано суму виручки в розмірі 154 734,39 грн.

Не погоджуючись з такими висновками акту перевірки від 30 вересня 2013 року № 021, позивачем подавалися відповідачу заперечення до акту, які відповідачем до уваги не прийняті.

У зв'язку з виявленими порушеннями, зафіксованими в акті перевірки від 30 вересня 2013 року № 021, відповідачем прийняті оскаржувані:

рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій з порушення державної дисципліни цін від 02 жовтня 2013 року № 27, яким вирішено виучити у позивача в дохід державного бюджету необґрунтовано отриманої виручки в розмірі 2 782 267,47 грн. та штраф у розмірі 100 відсотків необґрунтовано одержаної виручки - 2 782 267,47 грн.;

припис про виконання законних вимог щодо усунення порушень порядку формування, встановлення та застосування державних (регульованих) цін від 02 жовтня 2013 року № 29, яким позивача зобов'язано в місячний термін усунути порушення пп.1.1. п.1. та пп.1.2. п.1. розпорядження Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 08 травня 2012 року № 741 «Про регулювання цін на продовольчі товари» шляхом приведення цін у відповідність до зазначених норм, а саме: подальшому здійснювати формування оптово-відпускних цін при виробництві борошна в/г, борошна житнього обдирного відповідно до вищезазначених вимог.

Позивач звернувся до Головного управління з питань цінової політики виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) за наданням за наданням роз'яснення, за який період необхідно обчислювати рентабельність виробництва, що підпадає під дію розпорядження Київської міської ради «Про регулювання цін на продовольчі товари» від 08 травня 2012 року № 741.

Листом Головного управління з питань цінової політики виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) від 31 березня 2009 року № 09050/2-1120 позивача повідомлено, що дотримання державної дисципліни цін в частині встановленого розпорядженням органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Про регулювання цін на продовольчі товари» від 08 травня 2012 року № 741 граничного рівня рентабельності виробництва борошна пшеничного вищого, першого і другого сортів, борошна житнього обдирного у розмірі 8 відсотків здійснюється відповідно Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в якому передбачено, що звітним періодом є календарний рік. Проміжна звітність складається щоквартально наростаючим підсумком з початку звітного року.

Враховуючи зазначене, позивач дійшов висновку, що незалежно від визначеного ним рівня рентабельності у будь-якому місяці, у підсумку за рік ним визначений рівень рентабельності виробництва борошна пшеничного вищого, першого і другого сорту, борошна житнього обдирного в межах 8 відсотків та пакування (фасування) продовольчих товарів, щодо яких запроваджено державне регулювання цін, без урахування вартості сировини в межах 10 відсотків.

Таким чином, позивач вважає зазначені рішення та припис протиправними та такими, що підлягають скасуванню, що і стало підставою для його звернення до адміністративного суду з відповідним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи у позові, виходив з того, що позивачем порушено граничні рівні рентабельності виробництва борошна пшеничного вищого, першого і другого сорту, борошна житнього обдирного, а також пакування (фасування) продовольчих товарів, щодо яких запроваджено державне регулювання цін, без урахування вартості сировини, встановлені Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 08 травня 2012 року № 741 при встановлені відповідних цін на борошно та його пакування.

Натомість, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивачем не допущено порушення граничних рівнів рентабельності виробництва борошна пшеничного вищого, першого і другого сорту, борошна житнього обдирного, а також пакування (фасування) продовольчих товарів, щодо яких запроваджено державне регулювання цін, без урахування вартості сировини, оскільки останній діяв відповідно до вимог Розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 741 від 08 травня 2012 року, роз'яснень, наданих в листі Головного управління з питань цінової політики виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) № 09050/2-1120 від 31 березня 2009 року, а тому відповідач під час прийняття оскаржуваних рішення та припису діяв з порушенням наведених вимог Закону України «Про ціни і ціноутворення», Розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 741 від 08 травня 2012 року «Про регулювання цін на продовольчі товари».

У касаційній скарзі відповідач заявив вимогу про скасування постанови суду апеляційної інстанції та залишення в силі рішення суду першої інстанції.

