Справа № 482/929/17
Суддя: Баранкевич В. О.
Дата ухвалення: 2018-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 482/929/17
Провадження № 2-а/482/26/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2018 року м.Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області

в складі : головуючого судді Баранкевич В.О.

секретаря судових засідань ОСОБА_1,

за участю представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Миколаївській області ОСОБА_5,

третьої особи без самостійних вимог на предмет позову державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель у Миколаївській області головного спеціаліста відділу контролю за використанням та охороною земель в Братському, Вознесенському, Єланецькому, Новоодеському районах та м.Вознесенську управління з контролю за використанням та охороною земель ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Миколаївській області ОСОБА_6,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нова Одеса справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Миколаївській області про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

До Новоодеського районного суду Миколаївської області надійшов адміністративний позовОСОБА_2 до ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Миколаївській області про скасування постанови.

Ухвалою суду від 19.06.2017 року відкрито провадження по справі.

В своєму позові позивач зазначив, що 31.05.2017 року державним інспектором Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області було складено постанову про накладення адміністративного стягнення № 162/0/92-17-ДК/0012ПО/08/01/-17 від 31.05.2017року.

Постанову було складено у відношенні ОСОБА_2, при чому в ній зазначалося, що останній самовільно зайняв земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної власності на території Новопетрівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області площею 40 га, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ст.53-1 КУпАП.

Позивач важає, що оскаржувана постанова є необгрунтованою та не відповідає нормам КУпАП, також є такою, що винесена з порушення процедури складання постанови, при відсутності події правопорушення.

Також під час винесення постанови не дотримано вимоги статей 245, 251, 256, 276, 280 КУпАП, відповідно до яких завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та дотримання процесуального порядку розгляду справи.

При розгляді справи не були з'ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність.

Таким чином, дії відповідача позивач вважає незаконними, а постанову про адміністративне правопорушення про накладення стягнення у вигляді штрафу на суму 170 грн. відносно позивача - незаконною.

Позивач із зазначеною постановою не згоден та просить суд Постанову про накладення адміністративного стягнення № 162/0/92-17-ДК/0012ПО/08/01/-17 від 31.05.2017 року щодо ОСОБА_2 скасувати, а справу закрити, за відсутністю у його діях складу такого правопорушення.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив позов задовольнити, посилаючись на те, що постанова внесена з порушенням вимог норм КУпАП. Крім того представник позивача зазначив, що з матеріалів справивбачається, що заміри земельних ділянок не проводились, а інформація про розмір земельних ділянок зайнятих позивачем йому було надано даними Держгеокадастру.

Вказані умови визначаються в тому числі Методичними рекомендаціями щодо застосування ОСОБА_6 визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару грунту) без спеціального дозволу, затверджених наказом Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель від 12 вересня 2007 р. N 110 (далі - Методичні рекомендації).

Перед проведенням розрахунку розміру шкоди, заподіяної державі, територіальній громаді, юридичній чи фізичній особі (власнику чи користувачу земельної ділянки), здійснюється обстеження земельної ділянки на якій вчинено правопорушення.

Відповідно до пункту 4.4 Методичних рекомендацій при обстеженні земельної ділянки уточнюється: місцезнаходження ділянки (у межах населеного пункту чи за межами населеного пункту); категорія земель; форма власності земель (державна, комунальна чи приватна, у тому числі чи надана ділянка у постійне користування або оренду); загальна площа земельної ділянки та площа, на якій вчинено правопорушення; наявність правовстановлюючих документів на землю (договір оренди чи державний акт із зазначенням реквізитів документів та інформації про власників чи користувачів земельних ділянок); цільове призначення земельної ділянки (у разі використання не за цільовим призначенням зазначається для яких цілей фактично використовується земельна ділянка); стан ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) земельної ділянки (ступінь його пошкодження чи знищення, якість проведення рекультивації порушених земель, а у разі необхідності отримання дозволу - глибина зняття родючого шару ґрунту, місце та спосіб його зберігання та подальшого використання); наявність на самовільно зайнятій земельній ділянці самочинно збудованих або встановлених об'єктів та споруд.

Разом з тим, вбачається, що в порушення вищезазначених положень законодавства заміри земельних ділянок не були проведені, оскільки для встановлення дійсної площі земельної ділянки, необхідне залучення відповідних організацій, які мають сертифікати на проведення землевпорядних та землеоціночних робіт. Тому представник позивача просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечила. Суду пояснила, що постанова винесена за законних підставах. Просила в задоволенні позову відмовити.

Вивчивши матеріали справи, а також дослідивши обставини, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, судом встановлені наступні факти та обставини.

