Справа № 523/15284/17
Суддя: Виноградова Н. В.
Дата ухвалення: 2018-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/523/129/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" квітня 2018 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - Виноградової Н.В.,

при секретарі судового засідання Одарія В.В.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Одесі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2, третя особа: Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов позов ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Одесі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про скасування постанови ЕАА № 185652 щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу розміром 425 грн. за ч.2 ст. 122 КУпАП України.

Позов обґрунтував тим, що 14.10.2017р. позивач керував автомобілем марки «Мерседес 210», д.н ВН 1540 НО, рухався по вул. Миколаївська дорога у бік мікрорайону Котовського. У 15 год 31 хв за адресою Миколаївська дорога 112/1 позивач проїхав перехрестя при включеній зеленій стрілці додаткової секції світлофора. Незабаром, через 600 м (за адресою вул. Південна дорога 2) наздогнав службовий автомобіль поліції, за сигналом якого зупинився.

Інспектор поліції ОСОБА_2 у спілкуванні з позивачем проявила упереджене, необ'єктивне ставлення, в результаті чого у постанові вказала недостовірну інформацію, а саме: місце розгляду справи, вказана адреса вул. Південна, 39, у той час як переслідування і примусову зупинку транспортного засобу було зроблено за адресою вул. Південна дорога, 2. Адреса, вказана інспектором, вул. Південна 39, знаходиться у селищі Ліски, Одеської області, не менш, ніж 3 км від адреси фактичної зупинки автомобіля позивача. Крім того, час розгляду вказано 15 год 26 хв, що є несумісним з її твердженням про час здійснення правопорушення - 15 год 31 хв. Пояснення позивача, як зазначає позивач, проігнорували. Також ОСОБА_1, зазначив, що в'їхав на перехрестія на дозволяючий сигнал "зеленої стрілки" (додаткова секція).

Як вказано в позові свідками правомірних дій позивача є ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які знаходилися у автомобілі.

17.10.2017р. позивач звернувся із письмовою скаргою до Управління Патрульної поліції м. Одеси, але рішенням Начальника Управління поліції ОСОБА_5 від 26.10.2017р. постанова інспектора Оргєєвой К.В. залишена без змін.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив скасувати постанову ЕАА № 185652. Пояснив, що це не він порушував правила дорожнього руху; працівниками патрульної поліції було безпідставно та необґрунтовано складено постанову та притягнуто його до адміністративної відповідальності.

Суд звертає увагу на те, що позивачем під час розгляду справи не заявлялося клопотання про допит свідків, а саме ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які були зазначені в позові, жодних письмових доказів до справи не надав.

Відповідач у судове засідання не явилася, про час та місце розгляду справи була належним чином сповіщена. Заяв, клопотань чи відзиву не надавала.

Представник третьої особи у судове засідання не явився, надав пояснення в яких позов вважає безпідставним й необґрунтованим.

У судовому засіданні була оглянута відеофіксація правопорушення, а саме проїзд автомобіля на заборонений сигнал світлофора (вимкнену додаткову секцію світлофора). З відео вбачається, що автомобіль позивача був єдиним, який рухався в напрямку сел. Котовського, інспекторами поліції був зупинений автомобіль ОСОБА_1, який вибачився, просив передати привіт «Бабенко». Слід зауважити, на тому, що на відео чітко чутно як позивач надавав пояснення, а саме: "Как мне казалось, я заезжал, она работала." Інспектором патрульної поліції ОСОБА_2 складено постанову ЕАА № 185652 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу розміром 425 грн. за ч.2 ст. 122 КУпАП України. Дану постанову було отримано позивачем відразу та розяснено право на оскарження.

Після огляду відео позивач надав свої пояснення в яких зазначив, що ідентифікувати автомобіль, який порушив правила дорожнього руху не можливо (не можливо розгледіти державний номер авто), з відео не видно чи горить зелена стрілка на світлофорі, яка дозволяє рух в даному напрямку. Наголошував на тому, що на відео (з бодікамер патрульних) вину не визнавав та не погоджувався з порушенням правил, протокол складено з рядом порушень: невірно зазначений час та місце скоєння правопорушення, не зазначено яким технічним засобом було зафіксоване правопорушення в постанові.

