Справа № 826/4445/18
Суддя: Смолій І.В.
Дата ухвалення: 2018-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

03 квітня 2018 року № 826/4445/18

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі судді Смолія І.В., при секретарі судового засідання Острович Е.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві

про зобов'язання вчинити дії

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2;

від відповідача: не прибув;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 (далі також - ОСОБА_1, позивач) з позовом до Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві( далі - відповідач), в якому просить зняти арешт, накладений на все майно ОСОБА_3 постановою Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції м. Києва серії про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 24 червня 2005 року та зареєстрований в єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за № 2175682 від 12 липня 2005 року.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що виконавче провадження, в межах якого накладено арешт на майно, закінчено, матеріали виконавчого провадження знищені за закінченням терміну зберігання. В той же час, відповідно до вимог чинного законодавства України, у разі завершення виконавчого провадження арешт із майна боржника повинен бути знятий, про що повинно бути повідомлено орган, якому направлялась для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив суд позов задовольнити.

Відповідач явку уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, письмових заперечень суду не надав.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 є дочкою та спадкоємцем ОСОБА_3. Під час оформлення спадщини позивачем встановлено, що на все майно, яке є предметом спадкування , накладено арешт та заборонено здійснювати його відчуження.

В Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна міститься арешт нерухомого майна (реєстраційний номер обтяження 2175682), зареєстрований 12 липня 2005 року Четвертою київською державною нотаріальною конторою на підставі постанови Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції м. Києва серії АК №494712 від 24 червня 2005 року, що посвідчується інформаційною довідкою № 113002601 від 06 лютого 2018 року ( наявна в матеріалах справи).

Постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 1252/4 від 24 червня 2005 року було винесено державним виконавцем Арутюнян С. Р. відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-1093 виданого 15 травня 2002 року Солом'янським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 ? частку заробітку.

У зв'язку з заборгованістю по аліментам та з метою забезпечення виконання рішення суду даною постановою було накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_3 та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке йому належить.

14.02.2018 року позивач звернувся із заявою до Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві про зняття арешту з майна її батька, ОСОБА_3

Подільський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві листом від 16.03.2018 повідомив, що згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна міститься обтяження від 12.07.2005 за №2175682 відповідно до постанови АК № 494712 від 24.06.2005 ВДВС Подільського РУЮ м. Києва на все майно, що належить ОСОБА_3. Відповідно до листа відповідача, архів виконавчих проваджень за 2005 рік та журнали реєстру вихідної кореспонденції знищено, отже зняти арешт з майна ОСОБА_3 не має можливості.

Для захисту своїх порушених прав та зняття арешту з майна позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Досліджуючи наявні у матеріалах справи докази, оцінюючи їх у сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV (у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно з ст. 7 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

При цьому, відповідно до ст. 38 Закону № 606-XIV у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до ст.59 Закону арешт майна може бути знятий за рішенням суду.

Аналогічні норми містяться і в Законі України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII, який набрав чинності 05.10.2016.

Відповідно до положень пунктів 9.9, 9.10 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25 грудня 2008 року №2274/5, передбачено, що строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. Обчислення строків зберігання документів проводиться з 1 січня року, який іде за роком завершення їх діловодством.

Завершені виконавчі провадження включаються в акт про вилучення виконавчих проваджень для знищення, якщо передбачений для них строк зберігання закінчився до 1 січня року, в якому складений акт.

Виконавчі провадження, строки зберігання яких закінчилися, підлягають знищенню після затвердження акта про вилучення виконавчих проваджень для знищення керівником органу державної виконавчої служби, підпис якого скріплюється печаткою.

Отже, знищенню підлягають тільки завершені виконавчі провадження, строки зберігання яких закінчились.

Аналіз викладених обставин свідчить про те, що відповідачем знищено виконавче провадження, в рамках якого накладено арешт на майно, у зв'язку з його закінченням, водночас таке закінчення відбулось без наслідків, передбачених ст. 38 Закону № 606-XIV, зокрема, зняття арешту з майна ОСОБА_3, що наразі порушує права позивача на спадкування.

При цьому, згідно ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що відповідно до листа відповідача від 16.03.2018 року, згідно даних Реєстру Автоматизованої системи виконавчого провадження відомості стосовно боржника відсутні.

З огляду на викладене та наявність факту знищеного виконавчого провадження, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позовних вимог.

У відповідності до частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України).

На підставі ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд присуджує на користь позивача усі понесені ним судові витрати.

Керуючись ст. 2, ст. 7, ст.ст. 72 - 77, ст. 139, ст. ст. 241 - 246, ст. 250, ст. 255, ст. 287, ст.ст. 292 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Зняти арешт, накладений на все майно ОСОБА_3 постановою Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції м. Києва серії про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 24 червня 2005 року та зареєстрований в єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за № 2175682 від 12 липня 2005 року.

3. Стягнути з Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 704,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя І.В. Смолій

Повний текст рішення виготовлено 11.04.2018 року.