Справа № 826/1927/16
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2018-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

20 квітня 2018 року № 826/1927/16

Окружний адміністративний суд міста Києва під головуванням судді Келеберди В.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Леко Стайл» до Київської міської митниці Державної фіскальної служби, Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві про визнання протиправною бездіяльності, зобов’язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Леко Стайл» звернулося до суду з позовом до Київської міської митниці Державної фіскальної служби та Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві та з урахуванням уточнених позовних вимог просить суд:

визнати протиправною бездіяльність митних органів щодо відмови здійснення коригування митної декларації відповідно до Аркуша коригування митної декларації № 100250005/2015/107546;

зобов’язати відповідача здійснити коригування митної декларації відповідно до Аркуша коригування митної декларації № 100250005/2015/107546 від 09 лютого2015 року, що подано 24 березня 2014 року;

зобов’язати відповідача надати позивачу висновок про повернення надмірно сплачених митних платежів;

повернути надмірно сплачені митні платежі у розмірі 26 658,52 гривень та індекс інфляції за 2015 рік у розмірі 1199,63 гривень та 3% річних від простроченої суми у зв’язку із зазначенням невірного виду валюти контракту в митній декларації на облікову картку, що зареєстрована в Київській міській митниці в якості оплати майбутніх митних платежів;

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що при зверненні до Київської міської митниці ДФС із заявою про коригування митної декларації, він отримав безпідставну відмову.

Такою безпідставною бездіяльністю відповідача позивачу, на його думку, завдано шкоди у виді надмірно сплачених митних платежів, а саме: надмірно сплаченого податку на додану вартість у розмірі 26658,52 гривень.

Ухвалою суду від 22 березня 2016 року, постановленою під головуванням судді Кузьменка В.А., відкрито провадження у адміністративній справі, яку призначено до розгляду у судовому засіданні.

Відповідно до розпорядження керівника апарату Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 жовтня 2017 року № 4805 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 жовтня 2017 року з метою пришвидшення розгляду справи адміністративну справу № 826/1927/16 справу передано на розгляд судді Дегтярьовій О.В.

Ухвалою суду від 04 грудня 2017 року справу прийнято до провадження суддею Дегтярьовою О.В. та призначено до розгляду в судовому засіданні.

Відповідно до розпорядження керівника апарату Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 січня 2018 року № 240 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 січня 2018 року у зв’язку із перебуванням судді Дегтярьової О.В. у стані тимчасової непрацездатності адміністративну справу № 826/1927/16 передано на розгляд судді Келеберді В.І.

Разом з тим, 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів»” від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, виклавши його в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII “Перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Таким чином, з дня набрання чинності нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України, тобто з 15 грудня 2017 року, адміністративне судочинство здійснюється за правилами цієї редакції Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 12 Кодексу адміністративного судочинства, адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Згідно зі статтею 262 КАС України розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою суду від 29 січня 2018 року адміністративну справу №826/1927/16 прийнято суддею до свого провадження зі здійсненням розгляду у порядку спрощеного позовного провадження (без виклику сторін) та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Водночас встановлено відповідачу строк для подання заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та для надання відзиву на позовну заяву чи заяви про визнання позову та позивачу строк для подання відповіді на відзив.

08 лютого 2018 року через канцелярії суду надійшло клопотання представника Київської міської митниці ДФС про розгляд справи у порядку загального провадження.

У той же час, відповідно до частини шостої статті 262 КАС України, суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін: 1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу; 2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Таким чином, суд, на власний розсуд, виходячи з наведених положень Кодексу адміністративного судочинства України, приймає рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 21 лютого 2018 року клопотання представника Київської міської митниці ДФС про розгляд справи у порядку загального провадження залишено без задоволення.

Від представника відповідача через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву.

Від позивача через канцелярії суду надійшла відповідь на відзив.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариством з обмеженою відповідальність «Леко Стайл» 09 лютого 2015 року № 10025005/2015/107546 подано митну декларацію до Київської міської митниці ДФС в якій у графах 22, 23, 24 самостійно вказано валюту платежу «Євро».

