Справа № 820/4110/17
Суддя: Бондар В.О.
Дата ухвалення: 2018-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2018 р. м. ХарківСправа № 820/4110/17
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Бондара В.О.

суддів: Калитки О. М. , Кононенко З.О.

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 21.11.2017, суддя Тітов О.М., 61004, м. Харків, вул. Мар"їнська,18-Б-3 , повний текст складено 19.12.17 по справі № 820/4110/17

за позовом ОСОБА_1 Підприємства "Технобазіс"

до Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування податкових повідомлень - рішень,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Технобазіс" ( далі позивач) звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд: визнати незаконними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 28.08.2017 року № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що висновки акту перевірки, на підставі яких винесені оскаржувані податкові повідомлення-рішення, є незаконними та необґрунтованими, а тому податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 28.08.2017 року № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3 підлягають скасуванню.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 21.11.2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 підприємства "Технобазіс" до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень -задоволено.

Визнано незаконними та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 28.08.2017 року № НОМЕР_1.

Визнано незаконними та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 28.08.2017 року № НОМЕР_2.

Визнано незаконними та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 28.08.2017 року № НОМЕР_3.

Стягнено на користь ОСОБА_1 підприємства "Технобазіс" (63506, Харківська область, м. Чугуїв, вул. Перемоги, 1, ) судові витрати в загальному розмірі 4404,86 (чотири тисячі чотириста чотири ) грн. 86 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46, ).

Відповідачем, подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що вважає постанову суду першої інстанції незаконною та необґрунтованою у зв»язку з неповним з»ясуванням судом, обставин, що мали значення для справи та невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, вивчивши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки достовірність та правильність визначення митної вартості ОСОБА_1 підприємством Технобазіс встановлено на підставі постанови Харківського окружного адміністративного суду від 14 березня 2016 року по справі №820/28/16, висновок Головного управління ДФС України в Харківській області про заниження митної вартості товарів, поставлених на виконання умов Контракту №Y-TB9/09/15 від 09 вересня 2015 року, яке призвело до зменшення податкових зобовязань, які підлягають перерахуванню до державного бюджету України, є необґрунтованим та протиправним.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено у суді апеляційної інстанції, Головним управлінням ДФС у Харківській області проведена документальна невиїзна перевірка ОСОБА_1 підприємства ТЕХНОБАЗІС (податковий номер 38630430) дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи при правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів, за фактами митного оформлення товарів з комерційною назвою замазка (герметик) для ущільнення вікон та дверей… та монтажний клей у вигляді пасти… по митній декларації від 03.12.2015 №102110000/2015/026884.

За результатами перевірки ОСОБА_1 підприємства ТЕХНОБАЗІС відповідачем було складено акт №9052/20-40-14-15-07/38630430 від 03 серпня 2017 року (а.с.20-37).

Відповідно до висновків акту перевірки №9052/20-40-14-15-07/38630430 від 03 серпня 2017 року відповідачем встановлені порушення ПП ТЕХНОБАЗІС:

- п. 2 ч. 2 ст. 52 глави 8 розділу ІІІ Митного кодексу України щодо заниження бази оподаткування (митної вартості імпортованих товарів), на суму 734 141,91 грн., по митній декларації №1020000/2015/026884 від 03 грудня 2015 року на суму 734 141,91 грн., яка підлягає перерахуванню до державного бюджету України;

- ч. 1 п. 5 ч. 8 ст. 257, ст. 278, п. 1 ч. 1 ст. 279, ч. 1 ст. 293, ч. 1 ст. 295 Митного кодексу України, у звязку з чим було занижено податкове зобовязання з ввізного мита на загальну суму 36 707,10 грн. по митній декларації №1020000/2015/026884 від 03 грудня 2015 року на суму 36 707,10 грн., яка підлягає перерахуванню до державного бюджету України;

- ч. 1, п. 5 ч. 8 ст. 257, ст. 278, п. 1 ч. 1 ст. 279, ч. 1 ст. 293, ч. 1 ст. 295 Митного кодексу України та ст. 4 Закону України Про заходи щодо стабілізації платіжного балансу України відповідно до статті ХІІ Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, у звязку з чим було занижено податкове зобовязання з додаткового імпортного збору на загальну суму 36 707,10 грн. по митній декларації №1020000/2015/026884 від 03 грудня 2015 року на суму 36 707,10 грн., яка підлягає перерахуванню до державного бюджету України;

- п. 187.8 ст. 187 та п. 190.1 ст. 190 Податкового кодексу України щодо заниження бази оподаткування податком на додану вартість на суму мита у звязку з чим було занижено податкове зобовязання з ПДВ на суму 161 511,23 грн. по митній декларації №1020000/2015/026884 від 03 грудня 2015 року на суму 161 511,23 грн., яка підлягає перерахуванню до державного бюджету України.

В результаті вищевказаних порушень ОСОБА_1 підприємством Технобазіс було занижено податкові зобовязання на суму 234 925,43 грн., з них: по ввізному миту 36 707,10 грн.; по додатковому імпортному збору 36 707,10 грн.; по податку на додану вартість 161 511,23 грн.

На підставі висновків, викладених в акті перевірки, відповідачем винесені податкові повідомлення-рішення, а саме:

- податкове повідомлення-рішення форми Р № від 28 серпня 2017 року на підставі якого збільшено суму грошового зобовязання за платежем додатковий імпортний збір на суму 45 883,88 грн., в томі числі 36 707,10 грн. додатковий імпортний збір, 9 176,78 грн. штрафні (фінансові) санкції;

- податкове повідомлення-рішення форми Р № від 28 серпня 2017 року на підставі якого збільшено суму грошового зобовязання за платежем мито на товари, що ввозяться субєктами підприємницької діяльності на суму 45 883,88 грн., в томі числі 36 707,10 грн. додатковий імпортний збір, 9 176,78 грн. штрафні (фінансові) санкції;

- податкове повідомлення-рішення форми Р № від 28 серпня 2017 року на підставі якого збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість на суму 201 889,04 грн., в томі числі 161 511,23 грн. податок на додану вартість, 40 377,81 грн. штрафні (фінансові) санкції.

Позивач, не погодившись з винесеними податковими повідомленнями - рішеннями звернувся до суду з даним позовом, для захисту своїх прав та інтересів.

Колегія суддів зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до п. 23 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України митним оформленням є виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Митні формальності, відповідно до п. 29 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України, становлять сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Так, виходячи з п. 2 Положення про митні декларації, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 року №450, товари декларуються шляхом подання митному органу, зокрема, митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа.

При заповненні митної декларації у формі єдиного адміністративного документа, згідно з Порядком заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року №651, декларантом вказується, зокрема, фактурна вартість товару у валюті, в якій складені рахунки або інші документи, які визначають вартість товару.

Фактурною вартістю, відповідно до ч. 18 п. 2 Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року №651, є ціна товарів, які переміщуються через митний кордон України, зазначена в рахунку (рахунку-фактурі, рахунку-проформі тощо) або іншому документі, що визначає вартість товару.

Вартість товарів, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари та використовується для митних цілей, виходячи з положень ч. 1 ст. 49 Митного кодексу України, є митною вартістю товарів, що переміщуються через митний кордон України.

У відповідності до ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем:

а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, повязаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів;

б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами;

в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, повязаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у звязку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів;

б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів;

в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо);

г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, повязані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобовязані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;

2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на обєктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, повязані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Одночасно з митною декларацією у випадках, передбачених митним кодексом України, виходячи з ч. 1 ст. 53 Митного кодексу України, декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Так, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах пятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є обєктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно до ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Виходячи з положень п. 1 ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів є визначення митної вартості товарів за ціною договору.

Як вбачається з матеріалів справи між ОСОБА_1 підприємством Технобазіс та ZHEJIANG YABOLAN ELECTRIC APPLIANCE CO., LTD 09 вересня 2015 року було укладено Контракт №Y-TB9/09/15, відповідно до умов якого ZHEJIANG YABOLAN ELECTRIC APPLIANCE CO., LTD взяло на себе зобовязання поставити ОСОБА_1 підприємству Технобазіс товари в асортименті, а Приватне підприємство Технобазіс зобовязалося оплатити товар згідно з умовами даного Контракту.

Як встановлює стаття 3 Контракту №Y-TB9/09/15 від 09 вересня 2015 року поставка товару за даним контрактом здійснюється у повній відповідності з ІНКОТЕРМС-2010, а умови поставки для кожної партії товару визначаються і узгоджуються Сторонами в рахунку-фактурі.

