Справа № П/811/1389/17
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2018-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 квітня 2018 року справа № П/811/1389/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача: ОСОБА_1,

суддів: Білак С.В. Олефіренко Н.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судовому засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14.12.2017 р. (суддя Притула К.М.) в справі № П/811/1389/17 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернулась до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Кіровоградській області (далі ГУ ДФС) про визнання протиправними та скасування вимоги від 11.07.2017 р. № Ф- про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування в сумі 60827,39 грн.; рішення від 11.07.2017 р. № НОМЕР_1 про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 12523,64 грн.; податкового повідомлення-рішення від 11.07.2017 р. № НОМЕР_2 про збільшення суми грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 51795,25 грн., в тому числі за основним платежем 51795,25 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 12948,81 грн.; податкового повідомлення-рішення від 11.07.2017 р. № НОМЕР_3 про збільшення суми грошового зобовязання з військового збору в розмірі 5448,40 грн., в тому числі за основним платежем 4358,72 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 1089,68 грн.; податкового повідомлення-рішення від 11.07.2017 р. № НОМЕР_4 про застосування штрафу в розмірі 0,17 грн. за затримку сплати грошового зобовязання з військового збору; податкового повідомлення-рішення від 11.07.2017 р. № НОМЕР_5 про застосування штрафу в розмірі 5,50 грн. за затримку сплати грошового зобовязання з військового збору.

Заявою від 13.09.2017 р. позивачем уточнено позовні вимоги шляхом подання відповідної заяви, відповідно до якої позивач просив визнати протиправними та скасувати вимогу від 11.07.2017 р. № Ф- про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування в сумі 60827,39 грн.; рішення від 11.07.2017 р. № НОМЕР_1 про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 12523,64 грн.; податкового повідомлення-рішення від 11.07.2017 р. № НОМЕР_2 про збільшення суми грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 51795,25 грн., в тому числі за основним платежем 51795,25 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 12948,81 грн.; податкового повідомлення-рішення від 11.07.2017 р. № НОМЕР_3 про збільшення суми грошового зобовязання з військового збору в розмірі 5448,40 грн., в тому числі за основним платежем 4358,72 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 1089,68 грн.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14.12.2017 р. позов задоволено, визнано протиправними та скасовано вимогу ГУ ДФС від 11.07.2017 р. № Ф- про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування в сумі 60827,39 грн.; рішення ГУ ДФС від 11.07.2017 р. № НОМЕР_1 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 12523,64 грн.; податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС від 11.07.2017 р. № НОМЕР_2 про збільшення суми грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 64744,06 грн., у тому числі за основним платежем у розмірі 51795,25 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 12948,81 грн.; податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС від 11.07.2017 р. № НОМЕР_3 про збільшення суми грошового зобовязання з військового збору в розмірі 5448,40грн., у тому числі за основним платежем у розмірі 4358,72 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 1089,68 грн.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову з підстав неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Апелянтом зазначено про неврахування судом першої інстанції відсутності доказів реальності здійснення позивачем господарських операцій з ТОВ «Атек-6», неподання контрагентом позивача податкової звітності з лютого 2014 р., анулювання свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість 28.04.2015 р. Також, на думку апелянта, судом першої інстанції не враховано, що розрахункові операції між позивачем та контрагентом за готівкові кошти повинні здійснюватися через зареєстровані та опломбовані у встановлено порядку реєстратори розрахункових операцій із роздрукуванням відповідних розрахункових документів, або із застосування зареєстрованих розрахункових книжок. Проте позивачем не надано до перевірки розрахункові документи встановленої форми та змісту, що підтверджують факт надання позивачу послуг з вантажних перевезень, як й не надано до перевірки жодної товарно-транспортної накладної від ТОВ «Атек-6». Контрагентом позивача не надавалось звіти до суми нарахованої заробітної плати водіям у кількості 60 осіб.

Учасники справи до судового засідання не зявились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, у звязку з чим відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження на підставі наявних у справі доказів.