В подальшому позивачем звернувся до відповідача із заявою про внесення зміни до граф 22, 23, 24 митної декларації від 09 лютого 2015 року № 10025005/2015/107546 шляхом подання аркушу коригування, який зареєстровано відповідачем 24 березня 2015 року.

Цього ж дня відповідачем внесено зміни до вказаної митної декларації, а саме змінено валюту контракту, курс валют, та валюту розрахунку, що відображено в Єдиній автоматизованій інформаційній системі.

На думку позивача, таке коригування тягне за собою і коригування усієї митної декларації, зокрема граф 47, 48 (сума митних платежів), оскільки заявником було скоректовано валюту, що призвело до різниці у курсі валюти, який існував на день сплати митних платежів, а тому позивач 16 липня 2015 року звернувся до відповідача із заявою щодо внесення змін до митної декларації.

Листом від 10 серпня 2015 року № 4861/10/26-70-61-05-07 «Про надання інформації» позивачу повідомлено про відсутність підстав для внесення змін до граф 12, 45, 46, 47 та В митної декларації від 09 лютого 2015 року № 10025005/2015/107546

14 вересня 2015 року позивачем подано скаргу на рішення про відмову на внесення змін до митної декларації 09 лютого 2015 року № 10025005/2015/107546.

Листом від 30 вересня 2015 року № 5893/10/26-70-61-01-03 «про надання інформації» позивачу повторно відмовлено у внесенні змін до деяких граф митної декларації.

Вказаний лист позивач отримав 16 жовтня 2015 року.

Бездіяльність відповідача оскаржено в адміністративному порядку до Державної фіскальної служби України, однак листом від 25 листопада 2015 року № 25169/6/99-99-24-02-02-15 «Про внесення змін до митної декларації» повідомлено, що за наявною в Єдиній автоматизованій інформаційній системі інформацією Київської міської митниці було внесено зміни до граф 22, 23, 24 митної декларації від 09 лютого 2015 року № 10025005/2015/107546 шляхом оформлення аркушу коригування.

21 грудня 2015 року позивача повторно звернувся зі скаргою до Державної фіскальної служби України.

Листом від 21 січня 2016 року позивача повідомлено про те, що відповідь на вказану скаргу надавалась Київської міською митницею листом від 10 серпня 2015 року № 4861/10/26-70-61-05-07 «Про надання інформації»

Однак, з даним рішенням Київської міської митниці ДФС позивач не погоджується та вважає його незаконним і таким, що порушує права товариства.

На думку позивача, внаслідок протиправної бездіяльності посадових осіб Київської міської митниці ДФС Товариство з обмеженою відповідальністю «Леко Стайл» зазнало шкоди у виді надмірно сплаченого податку на додану вартість у розмірі 26 658,52 гривень, що є підставою для зобов’язання відповідача здійснити коригування митної декларації та надання висновку про повернення надмірно сплаченого митного платежу і його повернення.

З урахуванням вимог частини другої статті 625 ЦК України підлягає, на думку позивача, поверненню і індекс інфляції за 2015 рік у розмірі 1199,63 гривень та 3% річних від простроченої суми.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Митного кодексу України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) далі (МК України) законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов’язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Відносини, пов’язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Частиною першою статті 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою (частина перша статті 52 МК України).

Статтею 264 МК України визначено, що з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі – ПК України) в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 46.1 статті 46 ПК України, митна декларація прирівнюється до податкової декларації для цілей нарахування та/або сплати податкових зобов’язань.

Податкова декларація – це документ, що подається платником податків контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов’язання.

Згідно з пунктом 50.1 статті 50 ПК України, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 ПК України платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов’язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючим органом.