Позивач надав до суду касаційної інстанції заперечення проти касаційної скарги, просить залишити її без задоволення у зв'язку з необґрунтованістю.

Розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у звязку з неприбуттям жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Суд, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, дійшов висновку про задоволення касаційної скарги, скасування судового рішення суду апеляційної інстанції повністю та залишення в силі судового рішення суду першої інстанції.

Основні засади цінової політики і регулює відносини, і що виникають у процесі формування, встановлення та застосування цін, а також здійснення державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення визначає Закон України «Про ціни і ціноутворення» (далі-Закон).

У статті 2 Закону визначені терміни, які вживаються у ньому, зокрема, наступні терміни, норматив рентабельності - рівень прибутковості, що визначається суб'єктом господарювання під час формування ціни. Граничний норматив рентабельності є його максимально допустимим рівнем, який повинен враховуватися суб'єктом господарювання під час встановлення ціни товару; ціноутворення - процес формування та встановлення цін.

Дія Закону поширюється на відносини, що виникають у процесі формування, встановлення та застосування цін Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування та суб'єктами господарювання, які провадять діяльність на території України, а також здійснення державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення (ч.1 ст.2 Закону).

Реалізацію державної цінової політики у межах повноважень, визначених законом, забезпечують, крім іншого, органи місцевого самоврядування (ч.1 ст.6 Закону).

Згідно з ч.1 ст.10 Закону, суб'єкти господарювання під час провадження господарської діяльності використовують: вільні ціни; державні регульовані ціни.

Державні регульовані ціни запроваджуються на товари, які справляють визначальний вплив на загальний рівень і динаміку цін, мають істотну соціальну значущість, а також на товари, що виробляються суб'єктами, які займають монопольне (домінуюче) становище на ринку (ч.1 ст.12 Закону).

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону, державне регулювання цін здійснюється Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень шляхом: 1) установлення обов'язкових для застосування суб'єктами господарювання, зокрема, граничних нормативів рентабельності.

Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 08 травня 2012 року № 741, відповідно до п.12 додатка до постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1996 року № 1548 «Про встановлення повноважень органів виконавчої влади та виконавчих органів міських рад щодо регулювання цін (тарифів)» (із змінами і доповненнями), постанови Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2007 року № 1222 «Про затвердження Порядку декларування зміни оптово-відпускних цін на продовольчі товари» (із змінами і доповненнями), з метою недопущення необґрунтованого зростання цін на основні продовольчі товари, в межах функцій органу виконавчої влади, для всіх суб'єктів господарювання встановлені зокрема:

граничні рівні рентабельності виробництва борошна пшеничного вищого, першого і другого сорту, борошна житнього обдирного - 8 відсотків;

граничні рівні рентабельності пакування (фасування) продовольчих товарів, щодо яких запроваджено державне регулювання цін, без урахування вартості сировини не вище ніж 10 відсотків.

Відповідно до ч.2 ст.6 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» розпорядження голів місцевих державних адміністрацій, прийняті в межах їх компетенції, є обов'язковими для виконання на відповідній території всіма органами, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами та громадянами.

Отже, граничний норматив рентабельності, встановлений розпорядженням голови Київської міської державної адміністрації від 08 травня 2012 року № 741, повинен обов'язково враховуватися позивачем під час встановлення ціни на борошно.

Як встановлено, ціни на безтарне борошно позивача за період з 01 вересня 2012 року по 31 серпня 2013 року змінювалися щомісячно або навіть декілька разів на місяць.

При цьому, під час встановлення ним ціни на борошно в/г в серпні місяці 2013 року застосовано рівень рентабельності в розмірі 19,17%, липні місяці 2013 року 18,8%; на борошно житнє обдирне в січні місяці 2013 року застосовано рівень рентабельності в розмірі 15,96%; грудні місяці 2012 року - 15,67%; під час встановлення ціни на фасування борошна в дрібну упаковку в лютому місяці 2013 року застосовано рівень рентабельності в розмірі 24,47 %, березні місяці 2013 року - 21,22 %, в квітні місяці 2013 року - 21,36 %, в липні місяці - 10,89 %, на фасування борошна в 50 кг. пакети в грудні місяці 2012 року застосовано рівень рентабельності в розмірі 11,06 %, жовтні місяці 2012 року - 13,86 %.