Перевіривши доводи апеляційної скарги матеріальними справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачем проведено документальну планову виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками за період з 17.02.2015 р. по 31.12.2016 р., правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 17.02.2015 р. по 31.12.2016 р., виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 17.02.2015 р. по 31.12.2016 р., за результатами якої складено акт № 130/11-28-13-03/НОМЕР_6 від 26.06.2017 р., якому зазначено, що перевіркою встановлено наступні порушення: п. 177.2, п. 177.3, пп. 177.4.1 п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України в частині завищення витрат, повязаних з одержанням доходу, внаслідок чого порушення призвели до зменшення чистого оподатковуваного доходу та визначеної суми податкового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності, в результаті чого занижено суми податкового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 51795,25 грн., в тому числі по періодах: 2015 рік в сумі 2547,25 грн., 2016 рік в сумі 49248,00 грн.; п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу, пп. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162, пп. 163.1.1 п. 163, п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України в частині завищення витрат, повязаних з одержанням доходу, що призвело до зменшення чистого оподатковуваного доходу, в результаті чого занижено суми податкового зобовязання з військового збору від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 4358,72 грн., в тому числі по періодах: за 2015 рік в сумі 254,72 грн., за 2016 рік в сумі 4104,00 грн.; абз. 1 п. 31.1 ст. 31, п. 36.1 ст. 36 та абз. 1 п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України в частині встановлення несвоєчасності сплати позивачем визначеного у податковій декларації про отримані доходи за 2015 рік суми податкового зобовязання з військового збору від здійснення підприємницької діяльності в сумі 55,86 грн., при визначеному законодавством терміну сплати 19.02.2016 р., суму збору у розмірі 55,00 грн. фактично сплачено 16.03.2016 р. та суму збору 0,86 грн. фактично сплачено 16.02.2017 р.; п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» в частині завищення витрат, повязаних з одержанням доходу, що призвело до зменшення чистого оподатковуваного доходу, в результаті чого занижено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування в сумі 60827,39 грн., в тому числі по періодам: за 2015 рік в сумі 3581,58 грн., за 2016 рік в сумі 57245,81 грн.; абз. 3 п. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» встановлено несвоєчасність перерахування позивачем задекларованих сум єдиного внеску за підсумками 2015 року (суму 3603,28 грн. по терміну сплати 09.02.2016 року фактично сплачено 11.02.2016 року, за 2016 рік (суму 3797,64 грн. по терміну сплати 09.02.2017 року фактично сплачено 14.02.2017 року).

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято вимогу від 11.07.2017 р. № Ф- про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування в сумі 60827,39 грн., рішення від 11 липня 2017 року № НОМЕР_1 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 12523,64 грн., податкове повідомлення-рішення від 11 липня 2017 року № НОМЕР_2 щодо збільшення суми грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 64744,06 грн., у тому числі за основним платежем у розмірі 51795,25 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 12948,81 грн. та податкове повідомлення-рішення від 11 липня 2017 року № НОМЕР_3 щодо збільшення суми грошового зобовязання з військового збору в розмірі 5448,40грн., у тому числі за основним платежем у розмірі 4358,72 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 1089,68 грн.

Також судом першої інстанції встановлено, що у період з 10.07.2015 р. по 29.12.2016 р. між позивачем та ТОВ «Вторресурси Київського картонно - паперового комбінату» в особі Вінницької філії ТОВ «Вторресурси ККПК», а також з фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3, ТОВ «Кемікал Елементе Юкрейн», ТОВ «Рімол» укладені заявки-договори на перевезення вантажу автомобільним транспортом та договори-заявки на транспортно-експедиційне обслуговування перевезення вантажів. За умовами цих договорів-заявок експедитор фізична особа-підприємець ОСОБА_2 зобов'язалася на замовлення ТОВ «Вторресурси ККПК», ТОВ «Кемікал Елементе Юкрейн», ТОВ «Рімол» та фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 організувати перевезення їхніх вантажів (макулатура, будівельні матеріали, вироби з пластмаси) за указаним ними маршрутом, а замовники цих вантажних перевезень зобов'язалися сплатити встановлену у договорі плату за послуги транспортного експедирування.

На підставі ч. 2 ст. 902 , ч. 2 ст. 932 Цивільного кодексу України позивачем, до виконання обов'язків з організації перевезень вантажів цих вантажовідправників за договорами-заявками на транспортно-експедиційне обслуговування перевезення вантажів залучено ТОВ «Атек-6». В силу зобов'язань за цими договорами-заявками ТОВ «Атек-6» в процесі організації перевезення вантажів ТОВ «Вторресурси ККПК», фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, ТОВ Кемікал Елементе Юкрейн» та ТОВ «Рімол» за вказаними ними маршрутами уклав від свого імені з власниками транспортних засобів договори перевезення вантажу та забезпечив відправку вантажів цих замовників.