Разом з тим, вимоги до оформлення і використання митних декларацій, на підставі яких декларуються товари, що переміщуються (пересилаються) через митний кордон України підприємствами, та інші товари, що відповідно до законодавства України декларуються шляхом поданням митної декларації, передбаченої для підприємств, а також порядок внесення змін до митних декларацій, їх відкликання та визнання недійсними визначається Положенням про митні декларації, яке затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 року № 450 «Питання, пов'язані із застосуванням митних декларацій» (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі – Положення).

Відповідно до пункту 33 Положення за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи та з дозволу митного органу вiдомостi, зазначенi в поданій митному органу митній декларації, можуть бути змінені, зокрема шляхом доповнення, або митна декларація може бути відкликана.

У заяві за формою згідно з додатком 3, підписаній декларантом або уповноваженою ним особою, зазначаються причини зміни або відкликання митної декларації. Якщо відповідні нові відомості або причини відкликання митної декларації підтверджуються документами, що не подавались під час декларування, до заяви додаються завірені в установленому порядку копії таких документів.

Дозвіл митного органу на зміну або відкликання митної декларації, митне оформлення якої не завершено, надається посадовою особою митного органу, яка здійснює оформлення цієї митної декларації, в усній формі.

Пунктом 34 Положення передбачено випадки, коли не дозволяється здійснення коригування. Так, не дозволяється:

внесення змін до граф 1 (перший і другий підрозділи), 14, 37 (перший підрозділ) і 54 митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа;

внесення змін або відкликання митної декларації у разі виявлення порушень митних правил щодо задекларованих у цій митній декларації товарів;

внесення змін до митної декларації, якщо з поданих документів не випливає, що відомості, зазначені у цій митній декларації, необхідно змінювати;

внесення змін або відкликання митної декларації після надання декларанту або уповноваженій ним особі митним органом, якому подана така митна декларація, інформації про призначення митним органом митного огляду товарів, транспортних засобів комерційного призначення або перевірки документів на товари (крім випадків, коли після проведення зазначених митних формальностей порушень митних правил не виявлено);

внесення змін до митної декларації або її відкликання у разі відсутності документів, що підтверджують необхідність внесення таких змін або її відкликання;

внесення змін до митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа з метою подання відомостей у випадках, коли Митним кодексом України передбачена необхідність подання з цією метою додаткової декларації.

Згідно з пунктом 37 Положення після завершення митного оформлення зміни до митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа можуть вноситися шляхом:

подання з метою продовження строку тимчасового ввезення товарів з частковим звільненням від оподаткування митними платежами, а також у випадках, визначених Митним кодексом України, декларантом або уповноваженою ним особою додаткової митної декларації та оформлення її митним органом;

заповнення та оформлення митним органом аркуша коригування за формою згідно з додатком 4.

Внесення змін до митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа шляхом оформлення аркуша коригування здійснюється в порядку, що встановлюється Мінфіном. Після оформлення аркуша коригування його електронний примірник засвідчується електронним цифровим підписом посадової особи митного органу, вноситься до локальних баз даних митного органу і Єдиної автоматизованої інформаційної системи митних органів України посадовою особою митного органу, що його оформила, та передається спеціалізованим митним органом до відповідного органу державної податкової служби згідно з пунктом 32 цього Положення.

Оформлений митним органом аркуш коригування є невід'ємною частиною відповідної митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа.

Аркуш коригування заповнюється та оформлюється митним органом у разі:

отримання митним органом інформації про перерахування декларантом до державного бюджету митних платежів у вигляді доплати або підтвердження Казначейством факту повернення з державного бюджету коштів після закінчення митного оформлення;

необхідності виправлення за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи помилково зазначених в оформленій митній декларації на бланку єдиного адміністративного документа відомостей про товари, не пов’язаних з перерахуванням сум митних платежів за такою митною декларацією;

необхідності відображення за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи відомостей про товари, що стали відомі після закінчення митного оформлення товарів, не пов'язаних з перерахуванням сум митних платежів за митною декларацією на бланку єдиного адміністративного документа.