Суд вважає правильними висновок суду першої інстанцій відносно того, що системний аналіз викладених законодавчих норм та обставин справи свідчить про те, що позивачем порушено граничні рівні рентабельності виробництва борошна пшеничного вищого, першого і другого сорту, борошна житнього обдирного, а також пакування (фасування) продовольчих товарів, щодо яких запроваджено державне регулювання цін, без урахування вартості сировини, встановлені Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 08.05.2012 р. № 741 при встановлені відповідних цін на борошно та його пакування.

Суд першої інстанції обґрунтовано не погодився з доводами позивача, ґрунтованими на листі Головного управління з питань цінової політики виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) від 31 березня 2009 року № 09050/2-1120, оскільки, як вбачається з тексту листа, зазначені у ньому роз'яснення стосуються порядку складання відповідної звітності з метою формування повної, правдивої та неупередженої інформації про результати діяльності і фінансове становище та рух грошових коштів підприємства, що є обов'язковим за правилами Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Крім того, роз'яснення не є нормативно-правовими актами, а тому не можуть встановлювати права і обов'язків ні для позивача, ні для відповідача, тобто, роз'яснення Головного управління цінової політики Київської міської державної адміністрації не встановлюють юридичних наслідків.

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону, органами державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення (далі - уповноважені органи) є, зокрема, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з контролю за цінами.

Таким уповноваженим органом, відповідно до Указу Президента України від 19.01.2012 р. № 19/2012 є Державна інспекція України з контролю за цінами, на яку покладена функція з реалізації державної політики з контролю за цінами.

Статтею 17 Закону визначено, що основними функціями уповноважених органів є: 1) виконання контрольно-наглядових функцій за дотриманням вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін; 2) здійснення державного спостереження у сфері ціноутворення; 3) запобігання порушенням у сфері ціноутворення.

Відповідно до ст.17 Уповноважені органи мають право, крім іншого, проводити у суб'єктів господарювання в установленому порядку планові та позапланові перевірки бухгалтерських книг, звітів, кошторисів, декларацій, показників реєстраторів розрахункових операцій та інших документів незалежно від способу подання інформації, пов'язаних з формуванням, встановленням та застосуванням державних регульованих цін; вимагати від суб'єктів господарювання, що перевіряються, усунення виявлених порушень вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін; приймати рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін; надавати органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування, суб'єктам господарювання обов'язкові для виконання приписи про усунення порушень вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін (п.1,5,6,7 ч.1 ст.18 Закону).

За порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін до суб'єктів господарювання застосовуються адміністративно-господарські санкції у вигляді вилучення необґрунтовано одержаної виручки, що становить позитивну різницю між фактичною виручкою від продажу (реалізації) товару та виручкою за цінами, сформованими відповідно до запровадженого способу регулювання (крім тих, що на постійній основі надають житлово-комунальні послуги або мають адресного споживача), та штраф у розмірі 100 відсотків необґрунтовано одержаної виручки (п.1 ч.1. ст.20 Закону).

Таким чином, відповідач наділений відповідними повноваженнями щодо прийняття оскаржуваних рішень та припису, а також повноваженнями щодо застосування адміністративно-господарських санкцій.

Враховуючи наявність з боку позивача порушень п.п.1.1. та п.1.2. розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 08 травня 2012 року № 741, суд дійшов висновку про правомірність винесених відповідачем оскаржуваних рішення та припису.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у позові.

Враховуючи, що суд апеляційної інстанції скасував судове рішення, яке відповідає закону, суд дійшов висновку про скасування постанови суду апеляційної інстанції повністю та залишення в силі судового рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 345, 349, 352, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу Державної інспекції України з контролю за цінами задовольнити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2014 року у справі № 826/16760/13-а скасувати і залишити в силі постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 листопада 2013 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз

М.М. Гімон

А.Ю. Бучик ,

Судді Верховного Суду