Справа № 826/3789/18
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2018-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

20 квітня 2018 року м. Київ № 826/3789/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Маруліної Л.О., ознайомившись із клопотанням про продовження строку для подання відзиву на позовну заяву в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_2
доМіністерства юстиції України
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії ,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Центральної комісії Міністерства юстиції України №4.7/4-2017 від 02.06.2017 року про відмову в переведені ОСОБА_2 із Замкової виправної колонії (№58) до Роменської виправної колонії (№56).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.03.2018 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Через канцелярію суду 13.04.2018 року № 41646/18 відповідачем подано клопотання про продовження строку для подання відзиву на позовну заяву.

Клопотання обґрунтовано тим, що ухвалою суду від 16.03.2018 року відповідачу встановлено п'ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), або «заяву про визнання позову». З огляду на те, що зазначену ухвалу суду відповідачем отримано 05.04.2018 року без копій матеріалів позовної заяви, відповідач вважає, що не існує об'єктивної можливості виконати вимоги ухвали суду від 16.03.2018 року вчасно та вважає за необхідним продовжити строк на подання відзиву на позовну заяву.

Ознайомившись із клопотанням про продовження строку для подання відзиву на позовну заяву, суд зазначає наступне.

Загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання визначаються частиною першою статті 167 КАС України, частиною другою якої встановлюється, що якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.

Суд звертає увагу, що клопотання про продовження строку для подання відзиву на позовну заяву підписано представником Міністерства юстиції України С.Я. Іскоростенською, уповноваженою на вчинення процесуальних дій від імені позивача за довіреністю від 09.02.2018 року № 1751/9.1.2/ін.-18.

Надаючи оцінку клопотанню представника відповідача на предмет дотримання вимог частини першої статті 167 КАС України, суд приходить до висновку про відсутність підстав для залишення клопотання відповідача без розгляду або для відмови у прийнятті такої заяви. Ознайомившись із викладеними відповідачем доводами в обґрунтування заявленого клопотання, дослідивши матеріали справи, що мають значення для правильного вирішення даного питання, суд дійшов наступних висновків.

Як зазначено, клопотання представника позивача обґрунтовано тим, що ухвалою суду від 16.03.2018 року про відкриття провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, пунктом 5 встановлено п'ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву з доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.

Судом встановлено, що зазначену ухвалу суду уповноваженою особою Міністерства юстиції України отримано 05.04.2018 року.

Отже, суд дійшов висновку, що відповідачу стало відомо про можливість отримання примірника матеріалів позовної заяви з додатками лише безпосередньо у суді 05.04.2018 року.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що відповідач звернувся до суду із заявою про ознайомлення із матеріалами справи після спливу дев'яти днів з моменту отримання відповідної ухвали суду, а саме 13.04.2018 року, отримавши копії позовної заяви із додатками 20.04.2018 року, що свідчить про недобросовісне виконання своїх обов'язків представником Міністерства юстиції України, оскільки отримання матеріалів суб'єктом владних повноважень безпосередньо в приміщенні суду чітко визначено пунктом дванадцятим частини дев'ятої статті 171 КАС України, що і продубльовано в ухвалі суду від 16.03.2018 року (абз. 2 пункту 9).

Відповідно до статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, у письмовому провадженні.

Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов'язку вчинити відповідну процесуальну дію.

Про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Отже, з аналізу норм КАС України вбачається, що подаючи клопотання про продовження строку для подання відзиву на позовну заяву, разом із клопотання відповідач мав здійснити процесуальну дію, а саме подати відзив на позовну заяву, оскільки, як встановлено КАС України, пропуск строку, встановленого законом або судом не звільняє відповідача від обов'язку вчинити відповідну процесуальну дію - подання відзиву.

Відтак, відповідачем не дотримано вимог КАС України та не виконано вимог ухвали суду від 16.03.2018 року про відкриття спрощеного провадження у справі, а зазначені причини невиконання вимог КАС України та судового рішення не можуть вважатися поважними.

Зокрема, суд зазначає щодо твердження відповідача про те, що ухвалою суду від 16.03.2018 року встановлено п'ятнадцятиденний строк для подання відповідачем «заяву про визнання позову». Пунктом 6 ухвали суду від 16.03.2018 року відповідачу встановлено п'ятнадцять днів з дня вручення (отримання) цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву з доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача. Пунктом 9 роз'яснено відповідачу, що неподання суб'єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову, з огляду на що, твердження відповідача про те, що судом встановлено відповідачу строк для надання заяви про визнання позову не відповідає дійсності.

Разом з тим, суд вважає за необхідне звернути увагу відповідача на наступне.

Частиною першою статті 45 КАС України встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до частин третьої-четвертої цієї статті, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Суд зобов'язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання учасником судового процесу його процесуальними правами, суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов'язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства (частина перша статті 145 КАС України).

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Неподання суб'єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову (друге речення частини четвертої статті 159 КАС України).

З огляду на вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання представника відповідача про продовження строку для подання відзиву на позовну заяву, оскільки, вказані причини в клопотанні суд не визнає поважними.

Керуючись положеннями статей 45, 77, 145, 166, 167, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання представника відповідача про продовження строку для подання відзиву на позовну заяву відмовити.

Ухвала набирає законної сили відповідно до частини першої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у порядку та строки, встановлені статтями 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Л.О. Маруліна