Справа № 296/9787/16-а
Суддя: Шевчук С.М.
Дата ухвалення: 2018-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Справа № 296/9787/16-а
ПОСТАНОВА

іменем України

"23" квітня 2018 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Шевчук С.М.

суддів: Мацького Є.М.

ОСОБА_1,

за участю секретаря Круглій В.В.,

сторін та їх представників: пред. відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Поліцейського роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від "02" лютого 2018 р. (судове рішення ухвалене суддею Драч Ю.І. в м. Житомир, відомості про час ухвалення судового рішення та дату складання повного тексту рішення відсутні) у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління патрульної поліції у м.Житомирі Департаменту патрульної поліції, Поліцейського роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 про визнання дій протиправними та скасування постанови , -

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2016 року ОСОБА_5 звернувся до Корольовського районного суду з позовом в якому просив суд визнати протиправною та скасувати постанову АР № 322431 від 12.11.2016 року винесену поліцейським 3 батальйону УПП 2 патрульної роти ОСОБА_3; визнати дії ОСОБА_3 - представника патрульної роти, поліцейського 3 батальйону УПП 2 протиправними та такими, що порушили його права та вимоги чинного законодавства.

На обґрунтування позовних вимог зазначив, що постановою АР № 322431 від 12.11.2016 року винесеною поліцейським 3 батальйону УПП 2 патрульної роти ОСОБА_3 на нього було накладено стягнення у вигляді штрафу 425 грн. за порушення, передбачене ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 та ч. 2 ст. 36 КУпАП. Позивач зазначає, що вищевказане правопорушення не вчиняв, у звязку з чим у відповідача не було підстав перевіряти його документи. Також позивач посилається на порушення відповідачем процедури притягнення до адміністративної відповідальності.

Рішенням Корольовського районного суду від 02.02.2018 року позов задоволено.

Постанову АР № 322431 від 12.11.2016 року винесену поліцейським 3 батальйону УПП 2 патрульної роти ОСОБА_3 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 та ч. 2 ст. 36 КУпАП та накладення штрафу - скасовано

Не погоджуючись з судовим рішенням поліцейський 3 батальйону УПП 2 патрульної роти ОСОБА_3 звернувся до суду з апеляційною скаргою. На підтвердження доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції при прийнятті рішення порушив норми матеріального та процесуального права та неповно зясував обставини, що мають значення для справи і як наслідок рішення є незаконним та необґрунтованим. Відповідач зазначає, що доказом вчинення адміністративного правопорушення є факт винесення оскаржуваної постанови в присутності позивача, який мав можливість ознайомитись з матеріалами справи надавати пояснення, докази, клопотання. Також відповідач зазначає, що працівники Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення передбачені ст.ст. 122,126 Кодексу України про адміністративні правопорушення на місці вчинення такого правопорушення, оскільки положення Кодексу, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення (зокрема ст.ст. 278, 279), на спірні правовідносини не розповсюджуються, оскільки у даному випадку Кодексом передбачено спеціальну спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Судом встановлено, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованому не в автоматичному режимі серії АР № 322431 складеної поліцейським 3 батальйону УПП 2 патрульної роти ОСОБА_3 вбачається, 12.11.2016 року о 13 год. 00 хв. на автодорозі Київ-Чоп на 80 км., водій ОСОБА_5А рухався на автомобілі без ввімкненого ближнього світла фар, а також не пред'явив на вимогу поліцейського поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чим порушив п. 9.8, 2.1 г ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 та ч. 2 ст. 36 КУпАП.

Вирішуючи спір суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідачем не надано доказів того, що в діях позивача є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122 ч.2 та ч. 1 ст. 126 КпАП України, а відтак постанова від 12.11.2016 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.2, та за ч. 1 ст. 126 КУАП є необґрунтованою та підлягає скасуванню.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно ст. 14 Закону України "Про дорожній рух "учасники дорожнього руху" зобов'язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, ОСОБА_6 дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

У відповідності до п.9.8. ОСОБА_6 дорожнього руху з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Особи, які порушують ці ОСОБА_6, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 2.1 ОСОБА_6 дорожнього руху, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до підпункту "а" пункту 2.4 зазначених ОСОБА_6 на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих ОСОБА_6, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Статтею 21 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється: відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

У разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом.