Так, 13.05.2017 року начальником ОСОБА_4 управління держгеокадастру у Миколаївській області ОСОБА_7 було винесено наказ № 14-6061/14-17-СГ про припинення права постійного користування земельною ділянкою. Згідно вказаного наказу припинено право постійного користування земельною ділянкою державної власності сільськогосподарського призначення загальною площею 40,00 га пасовищ, надане ОСОБА_8, посвідчене державним актом на право постійного користування землею МК № 314, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею від 07.12.1993 року № 23, розташовану в межах території Новопетрівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області. Цим же наказом віднесено вказану земельну ділянку до земель запасу сільськогосподарського призначення державної власності в межах території Новопетрівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області.

Наказом № 162-ДК від 30.05.2017 року на підставі листа голови Новопетрівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області від 30.05.2017 року № 197/03-05 було доручено головному спеціалісту відділу контролю за використанням та охороною земель в Братському, Вознесенському, Єланецькому, Новоодеському районах та м.Вознесенську управління з контролю за використанням та охороною земель ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Миколаївській області ОСОБА_6 здійснити захід державного контролю за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

31.05.2017 року при виконанні наказу та перевірці стану додержання вимог земельного законодавства, головним спеціалістом ОСОБА_6 позивачу ОСОБА_2 було вручено припис, згідно якого було встановлено, що позивач самовільно зайняв вищезазначену земельну ділянку, і позивачу було приписом вказано на усунення порушень земельного законодавства. Крім того, було складено акт обстеження земельної ділянки та акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за обєктом земельної ділянки. В той же день 31.05.2017 року позивач ОСОБА_2 був присутній при самій перевірці, при складанні відповідних документів та отримав припис, про що є його підпис в самому приписі. Також вказаний факт позивачем не спростовується та позивачем не заперечується.

31.05.2017 року головним спеціалістом відділу контролю за використанням та охороною земель в Братському, Вознесенському, Єланецькому, Новоодеському районах та м.Вознесенську управління з контролю за використанням та охороною земель ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Миколаївській області ОСОБА_6 було складено відносно позивача ОСОБА_2 протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст.53-1 КУпАП. Згідно вказаного протоколу земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 40 га пасовищ, розташована в межах території Новопетрівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області (за межами населеного пункту) самовільно зайнята гр.ОСОБА_2, що є порушенням вимог земельного законодавства. Правоустановчі документи на земельну ділянку у ОСОБА_2 відсутні. При фактичному обстеженні було встановлено, що на даній земельній ділянці зростає соняшник. Згідно пояснень ОСОБА_2, вказаних в протоколі, «його попросив ОСОБА_8 обробить його землю та поділитись з ним результатом діяльності».

31.05.2017 року в присутності позивача ОСОБА_2 протокол про адміністративне правопорушення був розглянутий державним інспектором головним спеціалістом ОСОБА_6 та ОСОБА_2 було визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст..53-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн.

Відповідно до ст.53-1 КУпАП передбачено відповідальність за самовільне зайняття земельної ділянки, а саме: накладення штрафу на громадян від десяти до пятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян і на посадових осіб від двадцяти до ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Згідно із ст.284 КУпАП передбачено, що у справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов6 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених ст.24-1 цього Кожексу; 3) про закриття справи. Постанова про закриття справи виноситься при оголошені усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених ст.247 цього Кодексу.

Відповідно до ст.125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Право постійного користування земельною ділянкою, якщо воно виникло до 01.01.2013 року, має посвідчуватися державним актом на право постійного користування земельною ділянкою або витягом (свідоцтвом) з державного реєстру прав, якщо таке право виникло з 01.01.2013 року.

Як свідчать матеріали справи та позиція позивача, останній визнає факт використання земельної ділянки, але вважає, що використовує її правомірно, що, на його думку, підтверджується домовленістю з гр.ОСОБА_8 про обробку земельної ділянки, про що викладена думка позивача в протоколі про адміністративне правопорушення та не заперечувалося представником позивача в судовому засіданні. Однак позивач заперечує наявність відповідних замірів під час проведення перевірки під час контролю за дотриманням земельного законодавства. Також заперечує саму площу земельної ділянки, якою він користувався. З таким твердженням позивача суд не погоджується. В матеріалах справи є плани вказаної земельної ділянки, якими керувався інспектор під час здійснення контролю. Також в матеріалах справи є проект відводу земель гр..ОСОБА_8 в постійне користування для ведення селянського (фермерського) господарства із земель запасу в межах колгоспу ім..Чапаєва Новоодеського району Новопетрівська сільська рада.

