Справа № 826/6037/17
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2018-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

20 квітня 2018 року № 826/6037/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Келеберди В.І. розглянув у письмовому провадженні справу за позовом ТОВ «Термінал» до Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ТОВ «Термінал» звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 18.11.2016 №, №.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що висновки акту перевірки за дотриманням суб'єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог регулювання обігу готівки, наявності свідоцтв про державну реєстрацію суб'єктів підприємницької діяльності торгових патентів і ліцензій від 20.10.2016 №№117/05/99/14/05/31366203 суперечать норм чинного податкового законодавства, що свідчить про протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Відповідач заперечував проти задоволення позову з підстав викладених у письмових запереченнях, з яких вбачається, що під час фактичної перевірки було встановлено порушення позивачем порушено п.2.6 Положення про ведення касових операцій у національній в Україні, який затверджено Постановою Правління ПБУ №637 від 15.12.2014 та п.12 ст.З Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06.07.1995, у зв'язку з чим прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

В судовому засіданні за згодою сторін відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній станом на 12.09.2017) ухвалено про вирішення справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Головним управлінням ДФС у Донецькій області проведено фактичної перевірки АЗС, що розташована за адресою: м. Добропілля, вул. Гагаріна 1-А, яка належить ТОВ «ТЕРМІНАЛ», за результатом якої складено акт від 20.10.2016 №№117/05/99/14/05/31366203 (далі - акт перевірки).

З акту перевірки вбачається, що перевіркою встановлено порушення позивачем п.2.6 Положення про ведення касових операцій у національній в Україні, який затверджено Постановою Правління ПБУ №637 від 15.12.2014 та п.12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06.07.1995, а саме: згідно усних пояснень директора Рибалко Є.В. 01.04.2015 була припинена діяльність АЗС за адресою м. Дружківка вул. Леніна З, де знаходився РРО з фіскальним номером зн НТ-00001490. В касі РРО знаходилась сума 2363,13грн., яка не була вчасно виведена з РРО та не була оприбуткована в КОРО, та касовій книзі.

Крім того, 02.04.2015 була виписана розрахункова квитанція АТАА 570401 на суму 2363,13грн., яка також не була відображена в КОРО, 02.04.2015 сума 2363,13грн. оприбуткована в касу підприємства. В подальшому РРО перепрограмований та перереєстрований за адресою: м. Добропілля, вул. Гагаріна 1-А. Таким чином, сума 2363,13грн. не була своєчасно оприбуткована в касі підприємства 01.04.2015.

Перевіркою також встановлено не ведення в порядку встановленому законодавством обліку товарних запасів на складах та за місцем їх реалізації. Відхилення між фактичними залишками ПММ та залишками за даними РРО на суму 33762,62грн.

На підставі акту перевірки податковим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 18.11.2016

№, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 67 525,24 грн.,

№, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 11 815,65 грн.

Відповідно до положень п. 12 ст. 3 ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі - Закон) суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Згідно ст. 6 Закону облік товарних запасів фізичною особою-суб'єктом підприємницької діяльності ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку.

Відповідно до п. 2 ст 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій, відповідно до ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Як зазначено вище, перевіркою встановлено не ведення в порядку встановленому законодавством обліку товарних запасів на складах та за місцем їх реалізації.

Проте, в акті перевірки не зазначено, в яких документах обліку товарів встановлено порушення порядку відображення позивачем господарських операцій та які документи обліку перевірялися.

Згідно п. 4.4 акту податковий орган не вимагав від позивача для перевірки облікових документів на товар.

За відсутності перевірки документів обліку господарських операцій неможливо встановити, порушення обліку товарних запасів, а відтак висновок про порушення позивачем п. 12 ст. 3 Закону є безпідставним.

Відповідно до п. 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

У випадку проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням розрахункової книги оприбуткуванням готівки є сукупність таких дій: фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО (даних розрахункової книги) та здійснення обліку зазначених готівкових коштів у КОРО.

Пунктом п. 1.2 глави 1 Положення № 637 «Про ведення касових операцій» визначене поняття відокремлений підрозділ при застосування вказаного нормативного акта: відокремлені підрозділи - філії, представництва, відділення та інші структурні підрозділи, ш,о наділяються частиною майна господарських організацій, здійснюючи щодо цього майна право оперативного використання чи інше речове право, передбачене законодавством України.

Згідно листа Національного банку України № 11-110/4073-13707 від 09.08.2010 р., у випадках коли підприємство - юридична особа має відокремлені структурні підрозділи які застосовують РРО та час роботи яких не співпадає з часом роботи підприємства - юридичної особи, здавання готівкової виручки до каси підприємства наступного дня за днем її надходження до каси відокремленого підрозділу не є порушенням порядку оприбуткування, визначеного вимогами Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні.

Як вбачається з акту перевірки сума 2363, 13 грн. оприбуткована у касу підприємства 02.04.2015 тобто на наступний день, що також простежується з прибуткового касового ордера №312 від 02.04.2015 - сума у розмірі 2363, 13 грн. оприбуткована у касу ТОВ «ТЕРМІНАЛ».

З огляду на викладене, висновок податкового органу про порушення позивачем п. Положення про ведення касових операцій у національній в Україні, який затверджено Постановою Правління ПБУ №637 від 15.12.2014 є необґрунтованим.

Згідно частини 4, 5 ст. 77 КАС України суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Вимогами ст. 76 КАС України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представника позивача стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 72-73, 76-77,139, 143, 243-246, 255 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Задовольнити позов.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 18.11.2016 №, №.

3. Стягнути на користь ТОВ «Термінал» () сплачений ним судовий збір в сумі 1600 (одна тисяча шістсот) грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ ДФС у . Києві.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч. 1 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України. апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.І. Келеберда