Справа № 2315/4055/2012(2-а/2315/173/2012)
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2018-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

17 квітня 2018 року

Київ

справа №2315/4055/2012(2-а/2315/173/2012)

адміністративне провадження №К/9901/1140/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., судді Гриціва М.І., судді Коваленко Н.В., розглянувши в письмовому провадженні у касаційному порядку адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Територіального управління Міністерства надзвичайних ситуацій України в Черкаській області, третя особа: Управління Пенсійного фонду України в м. Сміла та Смілянському районі Черкаської області про перерахунок заробітної плати для призначення пенсії за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду в складі колегії суддів: Оксененка О.М., Бистрик Г.М., Усенка В.Г. від 11 квітня 2013 року,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Смілянського районного суду Черкаської області до Територіального управління Міністерства надзвичайних ситуацій України в Черкаській області, третя особа: управління Пенсійного фонду України в м. Сміла та Смілянському районі Черкаської області про зобов'язання територіального управління Міністерства надзвичайних ситуацій України в Черкаській області здійснити перерахунок заробітної плати за період роботи в зоні ЧАЕС в червні 1986 року згідно з чинним законодавством, а саме: оплату праці розраховувати виходячи з подвійного посадового окладу - 220 крб. та подвійного окладу за спеціальним званням - 220 крб., застосовувати коефіцієнт кратності до зазначених окладів, діючих на той час для співробітників МВС в зоні відчуження - в зоні № 2 - в 4-х кратному розмірі, в зоні № 1 - в 3-х кратному розмірі, враховуючи одноразову премію в розмірі 266,67 крб., добові в сумі 70,0 крб., виплату в сумі 392,55 крб. за час чергування в стані бойової готовності в кількості 106,67 год., враховуючи одну годину чергування, як одну третину робочого часу з виплатою за цей період одинарної тарифної ставки, відповідно до розрахунку; зобов'язати відповідача видати відповідну довідку про нарахування грошового утримання в сумі 1892,10 крб. за 20 днів роботи в зоні ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС для пред'явлення до управління Пенсійного фонду України в м. Сміла та Смілянському районі Черкаської області.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначив, що в порушення Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР № 524-156 від 07 травня 1986 року, постанови Ради Міністрів СРСР № 665-195 від 05 червня 1986 року, наказів МВС СРСР № 0130 від 11 травня 1986 року, № 0149 від 26 травня 1986 року відповідач не провів правильно перерахунок заробітної плати для призначення пенсії, а здійснив його в заниженому розмірі, посилаючись на відсутність підстав.

Постановою Смілянського районного суду від 28 вересня 2012 року адміністративний позов задоволено частково: визнано дії Територіального управління Міністерства надзвичайних ситуацій України в Черкаській області щодо проведення перерахунку заробітної плати ОСОБА_2 за 20 днів роботи в червні 1986 року в заниженому розмірі, зазначеному у довідці про грошове утримання № 53 від 13 лютого 2012 року неправомірними; зобов'язано Територіальне управління Міністерства надзвичайних ситуацій України в Черкаській області провести перерахунок заробітної плати ОСОБА_2 за період його роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в червні 1986 року згідно з чинним законодавством, а саме: оплату праці розраховувати виходячи з подвійного посадового окладу - 220 крб. та подвійного окладу за спеціальним званням - 220 крб., застосовувати коефіцієнт кратності до зазначених окладів, діючих на той час для співробітників МВС в зоні відчуження - в зоні №2 - в 4-х кратному розмірі, в зоні №1 - в 3-х кратному розмірі, враховуючи одноразову премію в розмірі 266,67 крб., виплату в сумі 392, 55 крб. за час чергування в стані бойової готовності в кількості 106,67 год., враховуючи одну годину чергування, як одну третину робочого часу з виплатою за цей період одинарної тарифної ставки відповідно до розрахунку, а також зобов'язано відповідача видати відповідну довідку про нарахування грошового утримання в сумі 1892,10 крб. за 20 днів роботи в зоні ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС для пред'явлення до управління Пенсійного фонду України в м. Сміла та Смілянському районі Черкаської області.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2013 року апеляційну скаргу Територіального управління Міністерства надзвичайних ситуацій України в Черкаській області задоволено, постанову Смілянського районного суду Черкаської області від 28 вересня 2012 року скасовано.