Відповідно до вимог ст. 53 Земельного кодексу України в ред. від 1990 року (станом на час відведення землі для постійного користування ОСОБА_8 1993 р.) громадянин, який веде селянське (фермерське) господарство на земельній ділянці, наданій йому в постійне користування, може у разі втрати працездатності або досягнення пенсійного віку за рішенням відповідної Ради народних депутатів надати її в тимчасове користування одному із членів сім'ї, який веде спільно з ним селянське (фермерське) господарство.

В разі відсутності таких осіб громадянин може передати у тимчасове користування земельну ділянку іншим членам сім'ї, які не ведуть разом з ним селянське (фермерське) господарство, але мають необхідну кваліфікацію, досвід роботи в сільському господарстві і бажають вести селянське (фермерське) господарство, а також іншим особам, які беруть участь у веденні цього селянського (фермерського) господарства.

При тимчасовій втраті працездатності або наявності інших поважних причин громадянин може надати земельну ділянку в тимчасове користування особам, зазначеним у частинах першій і другій цієї статті, на підставі договору.

Тобто, на час отримання ОСОБА_8 земельної ділянки законодавством не передбачалось передачі цієї земельної ділянки іншим особам без відповідного рішення Ради народних депутатів або укладеного договору. Тому за відсутності такого рішення або укладеного договору, правові підстави передачі ОСОБА_8 земельної ділянки ОСОБА_2 відсутні.

Частиною першою статті 102-1 Земельного кодексу України передбачено, що право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) і право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій) виникають на підставі договору між власником земельної ділянки та особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для таких потреб, відповідно до Цивільного кодексу України.

Таких обставин у цій справі не встановлено, натомість судом на підставі досліджених доказів установлено, що земля оброблялась ОСОБА_2 за усною домовленістю з користувачем земельної ділянки ОСОБА_8 в порушення земельного законодавства. Крім того, згідно листа Новопетрівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області № 197/03-05 від 30.05.2017 року ОСОБА_8 помер в січні 2017 року.

Представником позивача не надано жодного документа, що посвідчує право ОСОБА_2 на земельну ділянку яка є обєктом перевірки.

Частиною 2 ст.74 КАСУ встановлено, що обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.3 ст.102-1 Земельного Кодексу України визначено, що право користування земельною ділянкою державної або комунальної власності не може бути відчужено її землекористувачем іншим особам (крім випадків переходу права власності на будівлі і споруди), внесено до статутного капіталу, передано у заставу.

Частиною першою статті 144 Земельного кодексу України передбачено, що у разі виявлення порушення земельного законодавства державний інспектор сільського господарства, державний інспектор з охорони довкілля складає протокол про порушення та видає особі, яка допустила порушення, вказівку про його усунення в 30-денний строк.

Статтею 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» визначені повноваження державних інспекторів у сфері державного контролю за використанням та охороною земель та дотриманням вимог законодавства України про охорону земель. Державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель, зокрема, мають право: безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку земельні ділянки, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, перевіряти документи щодо використання та охорони земель; давати обов'язкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель відповідно до їх повноважень, а також про зобов'язання приведення земельної ділянки у попередній стан у випадках, установлених законом, за рахунок особи, яка вчинила відповідне правопорушення, з відшкодування завданих власнику земельної ділянки збитків; складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності; викликати громадян, у тому числі посадових осіб, для одержання від них усних або письмових пояснень з питань, пов'язаних з порушенням земельного законодавства України; передавати до органів прокуратури, органів досудового розслідування акти перевірок та інші матеріали про діяння, в яких вбачаються ознаки кримінального правопорушення; проводити у випадках, встановлених законом, фотографування, звукозапис, кіно- і відеозйомку як допоміжний засіб для запобігання порушенням земельного законодавства України; звертатися до органів прокуратури з клопотанням про подання позову до суду щодо відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також повернення самовільно чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився.

З огляду на наведене, суд встановив, що відповідачем, у визначеному законом порядку, встановлено фактичне використання позивачем земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) та за відсутності вчиненого правочину щодо цієї земельної ділянки, що, згідно Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», є самовільним зайняттям земельної ділянки.

Таким чином, відповідачем при виявленні порушення земельного законодавства правильно визначено склад адміністративного правопорушення.

Статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З матеріалів справи вбачається, що позивач був обізнаний щодо розгляду відносно нього справи про адміністративне правопорушення, був присутній при розгляді, заперечень не висловлював.

Щодо окремих недоліків, які містяться в процесуальних документах, а саме відсутність підпису особи, яка склала протокол в примірнику (копії), який був наданий позивачу і про які він зазначає, на думку суду, не можуть бути підставою для звільнення позивача від відповідальності.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 необґрунтовані та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1.В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Миколаївській області про скасування постанови відмовити в повному обсязі.

2.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

3.У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4.Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

5.Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

6.Відповідно до п.15.5 Перехідних положень КАС України від 15 грудня 2017 року, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Головуючий:

.