Справа № 266/4614/17
Суддя: Сухарьок Михайло Гаврилович
Дата ухвалення: 2018-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

18 квітня 2018 року справа № 266/4614/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Суддя Донецького апеляційного адміністративного суду Сухарьок М.Г., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Маріуполя від 26 лютого 2018 року в справі № 266/4614/17 за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Маріуполі ДПП ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

До Донецького апеляційного адміністративного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Маріуполя від 26 лютого 2018 року в справі № 266/4614/17 за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Маріуполі ДПП ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного правопорушення.

Ознайомившись з даною апеляційною скаргою, вважаю, що вона не відповідає вимогам ст. 296 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим така скарга підлягає залишенню без руху, з наступних підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 298 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Разом з тим, враховуючи предмет спору, процесуальні питання розгляду наведеної справи врегульовані параграфом 2 Глави 11 Розділу ІІ Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, ст. 286 цього Кодексу, відповідно до ч. 4 якої апеляційні скарги на судові рішення у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подана до суду першої інстанції 04 квітня 2018 року. В апеляційній скарзі заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, яке обґрунтовано тим, що позивач випадково дізнався про ухвалене рішення 26.03.2018, перебуваючи в приміщенні Приморського районного суду м. Маріуполя в інших справах.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з огляду на таке.

Частиною шостою ст. 251 Кодексу адміністративного судочинства України регламентовано, що днем вручення судового рішення є:

- день вручення судового рішення під розписку;

- день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи;

- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;

- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до матеріалів справи копія рішення Приморського районного суду м. Маріуполя від 26 лютого 2018 року скерована на зазначену в позовній заяві адресу ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням 27 лютого 2018 року (арк. с. 32). Це відправлення повернулось на адресу суду першої інстанції 13 березня 2018 року із відміткою «за закінченням терміну зберігання», на відбитку поштового штемпелю дата 06.03.2018.

Обізнаність позивача щодо розгляду його позовної заяви підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (арк. с. 18) та заявою від 07.02.2018 (арк. с. 22).

Окрім цього, суд вважає за необхідне зазначити, що на офіційному веб-порталі Єдиний державний реєстр судових рішень рішення від 26.02.2018 оприлюднено 28.02.2018, тобто з цієї дати рішення є загальнодоступним.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010, заява № 45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006, заява № 23436/03).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Підстави пропуску строку апеляційного оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов'язані з непереборними та об'єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк, подання апеляційної скарги.

Згідно з частиною першою статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до пункту шостого частини п'ятої статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи зобов'язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Обґрунтовуючи висновки про обов'язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07.07.1989 у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов'язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Отже, тільки наявність об'єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Таким чином, не отримання ОСОБА_1 поштового відправлення з копією рішення Приморського районного суду м. Маріуполя від 26 лютого 2018 року, скерованого за вказаною позивачем адресою, є субєктивною обставиною, що унеможливлює визнання її поважною підставою пропуску строку апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції.

Таким чином, апелянту необхідно надати заяву про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з посиланням на поважні підстави та відповідні докази.

Виходячи з вищевикладеного зазначені обставини тягнуть за собою залишення апеляційної скарги без руху з наданням строку для усунення виявлених недоліків.

Керуючись ст. ст. 169, 286, 296, 298 Кодексу адміністративного судочинства України,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Маріуполя від 26 лютого 2018 року в справі № 266/4614/17 за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Маріуполі ДПП ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного правопорушення залишити без руху для усунення недоліків, а саме: надати заяву про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з посиланням на поважні підстави та відповідні докази.

Встановити десятиденний строк для усунення недоліків апеляційної скарги з моменту отримання копії вказаної ухвали.

Розяснити апелянту, що при невиконанні вимог даної ухвали, у відкритті апеляційного провадження за вказаною апеляційною скаргою буде відмовлено.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя М. Г. Сухарьок