Як вбачається з матеріалів справи, партія товару, яку було поставлено на виконання умов Контракту №Y-TB9/09/15 від 09 вересня 2015 року та за митним оформленням (випуском) якої Приватне підприємство Технобазіс звернулася до Чернігівської митниці ДФС, поставлялася на умовах, визначених інвойсом №YBL2015354 від 19 листопада 2015 року, відповідно до якого товар поставляється за базисом поставки CFR ОСОБА_2 (вартість і фрахт) Інкотермс 2010. Тобто ZHEJIANG YABOLAN ELECTRIC APPLIANCE CO., LTD взяло на себе зобовязання сплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення.

Відповідно до ст. 2 Контракту №Y-TB9/09/15 від 09 вересня 2015 року загальна кількість і асортимент товару, що підлягає поставці складається з товарних партій, кількість яких визначається у рахунку-фактурі на кожну партію товару.

Виходячи з інформації, зазначеної в інвойсі №YBL2015354 від 19 листопада 2015 року та пакувальному листі до нього, партія товару, яка підлягає поставці складається з товару у асортименті, загальною вартістю 17 242,08 доларів США.

Кількість та вартість товару, що поставляється, підтверджується також видатковою накладною №354 від 19 листопада 2015 року, яка визначає, що на виконання Контракту №Y-TB9/09/15 від 09 вересня 2015 року буде здійснено поставку товару у асортименті, загальною вартістю 17 242,08 доларів США.

До порту призначення товар, якій поставлено за Контрактом №Y-TB9/09/15 від 09 вересня 2015 року , прибув у листопаді 2015 року.

Враховуючи положення чинного законодавства України, ОСОБА_1 підприємством Технобазіс митну вартість товару було визначено за основним методом, тобто за ціною контракту.

Як встановлено судом, на підтвердження заявленої митної вартості товарів, що поставлялися відповідно до умов Контракту №Y-TB9/09/15 від 09 вересня 2015 року декларантом було подано копії наступних документів: Контракт №Y-TB9/09/15 від 09 вересня 2015 року, Інвойс №YBL2015354 від 19 листопада 2015 року, Пакувальний листи до інвойсу №YBL2015354 від 19 листопада 2015 року, Видаткова накладна №354 від 19 листопада 2015 року, Відвантажувальна специфікація №YBL17/078 від 17 листопада 2015 року.

У відповідності до ч. 6 ст. 53 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару, ОСОБА_1 підприємством Технобазіс до Чернігівської митниці ДФС для митного оформлення було подано копії додаткових документів, на підтвердження заявленої митної вартості товарів, зокрема: Міжнародна товарно-транспортна накладна №9913 від 02 грудня 2015 року, Коносамент №15/11/300/06821-0011830 від 19 листопада 2015 року, Калькуляція №YBL26/577 від 26 листопада 2015 року, Звіт про оцінку майна №04-04/12/173 від 02 грудня 2015 року, ОСОБА_1 підприємства Технобазіс, ОСОБА_1 ZHEJIANG YABOLAN ELECTRIC APPLIANCE CO., LTD, Прайс-листи.

Враховуючи вимоги Митного кодексу України, який встановлює вичерпний перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження митної вартості товару, колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 підприємством Технобазіс було виконано вимоги ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Як встановлено судом, після розгляду документів, поданих для митного оформлення товарів, поставлених на виконання умов Контракту №Y-TB9/09/15 від 09 вересня 2015 року, Чернігівською митницею ДФС було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №102000010/2015/000215/2 від 03 грудня 2015 року.

За результатами розгляду митної декларації, та документів, які підтверджують митну вартість товару, поставленого за умовами Контракту №Y-TB9/09/15 від 09 вересня 2015 року, Чернігівською митницею ДФС було прийнято рішення про відмову у митному оформленні (випуску) товарів (Картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №102110001/2015/00339).

Не погодившись з вказаними актами Чернігівської митниці ДФС, Приватне підприємство Технобазіс звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою про скасування Рішення про коригування митної вартості товарів №102000010/2015/000215/2 від 03 грудня 2015 року та Картки відмови в прийняття митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №102110001/2015/00339.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14 березня 2016 року по справі №820/28/16 позовні вимоги ОСОБА_1 підприємства Технобазіс було задоволено, скасовано Рішення про коригування митної вартості товарів №102000010/2015/000215/2 від 03 грудня 2015 року та Картку відмови в прийняття митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №102110001/2015/00339.

