Справа № 826/4984/18
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2018-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста КИЄВА
УХВАЛА

18 квітня 2018 року м. Київ № 826/4984/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Мазур А.С., секретаря судового засідання Мазур А.С., розглянувши заяву про забезпечення позову в адміністративній справі

за позовом

Державного підприємства "Державний медичний центр сертифікації" МОЗ України

до

Національного агентства з акредитації України

про

визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва повторно звернулося Державне підприємство "Державний медичний центр сертифікації" МОЗ України із заявою про забезпечення позову.

Заява мотивована тим, що Національне агентство з акредитації України до 23.04.2018 повинно анулювати рішення про скасування з 23.03.2018 атестата про акредитацію ООВ №10188, в той час як судове засідання по дані справі призначене на 26.04.2018, що фактично призведе до блокування роботи державного підприємства.

Також заявник зазначає, що навіть при вирішенні спору по суті відновити порушені права буде неможливо, оскільки настануть невідворотні наслідки у вигляді втрати 35 професіоналів роботи та невиконання державної програми стандартизації.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши обґрунтованість порушеного клопотання, а також враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для забезпечення адміністративного позову, з огляду на наступне.

Частиною 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України чітко закріплено, що забезпечення позову допускається як до пред’явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Перевіривши зазначені в заяві позивача про забезпечення позову доводи на предмет їх відповідності вище викладеним нормам та з'ясованим судом обставинам, а також оцінивши докази, подані позивачем разом із заявою, суд прийшов до висновку про необґрунтованість заяви та про відсутність підстав для її задоволення, оскільки судом не встановлено, а позивачем не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому.

Суд звертає увагу, що право громадянина на судовий захист є одним із основних прав, гарантованих Конституцією України – Законом прямої дії.

Зокрема, стаття 124 Конституції України визначає, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами, об'єднаннями громадян та іншими організаціями, громадянами та юридичними особами на всій території України.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Дане положення також передбачено вимогами статті 372 Кодексу адміністративного судочинства України - судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Європейський суд з прав людини також наголошував про обов'язковість судових рішень, а саме у рішенні по справі „Шмалько проти України“ від 20 липня 2004 року суд вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Тобто, з вищевказаного вбачається, що побоювання позивача про неможливість виконання та реалізації судового рішення по даній адміністративній справі є передчасними та необгрунтованими.

Крім того, суд зазначає, що дослідити правомірність рішення Національного агентства з акредитації України від 23.03.2018 можливо лише у судовому засіданні під час розгляду справи по суті.

Керуючись ст.ст. 77, 150, 151, 154, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Державному підприємству "Державний медичний центр сертифікації" в задоволенні заяви про забезпечення позову.

2. Ухвалу направити сторонам.

Ухвала набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України. Ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції порядку та в строки, передбачені ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.С. Мазур