Справа № 826/15024/17
Суддя: Кузьменко А.І.
Дата ухвалення: 2018-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2018 року № 826/15024/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Кузьменко А.І., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовомДержавної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Традиція-Елегант»
про стягнення податкового боргу у розмірі 146 938,63 гривень,-
В С Т А Н О В И В:

Державна податкова інспекція у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі по тексту - позивач) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Традиція-Елегант» (далі по тексту - відповідач, ТОВ «Традиція-Елегант») про стягнення суми податкового боргу у розмірі 146 938,63 гривень з рахунків відповідача у банках, обслуговуючих такого платника податків.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва Дегтярьової О.В. від 20 грудня 2017 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для розгляду справи №826/15024/17 визначено суддю Окружного адміністративного суду міста Києва Кузьменко А.І.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 лютого 2018 року адміністративну справу №826/15024/17 прийнято до провадження. Також, вказаною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження на підставі частини 6 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.

У відзиві на адміністративний позов представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Традиція-Елегант» зазначено, що позивач уже звертався до суду з позовною заявою, в якій було викладено позовні вимоги до відповідача про стягнення коштів на суму податкового боргу у розмірі 146938,63 гривень та викладено підстави для позову, які є аналогічні позовним вимогам та підставам для позову у даній справі.

Крім того, представник відповідача стверджує, що позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача податкового боргу поза межами строків, передбачених пунктом 102.4 статті 102 Податкового кодексу України, тобто після 01 вересня 2016 року. Також представник відповідача зазначив, що позивач у позовній заяві не наводить дату виникнення податкового боргу та не посилається на відповідні розрахунки із зазначенням періодів, за які виник борг.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Як стверджує позивач, за Товариством з обмеженою відповідальністю «Традиція-Елегант» обліковується заборгованість перед бюджетом на загальну суму 146938,63 гривень.

Вказана заборгованість з податку на додану вартість у розмірі 81 453,32 гривні та з податку на прибуток у розмірі 65 485,31 гривень виникла на підставі податкових зобов'язань, визначених контролюючим органом та самостійно визначених податкових зобов'язань, які не сплачені у встановлені законодавством строки.

Наявність зазначеної заборгованості підтверджується обліковою карткою платника податків.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з підпунктом 16.1.4. пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Як вбачається з матеріалів справи, крім самостійно визначених податкових зобов'язань позивачу визначено суму податкових зобов'язань на підставі податкових повідомлень-рішень №000132220 та №000142220 від 17 червня 2013 року.

Як повідомив представник відповідача, ним вказані податкові повідомлення-рішення оскаржені в адміністративному порядку до Головного управління Міндоходів у м. Києві. Рішенням Головного управління Міндоходів у м. Києві від 22 серпня 2013 року №3359/10/26-15-10-04-04 про результати розгляду первинної скарги ТОВ «Традиція-Елегант» від 27 червня 2013 року №27/6 скаргу відповідача залишено без задоволення, а податкові повідомлення-рішення - без змін.

Відповідно до вимог статті 56 Податкового кодексу України у разі коли контролюючий орган приймає рішення про повне або часткове незадоволення скарги платника податків, такий платник податків має право звернутися протягом 10 календарних днів, наступних за днем отримання рішення про результати розгляду скарги, зі скаргою до контролюючого органу вищого рівня. День закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов'язання платника податків.

Відповідач стверджує, що в силу приписів пункту 56.6 статті 56 та підпункту 56.17.1 пункту 56.17 статті 56 Податкового кодексу України днем узгодження грошового зобов'язання є 01 вересня 2013 року, тобто, на його думку, позивачем пропущено строк давності на звернення до суду.

Водночас, суд звертає увагу, що представником відповідача не повідомлено дати отримання ним рішення від 22 серпня 2013 року №3359/10/26-15-10-04-04 про результати розгляду скарги, що є визначальним при здійсненні розрахунку дня узгодження грошового зобов'язання.

Водночас, згідно вимог пункту 102.4 статті 101 Податкового кодексу України, у разі якщо грошове зобов'язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу.

Судом встановлено, що позивач звернувся 24 жовтня 2016 року до суду з позовом до ТОВ «Традиція-Елегант» про стягнення з останнього коштів.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 жовтня 2017 року позовну заяву Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю «Традиція-Елегант» про стягнення з відповідача коштів залишено без розгляду на підставі пункту 4 частини 1 статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною 3 статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції до 15 грудня 2017 року) особа, позовна заява якої залишена без розгляду, після усунення підстав, з яких заява була залишена без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів відповідача про пропуск позивачем строку на звернення до суду.

Згідно пунктом 129.4 статті 129 Податкового кодексу України пеня, визначена підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 цієї статті, нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті.

В силу вимог підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання є податковим боргом.

Відповідно до вимог підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Враховуючи те, що податкові зобов'язання, самостійно визначені відповідачем в поданих деклараціях, є узгодженими з моменту їх подання, а також грошові зобов'язання згідно податкових повідомлень-рішень, які не оскаржені, однак не сплачені в повному обсязі у встановлений строк, суд приходить до висновку про визнання таких податкових зобов'язань податковим боргом.

Статтею 59 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з вимогами підпункту 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Суд встановив, що позивачем сформовано податкову вимогу від 05 червня 2015 року №7117-23, яка направлена відповідачу засобами поштового зв'язку та отримана ним 16 липня 2015 року.

Відповідно до пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Оскільки відповідачем сума податкового боргу після виставлення йому податкової вимоги повністю не погашалась, підстав для винесення нової податкової вимоги не виникало, процедура стягнення вважається дотриманою.

Станом на час розгляду справи відповідачем належних доказів про сплату податкових зобов'язань з податку на додану вартість та з податку на прибуток не надано, як і не надано доказів щодо оскарження зазначеної податкової вимоги.

Згідно з підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Статтею 95 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Пунктом 87.1 статті 87 Податкового кодексу України встановлено, що джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Згідно пунктів 95.1 - 95.3 статті 95 Податкового кодексу України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

На підставі наявних у справі доказів та їх оцінки під час розгляду справи в порядку спрощеного провадження, суд приходить до висновку про доведеність контролюючим органом підстав виникнення податкової заборгованості, наявність боргу у визначеному ним розмірі, а також дотримання встановленої законодавством процедури, що передує стягненню податкового боргу в судовому порядку, що дає суду підстави для задоволення позову у повному обсязі.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Традиція-Елегант» (03191, м. Київ, вул. Лятошинська, буд. 24, кв. 5, ) суму податкового боргу у розмірі 146 938 (сто сорок шість тисяч дев'ятсот тридцять вісім) гривень 63 копійки шляхом стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих Товариство з обмеженою відповідальністю «Товариства з обмеженою відповідальністю «Традиція-Елегант».

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення", Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.І. Кузьменко