Приймаючи рішення про задоволення апеляційної скарги, Київський апеляційний адміністративний суд виходив з того, що порядок виплати грошового забезпечення для військовослужбовців, начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС в ІІІ, ІІ, І зонах небезпеки з 26 квітня 1986 року неодноразово змінювався, однак в силу зміни порядків встановлено єдиний спосіб розрахунку середньоденної тарифної ставки для осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ.

Не погоджуючись з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2013 року, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ОСОБА_2 звернувся з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та задовольнити адміністративний позов.

У касаційній скарзі скаржник зазначає, що судом апеляційної інстанції не взято до уваги лист Міністерства праці України від 24 червня 1997 року за № 06-2601, згідно якого, необхідно було провести перерахунок заробітної плати, особам, які в 1986-1987 роках брали участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, при тому, що донарахована заробітна плата не виплачується, а береться тільки для розрахунку розміру пенсій.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14 травня 2013 року відкрито касаційне провадження у справі № 2315/4055/2012, витребувано адміністративну справу та запропоновано сторонам надати заперечення на касаційну скаргу.

На підставі розпорядження керівника апарату Вищого адміністративного суду України від 04 листопада 2016 року за № 1127 призначено повторний автоматизований розподіл судових справ у зв'язку із ухваленням Верховною Радою України постанови «Про звільнення суддів» від 08 вересня 2016 року №1513-VIII щодо звільнення з посади судді Вищого адміністративного суду України Амєліна С.Є. (головуючого по справі).

Згідно протоколу повторного автоматизований розподіл судових справ від 08 листопада 2016 року справу передано на розгляд головуючому судді ОСОБА_4

На підставі розпорядження керівника апарату Вищого адміністративного суду України від 11 вересня 2017 року за № 949 призначено повторний автоматизований розподіл судових справ у зв'язку із прийняттям рішення Вищою радою правосуддя «Про звільнення ОСОБА_4 з посади судді Вищого адміністративного суду України у відставку» від 13 червня 2017 року № 1544/0/15-17.

Згідно протоколу повторного автоматизований розподіл судових справ від 12 вересня 2017 року справу передано на розгляд головуючому судді Пасічник С.С.

Пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що Вищий адміністративний суд України діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду.

У відповідності з положенням пункту 11 частини другої статті 46, пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Пленум Верховного Суду постановою від 30 листопада 2017 року № 2 визначив, що днем початку роботи Верховного Суду є 15 грудня 2017 року. З цієї дати набрав чинності також Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, яким, зокрема, КАС України від 06 липня 2005 року № 2747-IV викладено у новій редакції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 січня 2018 року для розгляду цієї справи визначено новий склад колегії суддів, суддею-доповідачем визначено суддю Верховного Суду Берназюка Я.О.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду ОСОБА_5 від 26 січня 2018 року прийнято до свого провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2013 року за позовом ОСОБА_2 до Територіального управління Міністерства надзвичайних ситуацій України в Черкаській області, третя особа: Управління Пенсійного фонду України в м. Сміла та Смілянському районі Черкаської області про перерахунок заробітної плати для призначення пенсії.

Від Територіального управління Міністерства надзвичайних ситуацій України в Черкаській області та третьої особи: Управління Пенсійного фонду України в м. Сміла та Смілянському районі Черкаської області у встановлений касаційним судом термін (до 26 лютого 2018 року) відзиву на касаційну скаргу ОСОБА_2 не надходило, що відповідно до частини четвертої статті 338 КАС України не перешкоджає перегляду рішень судів першої та апеляційної інстанцій у касаційному порядку.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що період з 06 червня 1986 року по 25 червня 1986 року ОСОБА_2, перебуваючи на посаді заступника начальника СВПЧ 7 УВС Черкаського облвиконкому в званні лейтенанта внутрішньої служби, у складі зведеного загону приймав участь у заходах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, внаслідок чого має захворювання, пов'язані з виконанням службових обов'язків, є інвалідом ІІІ групи та належить до 1-ї категорії осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно з Наказом УВС Черкаського облвиконкому від 16 серпня 1986 року №73 та від 11 лютого 1998 року № 78 ОСОБА_2 нараховане грошове забезпечення у 4-х кратному розмірі за 19 діб, у 3-х кратному розмірі за 1 добу. Вся інформація щодо періодів відрядження, населених пунктів та наказів про організацію проведення компенсаційних виплат перебуває на відповідальному збереженні в архіві УМВС України в Черкаській області.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з положенням частини третьої статті 211 КАС України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) та частини четвертої статті 328 КАС України (в редакції, чинній після 15 грудня 2017 року) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 159 КАС України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) та частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України (в редакції, чинній після 15 грудня 2017 року) судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України (в редакції, чинній після 15 грудня 2017 року) встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Зазначеним вимогам процесуального закону постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2013 року відповідає, а вимоги касаційної скарги є неприйнятними з огляду на наступне.

Порядок виплати грошового забезпечення для військовослужбовців, начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС в ІІІ, ІІ, І зонах небезпеки з 26 квітня 1986 року неодноразово змінювався.

Спочатку оплата праці регулювалася постановою ЦК КПРС, президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07 травня 1986 року № 524-156 (на яку посилається позивач), тобто проводилися за підвищеними до 100% тарифними ставками (посадовими окладами) незалежно від населеного пункту.

Надалі, враховуючи складність та напруженість у роботі по ліквідації наслідків аварії для більш суттєвої компенсації робітникам за вказану роботу та втрату працездатності, Розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 23 травня 1986 року № 1031 було визначено, що грошове утримання військовослужбовців, начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС в ІІІ, ІІ, І зонах небезпеки, проводиться в 5-, 4-, 3-кратному розмірі посадових окладів, а особам офіцерського і начальницького складу, прапорщикам і мічманам також і оклад за військове і спеціальне звання. Процентна надбавка за вислугу років та інші надбавки за основним місцем служби нараховувалися на одинарний посадовий оклад. В даному розпорядженні не визначено, що для вказаного розрахунку беруться оклади збільшені на 100%, на що посилається в позові позивач.

Крім того, відповідно до постанови ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 29 грудня 1987 року № 1497-378 (розпорядження Ради Міністрів УРСР від 06 січня 1988 року №12-р) виплата військовослужбовцям військових частин і органів Комітету державної, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, грошове утримання проводилось у подвійному розмірі посадових окладів і окладів за військове чи спеціальне звання. В разі збереження за основним місцем штатної служби грошового утримання показник кратності відрядженим особам зменшувався на одиницю.

Таким чином, за позивачем зберігалося грошове утримання, про що свідчать відповідні записи в особовому рахунку за 1986 рік.

Крім того, на час виникнення спірних правовідносин нарахування і виплата позивачу грошового утримання регулювалося Положенням про грошове утримання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ від 19 березня 1984 року № 090.

Оплата праці працівників підприємств, розташованих в зоні ЧАЕС, які виконували роботи пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, провадилась в розмірах, передбачених Розпорядженням РМ СРСР від 17.05.1986 року № 964, у відповідних зонах небезпеки в 5-, 4-, 3-кратному розмірі.

Оплата праці робітників і службовців (відряджених у зону ЧАЕС та призваних на військові збори), за якими відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи середньомісячна заробітна плата, провадилась відповідно до абзацу четвертого пункту 1 Постанови РМ СРСР і ВЦРПС від 05 червня 1986 року № 665-195.(абзац четвертий підпункту 1 пункту 1 Постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207/7) у відповідних зонах небезпеки в 4-, 3-, 2-кратному розмірі (із врахуванням 100% тарифної ставки), виходячи з тарифної ставки, встановленої за основним місцем роботи.

Пунктами 4 та 5 Постанов Ради Міністрів Української PCP від 10 червня 1986 року № 2077 та Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС від 05 червня 1986 року № 665-195 робітникам підприємств, організацій, які виконують роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, установлювалася додаткова оплата праці за роботу у нічний час в розмірі 35% часової тарифної ставки за кожен час роботи в нічний час та максимальний розмір премії 60% тарифної ставки.