Однак, згодом позивачем було зазначено, що він їхав з центру м. Одеси в напрямку сел. Котовського, вважає, що стрілка була ввімкнена та він здійснив перетинання перехрестя, згідно правил ПДР. Крім того, зауважив, що на перехресті, де рух регулюється світлофором з додатковою секцією, водій, який перебуває на смузі, з якої робиться поворот, повинен продовжувати рух у напрямку, що вказує стрілка, ввімкнута в додатковій секції, якщо його зупинка на заборонний сигнал світлофора створить перешкоди транспортним засобам, що рухаються за ним по тій самій смузі. (п. 16.10 ПДР).

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, оглянувши відео, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14.10.2017 р. у м. Одеса по вул. Південна дорога інспектором патрульної поліції 4-ої роти 4-го батальйону УПП в Одеській області ДПП ОСОБА_6 було винесено постанову серії ЕАА№ 185652, якою до ОСОБА_1 було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. за вчинене ним адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, проїзд на заборонний сигнал світлофора.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобовязані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закона Укарїни «Про Національну поліцію» передбачено, що «поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку».

Також, згідно п. 4 Інструкції затвердженної наказом Міністерства внутрішніх справ України «Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» від 07.11.2015 № 1395 передбачено, що адміністративні матеріали, оформлені поліцейським, протягом однієї доби надсилаються до підрозділів адміністративної практики для подальшої їх реєстрації та опрацювання.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 2.3 Правил дорожнього руху передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобовязаний: ... б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;...».

Дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом.

Пунктом 8.1 Правил встановлено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Світлофори призначені для регулювання руху транспортних засобів і пішоходів, мають світлові сигнали зеленого, жовтого, червоного і біло-місячного кольорів, які розташовані вертикально чи горизонтально. Сигнали світлофора можуть бути з нанесеною суцільною чи контурною стрілкою (стрілками), із силуетом пішохода. Х-подібні (п. 8.7).

Сигнали світлофора мають такі значення: « а) зелений дозволяє рух; в) зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух; ... з) вимкнений сигнал додаткової секції забороняє рух у напрямку, вказаному її стрілкою (стрілками)» (п. 8.7.3).

Згідно з п. 8.10 Правил дорожнього руху, у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п 'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно пунктів 1,2 частини першої статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби, зокрема, у разі, якщо водій порушив ПДР та/або якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу.

Відповідно до ст. 32 вказаного Закону поліцейський має право вимагати в особи пред'явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках: 1) якщо особа володіє зовнішніми ознаками, схожими на зовнішні ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи; 2) якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; 3) якщо особа перебуває на території чи об'єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю; 4) якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином неможливо; 5) якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події; 6) якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об'єктом вчинення правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції (ст. 222 КУпАП визначено компетенцію Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення, а саме, зазначено що «органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення:…, зокрема, і за частинами першою, другою і третьою статті 122»).

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті (ст. 258 КУпАП), уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно ч. 5 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Крім того, «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 р. встановлено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, пятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Постанова виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пунктом 2.3 Рішення Конституційного суду України № 5-рп/2015 від 26.05.2015 р. «у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення» встановлено, що законодавство передбачає випадки коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а на місці вчинення правопорушення виноситься постанова (ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП), в такому разі притягнення особи до адміністративної відповідальності фактично відбувається у скороченому провадженні.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Таким чином, законодавством, як виключення, передбачено процедуру скороченого провадження при притягненні особи до адміністративної відповідальності, під час якої фіксація адміністративного правопорушення, розгляд справи і накладання адміністративного стягнення на правопорушника відбувається безпосередньо на місці його вчинення.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП та п. 10 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 р., поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 106 КАС України встановлено, що на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази. Позивач не надав жодних доказів, які спростовували б факт вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Статтею 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості .

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездітності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

З огляду на наведене суд приходить до переконливого висновку про те, що при винесені постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 185652 інспектор патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Одесі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 діяла на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачений діючим законодавством України, та правомірно притягнула правопорушника ОСОБА_1 до передбаченої законом адміністративної відповідальності, наклавши на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 455 грн.

Постанова не може бути скасована лише з формальних підстав і в судовому засіданні було встановлено фактичне місце правопорушення, крім того зазначена адреса яка вказана в постанові не може бути підставою для скасування постанови.

Враховуючи вищевказане суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 6, 9, 74-75, 241-246, 250 КАС України, суд-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Одесі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2, третя особа: Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення може бути оскаржена до Одеського адміністративного апеляційного суду через Суворовський районний суд м.Одеси протягом 30 днів з дня проголошення.

Повне рішення складено та проголошено 19.04.2018р.

Суддя: