Справа № 826/8723/16
Суддя: Шурко О.І.
Дата ухвалення: 2018-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/8723/16 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Вєкуа Н.Г. Суддя-доповідач Шурко О.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Степанюка А.Г.,

при секретарі Коцюбі Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 жовтня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, державного реєстратор Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Соколянського Дмитра Вікторовича, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із адміністративним позовом до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві (відповідач 1), державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Соколянського Дмитра Вікторовича (відповідач 2), треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 10.07.2014, індексний номер 14353167, про припинення права власності ОСОБА_4 на нерухоме майно - машино-місце НОМЕР_1, площею 17,00 кв.м., яке розташоване в підземній автостоянці (підвал 2-рівень літ. "А") за адресою: АДРЕСА_1.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 жовтня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, третя особа ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким в задоволені позову відмовити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_7 на підставі рішення Апеляційного суду Київської області по справі №22-791/2011 від 23.06.2011р. набула право власності на нерухоме майно - машино-місце НОМЕР_1, площею 17,00 кв.м., яке розташоване в підземній автостоянці (підвал 2-рівень літ. "А") за адресою: АДРЕСА_1. Право власності ОСОБА_7 на вказане нерухоме майно зареєстроване КП "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна" та 01.08.2011р. записане в реєстрову книгу №374-21 за №61314.

Згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колесник О.О. та зареєстрованого в реєстрі 01.09.2011р. за №1946, ОСОБА_4 придбав у ОСОБА_7 нерухоме майно - машино-місце НОМЕР_1, площею 17,00 кв.м., яке розташоване в підземній автостоянці (підвал 2-рівень літ. "А") за адресою: АДРЕСА_1.

10.07.2014р. державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Соколянським Дмитром Вікторовичем прийнято рішення індексний номер 14353167 про припинення права власності ОСОБА_4 на нерухоме майно - машино-місце НОМЕР_1, площею 17,00 кв.м., яке розташоване в підземній автостоянці (підвал 2-рівень літ. "А") за адресою: АДРЕСА_1.

Того ж дня, на підставі вказаного рішення від 10.07.2014р. відповідач 2 вніс до Державного реєстру прав на нерухоме майно запис про припинення права власності позивача на нерухоме майно - машино-місце НОМЕР_1, площею 17,00 кв.м., яке розташоване в підземній автостоянці (підвал 2-рівень літ. "А") за адресою: АДРЕСА_1. Крім того, державний реєстратор прийняв рішення про реєстрацію за ТОВ "Будівельно-комерційна фірма "Граніт" права власності на вказане машино-місце.

Позивач вважає, що вказані дії та рішення державного реєстратора зумовили протиправне позбавлення його права власності на вказане нерухоме майно, у зв'язку із чим звернувся до суду за захистом свого права.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції прийшов до висновку, що скасування державної реєстрації права приватної власності на вказане машино-місце за позивачем на підставі оскаржуваного рішення відповідача 2 призвело до безпідставного та свавільного втручання у здійснення позивачем права власності, що також вказує на протиправність такого рішення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком виходячи з наступного.

Відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулює Закон України від 01.07.2004 № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Абзацом 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Статтею 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено порядок проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень, зокрема даною нормою передбачено, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; внесення записів до Державного реєстру прав; видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Згідно ч.1 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі: договорів, укладених у порядку, встановленому законом; свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; рішень судів, що набрали законної сили; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Згідно частини другої наведеної статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що за наявності підстав для відмови в державній реєстрації, державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Як свідчать матеріали справи, в обґрунтування правомірності проведення державної реєстрації припинення права власності позивача на вказане нерухоме майно, та подальшої реєстрації права власності на таке майно за ТОВ "Будівельно-комерційна фірма "Граніт" відповідачі посилаються на судові рішення у справі №2а-14648/12/2670, а саме постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 15.02.2013р., ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2013р, а також ухвали Вищого адміністративного суду від 07.11.2013р. та від 16.01.2014р.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 лютого 2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2013 року та ухвалою Вищого адміністративного суду від 07.11.2013р., позов задоволено частково: визнано дії працівників КП "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна" щодо реєстрації права власності на машино-місце НОМЕР_1, площею 17,00 кв.м., яке розташоване в підземній автостоянці (підвал 2-рівень літ. "А") за адресою: АДРЕСА_1, та зареєстроване 05 травня 2009 року в Київському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі № 374 за номером № НОМЕР_2 за громадянкою ОСОБА_7, незаконними; в решті позову відмовлено.

З наведеного вбачається, що в судовому порядку не було скасовано державну реєстрацію права власності на зазначене майно за ОСОБА_7.

При цьому встановлено, що на час здійснення оскаржуваних реєстраційних дій ОСОБА_7, а також Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельно-консалтингова "Граніт" паралельно володіли правовстановлюючими документами на спірне майно.

Крім того, вказані судові рішення не містять також і положень щодо визнання протиправною та скасування державної реєстрації права власності на вказане майно за ОСОБА_4.

Посилаючись на ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якою передбачена реєстрація права власності на підставі рішення суду, що набрало законної сили, скаржник вважає достатньо обґрунтованим скасувати права власності за іншою особою.

Однак, скаржником не прийнято до уваги, що п. 9 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» чітко передбачено, що рішення повинно стосуватися права власності. В той же час винесене вищезазначене рішення не містило права відповідача скасувати право власності.

Що стосується строку звернення до суду, то як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 був затриманий 08.10.2013 в м. Москві та відбував покарання в ФКУ ВК-3 УФС ВП Росії по Курській області до 09.02.2016, що свідчить про поважність причин не з'явлення з позовом в шестимісячний строк з дня винесенні оскаржуваного рішення державного реєстратора.

Також, колегія суддів зауважує, що договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колесник О.О. та зареєстрованого в реєстрі 01.09.2011р. за №1946, відповідно до якого ОСОБА_4 придбав у ОСОБА_7 нерухоме майно - машино-місце НОМЕР_1 є чинним.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 жовтня 2017 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: Шурко О.І.

Судді: Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.

Повний текст постанови виготовлено 19.04.2018.