Електронні копії аркушів коригування зберігаються в локальних базах даних митних органів та Єдиній автоматизованій інформаційній системі митних органів України окремо від електронних копій відповідних митних декларацій (електронних митних декларацій), без внесення змін до таких електронних копій митних декларацій (електронних митних декларацій).

Якщо під час вивезення товарів, що відправляються залізничним транспортом (зокрема в митному режимі транзиту під час перевантаження чи заміни активного транспортного засобу на залізничний транспорт або поміщення товарів у митний режим транзиту не в пункті пропуску через митний кордон України), відомості про номер залізничного вагона, платформи, яким (якими) відправлені товари, та залізничні накладні не зазначалися у митній декларації у зв’язку з відсутністю інформації, такі відомості подаються декларантом або уповноваженою ним особою митному органу, зокрема, з використанням інформаційно-телекомунікаційних технологій не пiзнiше нiж через двi доби з дати прийняття товарів до перевезення шляхом оформлення реєстру за формою згідно з додатком 2.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 301 МК України повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України.

У разі виявлення факту помилкової та/або надмірної сплати митних платежів митний орган не пізніше одного місяця з дня виявлення такого факту зобов’язаний повідомити платника податків про суми надміру сплачених митних платежів.

Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів.

Якщо надмірна сплата сум митних платежів сталася внаслідок помилки з боку посадових осіб органу доходів і зборів, повернення надміру сплачених сум митних платежів здійснюється у першочерговому порядку.

Частиною п’ятою статті 301 МК України передбачено, що повернення сум відповідних митних платежів здійснюється також у разі, якщо:

1) законом передбачено повернення сум сплаченого мита при поміщенні товарів у митний режим реімпорту або у митний режим реекспорту відповідно до розділу V цього Кодексу, а також в інших випадках, визначених цим Кодексом;

2) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, здійснюється зміна раніше заявленого митного режиму, якщо суми митних платежів, належних до сплати при поміщенні товарів у новий митний режим, є меншими, ніж суми митних платежів, сплачених при поміщенні їх у попередній митний режим;

3) відновлюється режим найбільшого сприяння, вільної торгівлі;

4) митну декларацію змінено або визнано недійсною;

5) у товарах, що ввозяться на митну територію України або вивозяться за її межі, виявлено дефекти або вони якимось іншим чином не відповідають погодженим специфікаціям, за умови, що ці товари не ремонтувалися і не використовувалися відповідно на території України та за її межами (крім операцій, необхідних для виявлення дефектів або невідповідності) і повертаються протягом строку, визначеного підпунктом "а" пункту 3 частини другої статті 78 цього Кодексу;

6) платником податків подано органу доходів і зборів документи, які підтверджують наявність у нього на день подання органу доходів і зборів митної декларації для митного оформлення права на звільнення від сплати митних платежів.

Повернення сум митних платежів у випадках, передбачених частиною п’ятою цієї статті, здійснюється у тому самому порядку, що і повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів за заявою платника податків за умови, що така заява подається не пізніше одного року з дня, наступного за днем виникнення обставин, що тягнуть за собою повернення сплачених сум митних платежів (частин шоста статті 301 МК України).

Відповідно до частини восьмої статті 301 МК України повернення не здійснюється:

1) якщо сума митних платежів, що підлягає поверненню, не перевищує 20 гривень;

2) в інших випадках, встановлених Податковим кодексом України.

Згідно з підпунктом 41.1.2 пункту 41.1 статті 41 ПК України контролюючими органами є митні органи – щодо мита, акцизного податку, податку на додану вартість, інших податків, які відповідно до податкового законодавства справляються у разі ввезення (пересилання) товарів і предметів на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезення (пересилання) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони.

Відповідно до пункту 43.1. статті 43 ПК України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків (пункт 43.2 статті 43 ПК України).

Відповідно до пункту 43.3 статті 43 ПК України обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку (пункту 43.4 статті 43 ПК України).

Згідно з пунктами 43.5, 43.6 статті 43 ПК України контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов’язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані.

На виконання вказаних законодавчих положень наказом Державної митної служби України від 20 липня 2007 року № 618 затверджено Порядок повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами» (далі – Порядок), який був чинним на час виникнення спірних правовідносин та втратив чинність відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 18 липня 2017 року № 643 «Про затвердження Порядку повернення авансових платежів (передоплати) і помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів».

Вказаним порядком було визначено процедуру повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, у тому числі у випадках, зазначених у статті 264, частині четвертій статті 284 Митного кодексу України та в міжнародних договорах України.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІІ Порядку для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою.

Заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України.

У заяві зазначаються причини повернення коштів, реквізити банку, найменування та код за ЄДРПОУ платника податків - юридичної особи, або прізвище, ім'я та по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті) та напрям перерахування коштів:

а) для повернення платнику податків - на поточний рахунок платника податків в установі банку;

б) для подальших розрахунків як передоплата або грошова застава:

на депозитний рахунок 3734;

на банківський рахунок 2603;

в) для повернення фізичній особі в готівковій формі, якщо такі кошти вносилися готівкою, - на банківський рахунок 2603;

г) для погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на митні органи, незалежно від виду бюджету.

До такої заяви, зокрема, додаються документи, що підтверджують суму помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів.

Заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником (заступником керівника) митного органу разом з пакетом документів передається до Відділу для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум (пункт 3 розділу ІІІ Порядку).

Відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати.

Для підготовки висновку про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи (далі - Висновок про повернення), форма якого наведена в додатку 1 до Порядку взаємодії митних органів з органами Державного казначейства України в процесі повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, затвердженого наказом Державної митної служби України та Державного казначейства України від 20 липня 2007 року № 611/147, керівництвом Відділу за потреби ініціюється проведення перевірки в митному органі щодо правильності митного оформлення із залученням відповідних підрозділів митного органу. Порядок і форма складання документа, у якому відображатимуться результати перевірки, визначаються наказом Державної митної служби України.

Відповідно до пункту 11 розділу ІІІ Порядку, за відсутності підстав для повернення коштів у встановленому порядку готується та надсилається заявнику письмова обґрунтована відповідь.

Окрім того, відповідно до статті 266 МК України декларант зобов’язаний:

1) здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом;

2) на вимогу органу доходів і зборів пред’явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення;

3) надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей;

4) у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу;

5) у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на органи доходів і зборів.

Перед подачею митної декларації декларант має право з дозволу органу доходів і зборів здійснювати фізичний огляд товарів з метою перевірки їх відповідності опису (відомостям), зазначеному у товаросупровідних документах, брати проби та зразки товарів.

У випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, декларант має право вимагати від органу доходів і зборів випуску товарів, за умови забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу X цього Кодексу.

У разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом передбачену цим Кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант.

Особа, уповноважена на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, має такі самі обов’язки, права і несе таку саму відповідальність, що й декларант.

Правила заповнення граф митних декларацій (далі - МД) на бланках єдиного адміністративного документа форми МД-2 (далі - ЄАД), додаткових аркушів до нього форми МД-3 (далі - додаткові аркуші), специфікації форми МД-8 (далі - специфікація), порядок унесення відомостей до доповнення форми МД-6 (далі - доповнення), випадки застосування специфікації, а також порядок оформлення, розподілу та використання аркушів МД форм МД-2, МД-3, МД-6, МД-8 визначено Порядком заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року № 651 (далі – Порядок).

Відповідно до пункту 3.1 Порядку МД не повинна містити підчисток і помарок.

Відомості, заявлені у МД декларантом або уповноваженою ним особою (далі - Декларант), є відомостями, необхідними для митних цілей (пункт 3.2 Порядку).

Згідно з пунктом 3.3 Порядку графи A, C, D/J, E/J, F, G, I МД паперового примірника МД та її електронної копії або електронної МД заповнюються посадовими особами митних органів. Інші графи МД заповнюються Декларантом.

В окремих випадках, визначених цим Порядком, до зазначених граф МД частина відомостей може вноситися Декларантом, а посадові особи митних органів можуть вносити відомості, що належать до компетенції митних органів, до інших граф МД.

Графи 55, 56 МД у випадках, визначених цим Порядком, заповнюються розбірливо від руки чорнилом і великими літерами особою, що прийняла задекларовані товари до перевезення (перевізником), в аркуші з позначенням "4/5" МД на паперовому носії, що супроводжує товари, упродовж часу між тим, як товари залишили митницю відправлення, та тим, як вони прибули в митницю призначення. Усі записи засвідчуються підписом особи, що прийняла товари до перевезення. Зазначена інформація вноситься в електронну копію МД на паперовому носії посадовою особою митного органу, у зоні діяльності якого здійснюються такі операції.

Згідно з пунктом 56.11 статті 56 ПК України не підлягає оскарженню грошове зобов’язання, самостійно визначене платником податків.

У силу підпункту 14.1.115 пункту 14.1 статті 14 ПК України надміру сплачені грошові зобов'язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Відповідно до підпункту 14.1.182 пункту 14.1 статті 14 ПК України помилково сплачені грошові зобов'язання - суми коштів, які на певну дату надійшли до відповідного бюджету від юридичних осіб (їх філій, відділень, інших відокремлених підрозділів, що не мають статусу юридичної особи) або фізичних осіб (які мають статус суб'єктів підприємницької діяльності або не мають такого статусу), що не є платниками таких грошових зобов'язань.

В обґрунтування наявності у товариства з обмеженою відповідальністю «Леко Стайл» підстав для повернення надмірно сплачених митних платежів у розмірі 26658,52 гривень, останній посилається на обставини коригування граф 22, 23, 24 митної декларації від 09 лютого 2015 року № 10025005/2015/107546 шляхом подання аркушу коригування, який зареєстровано відповідачем 24 березня 2015 року та наявності підстав для коригування усієї митної декларації, зокрема граф 47, 48 (сума митних платежів).

Із системного аналізу вищевказаного, суд дійшов висновку про безпідставність тверджень позивача щодо протиправної бездіяльності відповідача, оскільки відповідачем надавались відповіді на заяви та скарги із роз’ясненням норм чинного законодавства, чим не було допущено бездіяльності. Сама по собі незгода позивача з відмовою відповідача у здійсненні коригування всієї декларації не може сприйматись судом як протиправна бездіяльність відповідача.

Окрім того, судом встановлено відсутність підстав для внесення змін до граф 46, 47 митної декларації від 09 лютого 2015 року № 10025005/2015/107546 у зв’язку із коригуванням граф 22, 23, 24. Позивачем самостійно у митній декларації було визначено валюту платежу. Митний орган не приймав жодних рішень, відповідно до яких відмовлено у митному оформленні чи прийнятті задекларованих сум митних платежів щодо імпортованих товарів, коригування митної вартості або коду товару, за якими проводилось митне оформлення. У разі наявності самостійного виявлення декларанта на оформлення товару та вчинення відповідних активних дій (подача митної декларації до митного оформлення, розрахунок та сплата обов’язкових платежів, податків та зборів, заповнення граф декларації) має місце самостійно визначене платником податків грошове зобов’язання.

Під час здійснення митного оформлення, декларант самостійно розрахував та сплатив митні платежі в сумі, що потребувала сплаті, а отже, кошти за митною декларацією не є надмірно сплаченими, а є такими, що сплачені позивачем самостійно у самостійно визначеному розмірі.

Разом з тим, позивачем не надано належних та необхідних доказів на підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 КАС України).

Частинами першою та другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб’єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Із системного аналізу вище викладених норм та з’ясованих судом обставин вбачається, що позов не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 72-73, 76-77, 139, 143, 243-246, 255 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва –

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Відповідно до частини першої статті 293 КАС України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 255 КАС України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Підпунктом 15.5 пункту 15 розділу VII “Перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.І. Келеберда