Справа № 335/9896/17(2-а/335/450/2017)
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2018-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 квітня 2018 року справа № 335/9896/17 2-а/335/450/2017

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Баранник Н.П.,

суддів: Малиш Н.І. Щербака А.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 грудня 2017 року у справі № 335/9896/17 (2-а/335/450/2017) (прийнята у відкритому судовому засіданні 13.12.2017р., суддя Соболєва І.П.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міського центру зайнятості про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправною відмову ОСОБА_2 міського центру зайнятості (далі - відповідач) у призначені та виплаті позивачці допомоги по безробіттю в розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 травня 2017 року;

- зобовязати відповідача призначити виплату допомоги по безробіттю в розмірі прожиткового мінімуму, для працездатних осіб, визначений на 01 травня 2017 року Законом України «Про держаний бюджет на 2017 рік», з 11.05.2017р. по теперішній час.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 грудня 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. Постанова суду мотивована тим, що виплата позиваці у 2017 році мінімальної допомоги по безробіттю правомірно здійснена відповідачем в порядку та розмірах, визначених постановою правління Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивачка подала апеляційну скаргу. В скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, позивач просить скасувати постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 грудня 2017 року та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивачка, не погоджуючись з висновком суду про правомірність визначення відповідачем розміру мінімальної допомоги по безробіттю, вказує на те, що допомога має виплачуватися в розмірі прожиткового мінімуму, для працездатних осіб, визначеному Законом України «Про держаний бюджет на 2017 рік», а не постановою правління Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги та рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 27.03.2015 була звільнена з органів прокуратури Запорізької області у звязку із скороченням чисельності працівників.

11.05.2017 позивачка отримала статус безробітної.

На підставі ч. 1 розділу ІІ «Умови призначення, тривалість та виплати допомоги по безробіттю» наказу Мінсоцполітики України від 15.06.2015 № 613 «Про затвердження Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності» відповідачем позивачці було призначено 18.05.2017 допомогу по безробіттю як застрахованій особі без урахування страхового стажу, тривалістю 360 днів.

Кількість місяців за останні 12 місяців, що передують реєстрації, протягом яких особа перебувала у трудових відносинах або займалася іншим видом діяльності становить 0 місяців, а тому відповідачем допомогу по безробіттю ОСОБА_1 було призначено у мінімальному розмірі, встановленому правлінням Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

24.07.2017 позивачка звернулася до відповідача із заявою про призначення допомоги по безробіттю в розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та здійснити перерахунок та виплату вказаної допомоги з часу її перебування на обліку в статусі безробітної, з 11.05.2017 по теперішній час.

ОСОБА_2 міського центру зайнятості від 10.08.2017 № 1514/01-23, ОСОБА_1 було відмовлено в задоволенні заяви, з тих підстав, що постановою правління Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття від 19.01.2017 № 132, для таких категорій осіб як вона передбачений мінімальний розмір допомоги по безробіттю, котрий становить 544 грн. 00 коп..

Не погодившись з такими діями відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Статтею 1 Закону України «Про зайнятість населення» зокрема, встановлено, що соціальний захист у разі настання безробіття - комплекс заходів, що передбачений загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття та законодавством про зайнятість населення.

Відповідно до ч.1 ст.22 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно з ч.2 ст.22 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, які протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, за даними Державного реєстру мають страховий стаж менше шести місяців або звільнені з останнього місця роботи з підстав, передбачених статтею 37, пунктами 3, 4, 7 і 8 статті 40, статтями 41 і 45 Кодексу законів про працю України, а також з аналогічних підстав, визначених іншими законами, особи, зазначені у частині другій статті 6 цього Закону, особи, зазначені в абзаці третьому частини четвертої статті 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» мають право на допомогу по безробіттю у мінімальному розмірі.

Допомога по безробіттю особам, зазначеним у частині другій статті 22 цього Закону, виплачується у мінімальному розмірі, який встановлюється правлінням Фонду (ч.3 ст.23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»).

При цьому, у 2017 році виплата допомоги позивачці здійснювалась згідно положень Постанови правління Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття» від 19.01.2017 № 132, якою встановлено, що для осіб зазначених у ч. 2 ст. 22 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» мінімальний розмір допомоги по безробіттю з 01.04.2017 становить 544 грн..

Колегія суддів зазначає, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії можуть бути визначені як законами України, так і іншими нормативно-правовими актами.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що при нарахуванні позивачці та виплаті допомоги по безробіттю у 2017 році відповідач правомірно керувався Постановою правління Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття» від 19.01.2017 № 132.

Судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне і обґрунтоване рішення, у зв'язку з чим підстав для його скасування, в межах доводів апеляційної скарги, не існує.

Керуючись ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 грудня 2017 року у справі № 335/9896/17 (2-а/335/450/2017) - залишити без змін.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду в строк, передбачений ст.329 КАС України.

Головуючий суддя: Н.П. Баранник

Суддя: Н.І. Малиш

Суддя: А.А. Щербак