Справа № 592/2210/18
Суддя: Литовченко О. В.
Дата ухвалення: 2018-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа№592/2210/18
Провадження №2-а/592/242/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2018 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Литовченка О.В.,

за участі секретаря судового засідання Черей С.В.,

розглянув у порядку спрощеного провадження в залі суду в м. Суми справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону УПП в Сумській області ОСОБА_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

встановив:

ОСОБА_1 свої вимоги мотивує тим, що 13.02.2018 року відповідачем його було притягнуто до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 2 ст. 121 КУпАП за те, що він у м. Суми по вул. С. Бандери керував у транспортному засобі РУТА н.з. ВМ4450АА, який використовувався для надання послуг з перевезення пасажирів та технічний стан якого не відповідав п.п. 6.5.5 ДСТУ 3649.2010, а саме не працюють передбачені конструкцією автомобіля склоомивачі. Зазначив, що порушень правил дорожнього руху він не допускав, а його було притягнуто до адміністративної відповідальності за відсутності доказів його вини у вчиненні адміністративного правопорушення. Вважаючи дії відповідача з приводу притягнення його до адміністративної відповідальності протиправними, просить визнати дії відповідача незаконними та скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності.

22.03.2018 року відповідачем поданий відзив на позов в якому просить відмовити у задоволенні позову за його необґрунтованістю. Посилається на те, що факт порушення позивачем правил дорожнього руху був виявлений працівником поліції - відповідачем, який з дотриманням вимог закону та обґрунтовано прийняв рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 2 ст. 121 КУпАП, оскільки позивач керував автомобілем з технічної несправністю з якою керування автомобілем заборонено.

Позивачу був наданий пятиденний строк з дня отримання відзиву для надання відповіді на відзив. Станом на 16.04.2018 року позивачем не надано до суду відповіді на відзив.

Суд, дослідивши письмові заяви по суті справи та докази подані сторонами, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зобовязаний перевірити дотримання вказаних критеріїв субєктом владних повноважень при прийнятті оскаржуваного рішення, вчиненні дій чи допущенні бездіяльності.

Згідно ст. 20 ч. 1 п. 1 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, що встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки чи відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

У відповідності до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі, постанова про адміністративне правопорушення повинна містити: опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Таким чином, винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення можливе лише після розгляду справи про адміністративне правопорушення.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо своєчасного, всебічного, повного і обєктивного зясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом, уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують або обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина друга статті 121 КУпАП передбачає відповідальність за керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації.

Підпунктом 31.4.4 «б» ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: не працюють передбачені конструкцією транспортного засобу склообмивачі.

Судом встановлено, що постановою відповідача серії ВР№185924 від 13.02.2018 року на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в доход держави за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП.

Із тексту оскаржуваної позивачем ОСОБА_3 вбачається, що 13.02.2018 року о 11-30 годині в м. Суми по вул. С. Бандери позивач керував т/з що має технічні несправності з якими відповідно до встановлених правил експлуатації т/з а саме не працюють передбачені конструкцією т.з. склоомивачі, чим порушив п.п.31.4.4 (б) ПДР України та ДСТУ 3649.2010 п.п.6.5.5.

Згідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення, без складання відповідного протоколу.

Відповідно до п.2 розділу ІІІ вказаної вище Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч.2 ст.121 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Аналіз законодавчих норм чинних на момент виникнення спірних правовідносин та рішення Конституційного суду України від 26.05.2015 року № 5-рп/2015 дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушеня за порушення ПДР на місці вчинення такого правопорушення. При цьому положення ст. ст. 278, 289 КУпАП України, що стосуються розгляду справи про адмінісративні правопорушення на спірні правовідносини не розповсюджуються, оскільки у даному випадку Кодекс України про адміністративні правопорушення передбачає спеціальну спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення.

Крім того, зміст оскаржуваної постанови не відповідає вимогам ст.283 КУпАП, а саме: в резолютивній частині не вказано щодо визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КУпАП, а відразу накладено штраф у розмірі 425 грн. Так як згідно ст.24 КУпАП, адміністративне стягнення може бути застосовано виключно за вчинення адміністративного правопорушення. Тому перед застосуванням адміністративного стягнення посадова особа, яка виносить постанову про притягнення до адміністративної відповідальності повинна у своєму рішенні зазначити чи винна ця особа у вчиненні адміністративного правопорушення чи ні.

За змістом статті 31 Закону України "Про Національну поліцію" поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 зазначеного Закону поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Пунктом 2 частини 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» чітко встановлено порядок використання техніки в правовідносинах щодо безпеки дорожнього руху, види техніки та умови її використання.

Відповідно до п. 2 частини 1 ст. 40 Закону поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

У оскаржуваній постанові (пункт 8) відсутні дані щодо засобу, яким здійснювалася технічна фіксація правопорушення (фото), як передбачено ч. 3 ст. 283 КУпАП.

Також відповідачем не надано суду жодних доказів, які б поза розумним сумнівом підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 порушення підпункту «д» пункту 31.4.4 «б» Правил дорожнього руху України, а саме що він експлуатував транспортний засіб, який мав технічні несправності - не працюючі передбачені конструкцією транспортного засобу склообмивачі.

З урахуванням наведеного, обєктивні докази, які б достеменно свідчили про вчинене позивачем порушення суду не надані.

Пунктом 3 ч. 3 ст. 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Оскільки обовязок доказування в даних справах покладається на відповідача, а ним не доведено належними та допустимими доказами факт вчинення позивачем порушення п.31.4.4 «б» Правил дорожнього руху оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Керуючись ст.ст. 241, 243-246, 286 КАС України, суд,

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 185924 від 13.02.2018 року, щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 680,00 грн.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрити.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково протягом десяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими ст. ст. 286, 293, 295-297 КАС України.

До дня функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційну скаргу може бути подано до Харківського апеляційного адміністративного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя О.В. Литовченко