Справа № 208/5537/17-а
Суддя: Щербак А.А.
Дата ухвалення: 2018-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 квітня 2018 року справа № 208/5537/17-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Щербака А.А.,

суддів: Малиш Н.І. Баранник Н.П. , розглянувши в м. Дніпро в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 01 грудня 2017 року (суддя Івченко Т.П.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Кам'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення та спонукання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Кам'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області в якому просила визнати протиправним рішення Кам'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області №44 від 20.09.2017 про відмову у поновленні виплати пенсії за вислугу років ОСОБА_1.

Зобов'язати Камянське обєднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області перерахувати та поновити виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 07 жовтня 2009 року, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, застосуванням всіх підвищень, індексацій, надбавок та доплат, передбачених чинним пенсійним законодавством України, як не працюючому пенсіонеру.

Постановою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 01 грудня 2017 року у задоволенні позову відмолено.

Позивачем подана апеляційна скарга, просить оскаржену постанову скасувати, позов задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржена постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В силу пункту 1 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області звернулося до суду із заявою в якій відповідно до ст. 52 КАС України, просить суд допустити заміну сторони по даній справі з Кам'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області на Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

На підставі статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України колегією суддів здійснено процесуальне правонаступництво відповідача у справі.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 15 вересня 2017 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до Камянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області із заявою про перерахунок та поновлення виплати пенсій з 07.10.2009 в розмірах відповідно до чинного пенсійного законодавства України, як не працюючому пенсіонеру, здійснити запит пенсійної справи.

Рішенням Камянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області № 44 від 20.09.2017 в поновленні виплати пенсії за вислугу років позивачу відмовлено. Управлінням зазначено, що ОСОБА_1 не перебувала на обліку, як одержувач пенсії в Камянському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, також зазначено, що заява про поновлення виплати пенсії подається заявником особисто за місцем проживання (реєстрації) заявника. Наданими документами не підтверджено місце проживання ОСОБА_1 на території України в м. Камянське.

Ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Пенсійне забезпечення громадян України, що проживають за її межами, провадиться на основі договорів (угод) з іншими державами.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Статтею 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Рішенням Конституційного Суду України № 25рп/2009 від 07.10.2009 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV.

Вказаним рішенням встановлено, що конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії. Конституційне право на соціальний захист не може бути поставлене в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Право громадянина на одержання пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні, держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

Відповідно до Закону України «Про Конституційний Суд України» та рішення Конституційного Суду України № 15-рп/2000 від 14.12.2000 закони, правові акти або окремі положення визнані за цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню, як такі, що відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Положеннями статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність у позивачів права на поновлення виплати пенсії за віком незалежно від того, що вони постійно проживають в Ізраїлі.

Проте, відповідно до пункту 1.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв'язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім'ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України. При цьому у заяві про виплату частини пенсії непрацездатним членам сім'ї особи, яка знаходиться на повному державному утриманні, вказується адреса одержувача цієї частини пенсії.

Заява на запит пенсійної справи за новим місцем проживання подається пенсіонером особисто до органу, що призначає пенсію, за новим місцем проживання (реєстрації).

Пунктом 2.8 Порядку передбачено, що поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Отже, заява про поновлення виплати пенсії може бути подана пенсіонером особисто або його законним представником, при цьому заява може бути подана до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що останнє місце реєстрації позивача в Україні є АДРЕСА_1. Позивачем у позовній заяві також зазначено, що ОСОБА_1 до червня 1995 року проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1 та отримувала пенсію за вислугу років.

В матеріалах справи відсутні відомості щодо проживання (реєстрації) ОСОБА_1 в м. Кам'янське до виїзду на постійне місце проживання до Ізраїлю.

Враховуючи сукупність викладених обставин колегія суддів дійшла висновку, що оскаржене рішення відповідача прийнято правомірно, а адміністративний позов ОСОБА_1 до Кам'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення та спонукання до вчинення дій задоволенню не підлягає.

В межах апеляційної скарги підстави для скасування або зміни постанови суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 01 грудня 2017 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Кам'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення та спонукання до вчинення дій залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції в строк, передбачений ст. 329 КАС України.

Постанова у повному обсязі складена 18 квітня 2018 року.

Головуючий суддя: А.А. Щербак

Суддя: Н.І. Малиш

Суддя: Н.П. Баранник