При визначенні митної вартості важливо розрізняти самостійні юридичні дії, які супроводжують факт підтвердження митної вартості митному органу.

До таких самостійних юридичних дій, які здійснюються різними субєктами, Митний кодекс України відносить поняття визначення, заявлення і контроль митної вартості.

Згідно зі ст. 51 Митного кодексу України визначати митну вартість товару може тільки декларант, тобто виключно декларант, використовуючи свої знання та вміння, керуючись главою 9 розділу III Митного кодексу України визначає митну вартість товару.

Відповідно до ст. 52 Митного кодексу України, заява митної вартості, тобто подання відомостей про митну вартість товарів, здійснюється тільки декларантом у порядку, визначеному розділом VIII Митного кодексу України. Отже, заявлення декларантом митної вартості є наступним етапом після її визначення. Стаття 52 кореспондується зі ст. 257 Митного кодексу України, згідно з якою декларування здійснюється шляхом заявлення точних відомостей про товари, мету їхнього переміщення, а так само відомостей, необхідних для здійснення їхнього митного контролю та митного оформлення.

З аналізу викладеного вбачається, що визначення і заява митної вартості є обовязком і правом виключно декларанта.

На противагу обовязків і прав декларанта митниця має своє право і свій обовязок контроль вірності визначення митної вартості, який здійснюється під час митного контролю та митного оформлення шляхом перевірки числового значення митної вартості (ст. 54 Митного кодексу України). За результатом проведеного контролю вірності визначення митної вартості товарів, митниця визнає заявлену декларантом митну вартість або приймає письмове рішення про її коригування.

Тобто митний орган не визначає митну вартість, а тільки її коригує. І тільки у випадках, прямо передбачених Митним кодексом.

Відповідно зі ст. 255 Митного кодексу України, митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх формальностей, визначених Кодексом та засвідчується органом фіскальної служби шляхом проставлення відповідних митних забезпечень на митній декларації.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що Митний кодекс України містить виняткове положення про те, що митну вартість визначає декларант, а не фіскальний орган. До того ж, за останніми закріплено право тільки на перевірку вірності визначення митної вартості, а не право її визначення.

Так, після прийняття фіскальним органом письмового рішення про коригування заявленої митної вартості, наступним кроком декларанта є оформлення декларації ІМ 40 під так звані гарантійні зобовязання, а саме, з особливостями заповнення граф 47 і 43 митної декларації та випуск товару у вільний обіг. Тим самим завершується митне оформлення.

Відповідно до ст. 55 Митного кодексу України Рішення про коригування митної вартості приймається, якщо фіскальним органом виявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість, зокрема неправильно визначено митну вартість.

У випадку, якщо суд встановить порушення принципів прийняття рішення органом державної влади, то таке рішення суд визнає протиправним і скасовує або визнає недійсним.

Отже, скасування постановою суду Рішення про коригування митної вартості говорить про те, що в судовому засіданні фіскальний орган не зміг аргументовано довести, що декларантом заявлені неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість, зокрема неправильно визначено митну вартість. Як наслідок, митна вартість, заявлена декларантом, визнається автоматично.

Враховуючи обставини, викладені вище, постановою Харківського окружного адміністративного суду від 14 березня 2016 року по справі №820/28/16 було встановлено, що документи, подані приватним підприємством Технобазіс до митного оформлення були обєктивними та достовірними, а митна вартість, визначена ОСОБА_1 підприємством Технобазіс при митному оформленні є достатньо документально підтвердженою.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що оскільки достовірність та правильність визначення митної вартості ОСОБА_1 підприємством Технобазіс встановлено на підставі постанови Харківського окружного адміністративного суду від 14 березня 2016 року по справі №820/28/16, висновок Головного управління ДФС України в Харківській області про заниження митної вартості товарів, поставлених на виконання умов Контракту №Y-TB9/09/15 від 09 вересня 2015 року, яке призвело до зменшення податкових зобовязань, які підлягають перерахуванню до державного бюджету України, є необґрунтованим та протиправним.

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої істанції, що адміністративний позов ОСОБА_1 підприємства "Технобазіс" є доведеним та обґрунтованим, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 21.11.2017 по справі № 820/4110/17 залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_3
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_2 ОСОБА_4
Повний текст постанови складено 23.04.2018.