З моменту аварії на ЧАЕС оплату праці особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ СРСР регулювала Постанова від 07 травня 1986 року № 524-156, абзац другий пункт 1 якої зобов'язував виплачувати таким особам посадові оклади і оклади за спеціальними званнями в подвійному розмірі.

З 23 травні 1986 року Розпорядженням № 1031-рс на осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ були розповсюджені порядок і розміри оплати праці, що передбачались Розпорядженням № 964-рс від 17 травня 1986 року для робітників і службовців (5-, 4-, 3-кратний розмір тарифної ставки (посадового окладу) за роботу в 3-й, 2-й або 1-й зонах небезпеки відповідно).

В разі, якщо відрядженим особам за основним місцем роботи зберігали грошове забезпечення, то показник кратності для розрахунку оплати праці за роботу в зоні відчуження становився менше на одиницю. В іншому випадку розмір виплати не буде відповідати вимогам вищезазначеного Розпорядження.

Відповідно до пунктів 4 і 5 постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 5 червня 1986 року № 665-195, підпунктів 4 і 5 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і УРРПС від 10 червня 1986 року № 207-7 працівникам підприємств, організацій та установ, які виконують роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганням забруднення навколишнього середовища, встановлено додаткову оплату праці за роботу в нічний час у розмірі 35% часової тарифної ставки (окладу) за кожний час роботи в нічний час і максимальний розмір премії - 60% тарифної ставки (окладу) в місяць; дозволено підприємствам, організаціям і установам залучати працівників на роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії, у вихідні і святкові дні з оплатою праці у подвійному розмірі.

Згідно з пунктом 1 постанови Державного комітету СРСР з праці і соціальних питань та Секретаріату ВЦРПС від 7 травня 1986 року № 153/10-43 працівникам, безпосередньо зайнятим на роботах по усуненню наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, премії, винагороди і заохочення нараховуються відповідно до діючих положень.

Про розповсюдження цих пунктів на осіб рядового і начальницького складу в цих постановах вказівок немає.

Положенням про грошове утримання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженого наказом МВС СРСР від 19 березня 1984 року № 090 не передбачалося преміювання осіб рядового і начальницького складу, а також виплати в вихідні, святкові та нічний час.

Згідно пункту 12 Положення про грошове утримання осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ від 19 березня 1984 року № 090 винагорода за понаднормову роботу, а також додаткова винагорода за роботу у дні відпочинку та святкові дні не виплачувалася, за винятком особливих випадків, передбачених наказами МВС СРСР на підставі спеціальних рішень Уряду СРСР.

Крім того, відповідно до пункту 40 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 23 жовтня 1973 року № 778 для осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ встановлюється ненормований робочий час.

При змінній роботі або безперервному чергуванні встановлюється однакова вдень і вночі тривалість робочого часу. В разі необхідності особи рядового та начальницького складу зобов'язані нести службу в дні щотижневого відпочину і святкові дні. При цьому взамін невикористаних днів щотижневого відпочинку і святкових днів їм надаються інші вихідні дні.

Також, відповідно до Положення про грошове забезпечення осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ та Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, що діяли в 1986 році розрахункова денна тарифна ставка для оплати праці і, зокрема, для оплати праці за роботу в зоні відчуження розраховувалася шляхом ділення місячного окладу, а для осіб офіцерського і начальницького складу також і окладів за військове або спеціальне звання на кількість календарних днів за відповідний місяць роботи в зоні відчуження.

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку про те, що будь-якого іншого способу розрахунку середньоденної тарифної ставки для осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ іншими законодавчими нормативними актами не передбачено, а тому рішення суду апеляційної інстанцій у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в судовому рішенні повно і всебічно з'ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Оскільки колегія суддів залишає в силі рішення суду попередньої інстанції, то відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не підлягають новому розподілу.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2013 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Я.О. Берназюк

Судді: М.І. Гриців

Н.В. Коваленко