Згідно ст. 32 Закону України "Про Національну поліцію " поліцейський має право вимагати в особи пред'явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках:

1) якщо особа володіє зовнішніми ознаками, схожими на зовнішні ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи;

2) якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення;

3) якщо особа перебуває на території чи об'єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю;

4) якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином неможливо;

5) якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події;

6) якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об'єктом вчинення правопорушення.

Згідно матеріалів справи 12.11.2016 року о 13 год. 00 хв. на автодорозі Київ-Чоп на 80 км., водій ОСОБА_5А рухався на автомобілі без ввімкненого ближнього світла фар, а також не пред'явив на вимогу поліцейського поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чим порушив п. 9.8, 2.1 г ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 та ч. 2 ст. 36 КУпАП.

Разом з тим, на вимогу працівника поліції надати страховий поліс, позивач не надав, що не заперечується позивачем, оскільки останній вважає, що ОСОБА_6 дорожнього руху не порушував, а отже не було підстав для перевірки страхового полісу.

Отже, як встановлено з матеріалів справи, перевірка полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності відбувалась у зв'язку з порушенням позивачем ОСОБА_6 дорожнього руху.

При цьому, саме існування наведених обставин, зокрема в пунктах 2, 5 ст. 32 Закону України "Про Національну поліцію" було підставою для реалізації працівником поліції повноважень вимагати в особи пред'явлення нею документів, що посвідчують відповідне право особи, а саме страховий поліс.

Частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст.222 цього Кодексу органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення про порушення правил дорожнього руху, зокрема за порушення приписів ст.ст.122, 126 КУпАП.

Порядок та процедура розгляду справи про адміністративне правопорушення регулюється ст.ст.254, 258, 276, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015р. за № 1395( далі-Інструкція №1395).

Частиною другою статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено, зокрема, до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі ( ч.2 ст. 258 КУпАП).

Згідно ч.4 ст. 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Водночас, у п. 1 розділу ІІІ Інструкції №1395 визначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.2 розділу ІІІ Інструкції №1395 постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81, частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128,129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення .

Таким чином, суд першої інстанції та позивач дійшли помилкових висновків, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідачем не дотримано вимоги чинного законодавства України, зокрема, частин 2 та 4 статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за змістом якої протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Також, суд дійшов помилкових висновків, що відповідачем в не повній мірі дотримано вимоги статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, спірна постанова за змістом відповідає вимогам статі 238 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в тому числі щодо викладення суті вчиненого порушення.

У відповідності до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Однак, позивачем ні під час винесення оскаржуваної постанови ні під час розгляду справи в суді першої інстанції та апеляційної інстанцій не надано жодних доказів, що спростовують обставини вчиненого ним порушення правил дорожнього руху.

Водночас, судом враховано, що підстав для умисного спотворювання обставин події у поліцейського, який не мав жодних відносин з позивачем, а виконував службові обовязки щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, не було.

Виходячи зі змісту апеляційної скарги та оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга є обґрунтованою, а викладені в ній доводи спростовують висновки суду першої інстанції, оскільки відповідач наводить підстави, які дозволяють вважати, що суд першої інстанції не правильно застосував норми матеріального та норми процесуального права.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315 317, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Поліцейського роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 задовольнити, рішення Корольовського районного суду м. Житомира від "02" лютого 2018 р. скасувати, прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_4 до Управління патрульної поліції у м.Житомирі Департаменту патрульної поліції, Поліцейського роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С.М. Шевчук

судді: Є.М. Мацький

ОСОБА_1

Повне судове рішення складено "24" квітня 2018 р.