По факту надання транспортних послуг з перевезення вантажів вантажовідправників ТОВ «Вторресурси ККПК», фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, ТОВ «Кемікал Елементе Юкрейн» та ТОВ «Рімол» оформлені товарно-транспортні накладні за формою № 1-ТН , у яких наряду з маркою та державним реєстраційним номером вантажного автомобіля, прізвищем та реєстраційним номером посвідчення водія в обов'язковому порядку зазначено найменування автоперевізника, тобто юридичної особи або фізичної особи - підприємця, які є власниками цих автомобілів та відповідно роботодавцями водіїв у кількості 60 осіб.

Тому суд першої інстанції вважав, що саме ці автоперевізники, а не експедитор ТОВ «Атек-6», як це помилково вважає контролюючий орган, і зобов'язані подавати до органу ДФС за основним місцем обліку звіти про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (форма Д4) за 2015 - 2016 роки.

Зважаючи на те, що документами первинного обліку, які надавалися до перевірки, підтверджено реальний характер господарських операції з надання ТОВ «Атек-6» на замовлення позивача транспортно-експедиційних послуг у період з 10.07.2015 р. по 29.12.2016 р. на загальну суму 277300 грн., суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність спірних рішень контролюючого органу та обґрунтованість позовних вимог.

Суд вважає такий висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ГУ ДФС у Кіровоградській області проведена документальна планова виїзна перевірка фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками за період з 17.02.2015 р. по 31.12.2016 р., правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 17.02.2015 р. по 31.12.2016 р., виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 17.02.2015 р. по 31.12.2016 р., за наслідками якої складено акт № 130/11-28-13-03/НОМЕР_6 від 26.06.2017 р., за висновками якого встановлені наступні порушення: п. 177.2, пп. 177.4.4 п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України в частині завищення витрат, повязаних з одержанням доходу, що призвело до зменшення чистого оподаткованого доходу та визначеної суми податкового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності, в результаті чого занижено суми податкового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 51795,25 грн., в тому числі за 2015 р. на 2547,25 грн., за 2016 р. 49248 грн.; п. 16-1 підрозділу 10 Розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, пп. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162, пп. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163, п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України в частині завищення витрат, повязаних з одержанням доходу, внаслідок чого зменшено чистий оподаткований дохід, в результаті чого занижено суму податкового зобовязання з військового збору від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 4358,72 грн., в тому числі за 2015 р. на 254,72 грн., за 2016 р. 4104 грн.; п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» в частині завищення витрат, повязаних з одержанням доходу, внаслідок чого зменшено чистий оподатковуваний дохід, що призвело до заниження єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування в сумі 60827,39 грн., в тому числі за 2015 р. на 3581,58 грн., за 2016 р. 57245,81 грн.

На підставі вказаного акту перевірки ГУ ДФС 11.07.2017 р. прийнято наступні рішення: вимогу № Ф- про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування в сумі 60827,39 грн.; рішення № НОМЕР_1 про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 12523,64 грн.; податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2 про збільшення суми грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 51795,25 грн., в тому числі за основним платежем 51795,25 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 12948,81 грн.; податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_3 про збільшення суми грошового зобовязання з військового збору в розмірі 5448,40 грн., в тому числі за основним платежем 4358,72 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 1089,68 грн.

Підставою збільшення позивачу суми грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб є висновок контролюючого органу про завищення позивачем інших витрат за 2015 рік на суму 16981,65 грн. та за 2016 рік на суму 273600 грн. через те, що в порушення пп. 177.4.4 п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України до складу задекларованих витрат за 2015 рік включені витрати в сумі 13281,65 грн., які не підтверджені бухгалтерськими документами, а також через встановлення, що розрахунки між позивачем та ТОВ «Атек-6», яке надавало послуги з вантажних перевезень, здійснювалися у готівковій формі згідно з квитанціями до прибуткових касових ордерів в кількості 70 штук на загальну суму 277300 грн., в тому числі за 2015 рік на суму 3700 грн., за 2016 рік на суму 273600 грн.

Судом встановлено, що в період з 10.07.2015 р. по 29.12.2016 р. позивачем як експедитором укладено з ТОВ «Вторресурси Київського картонно - паперового комбінату» в особі Вінницької філії ТОВ «Вторресурси ККПК», а також з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3, ТОВ «Кемікал Елементе Юкрейн», ТОВ «Рімол» заявки-договори на перевезення вантажу автомобільним транспортом та договори-заявки на транспортно-експедиційне обслуговування перевезення вантажів. За умовами цих договорів-заявок експедитор фізична особа-підприємець ОСОБА_2 зобов'язалася на замовлення ТОВ «Вторресурси ККПК», ТОВ «Кемікал Елементе Юкрейн», ТОВ «Рімол» та фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 організувати перевезення вантажів (макулатура, будівельні матеріали, вироби з пластмаси) за вказаними замовниками маршрутами, а замовники цих вантажних перевезень - сплатити встановлену у договорі плату за послуги транспортного експедирування.

Позивачем задля виконання зобовязання з організації перевезень вантажів зазначених вантажовідправників за договорами-заявками на транспортно-експедиційне обслуговування перевезення вантажів залучалось ТОВ «Атек-6» шляхом укладання договорів-заявок, на підставі яких ТОВ «Атек-6» в процесі організації перевезення вантажів ТОВ «Вторресурси ККПК», фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, ТОВ Кемікал Елементе Юкрейн» та ТОВ «Рімол» за вказаними ними маршрутами укладав від свого імені з власниками транспортних засобів договори перевезення вантажу та забезпечував відправку вантажів замовників.

За фактом надання транспортних послуг з перевезення вантажів вантажовідправників ТОВ «Вторресурси ККПК», фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, ТОВ «Кемікал Елементе Юкрейн» та ТОВ «Рімол» оформлялись товарно-транспортні накладні за формою № 1-ТН, які містять відомості про марку, реєстраційний номер вантажного автомобіля, прізвище, реєстраційний номером посвідчення водія, найменування автоперевізника (юридичної особи або фізичної особи - підприємця, які є власниками цих автомобілів та відповідно роботодавцями водіїв у кількості 60 осіб).

Отримання позивачем транспортно-експедиційних послуг підтверджено належним чином оформленими первинними документами: договорами-заявками, актами надання послуг, актами виконаних робіт.

Позивачем здійснена оплата отриманих транспортно-експедиційних послуг, що підтверджено квитанціями до прибуткових касових ордерів.

Позивачем вказані транспортно-експедиційні послуги з перевезення вантажів придбавались в рамках господарських відносин з іншими субєктами господарювання, як зазначено вище.

Основним видом діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 є інша допоміжна діяльність у сфері транспорту, що підтверджено випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 105-106 т.1).

Відтак, судом встановлено, що формування позивачем витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, відбулось, зокрема, за рахунок сум на придбання зазначених вище транспортно-експедиційних послуг у ТОВ «Атек-6». Фактичне отримання позивачем послуг, як зазначено вище, підтверджено первинними документами бухгалтерського обліку, розрахунки між сторонами проведені в повному обсязі, про що свідчать платіжні та банківські документи, наявні в матеріалах справи.

Документи, складені за результатами здійснення спірних господарських операцій, містять усі необхідні реквізити, визначені ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а тому є первинними документами бухгалтерського та податкового обліку у розумінні зазначеного Закону.

Використання придбаних послуг у оподатковуваних операціях в межах господарської діяльності позивача підтверджується наявними в матеріалах справи документами.

Відповідно до пункту 177.1 статті 177 Податкового кодексу України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1статті 167 цього Кодексу.

Пунктом 177.2 статті 177 Податкового кодексу встановлено, що об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Згідно з пп. 177.4.4 п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу до переліку витрат, безпосередньо повязаних з отриманням доходів, належать інші витрати, до складу яких включаються витрати, що повязані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги звязку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, повязані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо повязаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Судом встановлено, що спірні господарські операції мали на меті настання реальних правових наслідків, що обумовлені ним, тому вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для твердження про завищення позивачем витрат, що враховуються при визначенні обєкта оподаткування.

Доводи апелянта про не підтвердження належними платіжними документами здійснення позивачем оплати придбаних транспортно-експедиційних послуг суд вважає необґрунтованими.

Так, апелянт вказує, що розрахункові операції між позивачем та контрагентом за готівкові кошти повинні здійснюватися через зареєстровані та опломбовані у встановленому порядку реєстратори розрахункових операцій із роздрукуванням відповідних розрахункових документів або із застосування зареєстрованих розрахункових книжок, а оскільки позивачем не надано до перевірки розрахункові документи встановленої форми та змісту, апелянт вважає недоведеним здійснення спірних господарських операцій.

Проте, суд вважає, що такі доводи апелянта не підтверджені належними доказами. Квитанції до прибуткового касового ордеру є належним платіжним документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України», який підтверджує здійснення позивачем оплати за придбані послуг.

При цьому суд зазначає, що вказані платіжні документи видавались ТОВ «Атек-6». Апелянтом взагалі не надано доказів порушення саме ТОВ «Атек-6» порядку видачі платіжних документів, без застосування зареєстрованих розрахункових книжок.

Крім того, є безпідставними доводи апелянта про неврахування судом першої інстанції про порушення контрагентом позивача ТОВ «Атек-6» податкового законодавства в частині неподання контрагентом позивача податкової звітності з лютого 2014 р., анулювання свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість 28.04.2015 р.

Суд зазначає, що зазначені доводи апелянта не підтверджені належними, достовірними та достатніми доказами у розумінні статей 73, 75-76 КАС України. Контролюючим органом не надано як суду першої, так й суду апеляційної інстанції будь-які докази на підтвердження зазначених обставин.

Крім того, суд вказує на те, що факт анулювання свідоцтва про реєстрацію ТОВ «Атек-6» платником податку на додану вартість 28.04.2015 р. у будь-якому разі не має правового значення для вирішення питання про правомірність формування позивачем витрат, безпосередньо повязаних з отриманням доходів, оскільки позивач не є платником податку на додану вартість й предметом доказування в цій справі не є порядок формування податкового кредиту з податку на додану вартість.

При цьому враховується, що на момент здійснення господарських правовідносин контрагент позивача був зареєстрованим як юридична особа у встановленому законом порядку.

Посилання контролюючого органу на не надання до перевірки жодної товарно-транспортної накладної від ТОВ «Атек-6» також є незмістовними, оскільки, як зазначено вище, ТОВ «Атек-6» безпосередньо не надавались позивачу транспортні послуги, такі послуги надавались іншими перевізниками, що підтверджено належним чином оформленими товарно-транспортними накладними, що містяться в матеріалах справи.

Суд з цього приводу вказує, що контролюючим органом не досліджувалось питання, кому належали транспортні засоби, якими перевозився товар на замовлення позивача, чи укладались ТОВ «Атек-6» договори з іншими субєктами господарювання чи фізичними особами на здійснення перевезення товару.

Це ж саме стосується доводів апелянта про ненадання контрагентом позивача до контролюючого органу звітів до суми нарахованої заробітної плати водіям у кількості 60 осіб.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 11.07.2017 р. № Ф-, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 11.07.2017 р. № НОМЕР_1 суд зазначає наступне.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

З урахуванням встановлення правомірності формування позивачем витрат, що враховуються при визначенні обєкта оподаткування податком на доходи фізичних осіб, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність у позивача недоїмки зі сплати єдиного внеску, що обумовило протиправність вимоги про сплату боргу (недоїмки) та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Також правомірність формування позивачем витрат, що враховуються при визначенні обєкта оподаткування, вказує на протиправність податкового повідомлення-рішення від 11.07.2017 р. № НОМЕР_3 про збільшення суми грошового зобовязання з військового збору.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення не вбачається.

Оскільки предметом позову в цій справі є рішення субєкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 6 ч. 6 ст. 12 КАС України в редакції, яка діє з 15.12.2017 р. та підлягає застосуванню судом апеляційної інстанції відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14.12.2017 р. в справі № П/811/1389/17 залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14.12.2017 р. в справі № П/811/1389/17 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування рішень залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 23.04.2018 р. та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 23.04.2018 р.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Суддя: С.В. Білак

Суддя: Н.А. Олефіренко