Справа № 820/4676/17
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2018-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

05 березня 2018 р. справа №820/4676/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мар'єнко Л.М.,

при секретарі судового засідання - Савчук С.С.,

за участю: представника відповідача - ОСОБА_1,

представника третьої особи - ОСОБА_2,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Старшого прикордонних нарядів в пункті пропуску Харківського прикордонного загону лейтенанта ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Харківський прикордонний загін про скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_3, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Старшого прикордонних нарядів в пункті пропуску Харківського прикордонного загону лейтенант ОСОБА_1, в якому просив суд визнати недійсним та скасувати рішення від 23.09.2017 старшого прикордонних нарядів в пункті пропуску Харківського прикордонного загону лейтенанта ОСОБА_1 про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою суду від 11.12.2017 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Харківський прикордонний загін.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що оскаржуване рішення від 23.09.2017 старшого прикордонних нарядів в пункті пропуску Харківського прикордонного загону лейтенанта ОСОБА_1 про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 є протиправним, через що підлягає скасуванню, оскільки ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.01.2012 по справі №2-8969-2011 (2-2011-1693-2012) позивача обмежено у праві виїзду за кордон, при цьому строк обмеження не встановлено, у зв'язку з чим, виходячи з положень чинного законодавства, строк обмеження закінчився 11.01.2017. Водночас, позивач зазначив, що вказану ухвалу було скасовано.

Відповідач проти позову заперечував, від відповідача - старшого прикордонних нарядів в пункті пропуску Харківського прикордонного загону лейтенанта ОСОБА_1 через канцелярію суду надійшов письмовий відзив на позов, в якому відповідач просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що під час прийняття спірного рішення діяв у відповідності до чинного законодавства, беручи до уваги дані, що місяться в базах даних інформаційно - телекомунікаційної системи прикордонного контролю "Гарт-1" Державної прикордонної служби.

Також від представника третьої особи - ОСОБА_2 через канцелярію суду надійшли письмові пояснення, в яких представник третьої особи заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що під час спірних правовідносин відповідач діяв у спосіб та у межах, визначених чинним законодавством. Оскільки рішення про відмову позивачу в перетині державного кордону України, відповідачем прийнято, на підставі ст. 6 Закону Країни "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", у зв'язку з тим, що зазначеному громадянину заборонений виїзд з України, на підставі ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.01.2012 по справі №2-8969-2011.

В судове засідання позивач та представник позивача не прибули, про час, дату та місце судового розгляду повідомленні належним чином, від представника позивача - ОСОБА_4 через канцелярію суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника.

Відповідач - ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на обставини, викладені в письмовому відзиву на позов.

В судовому засіданні представник третьої особи - ОСОБА_2 заперечував проти позову, просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на наведені у письмових поясненнях обставини.

Заслухавши пояснення відповідача та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

23.09.2017 Старшим прикордонних нарядів в пункті пропуску Харківського прикордонного загону лейтенантом ОСОБА_1, як уповноваженою службовою особою підрозділу охорони державного кордону, прийнято рішення про відмову у перетині державного кордону на виїзд з України громадянину України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі ст. 6 Закону Країни "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", з причини того, що зазначеному громадянину заборонений виїзд з України ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.01.2012 по цивільній справі №2-8969-2011 (2-2011-1693-2012) (а.с.7).

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в'їхати в Україну.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон. Зі змісту цієї статті вбачається, що громадянинові України може бути тимчасово обмежено у праві виїзду з України за кордон, якщо: 1) він обізнаний з відомостями, які становлять державну таємницю, - до закінчення терміну, встановленого статтею 12 цього Закону; 3) стосовно нього у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, застосовано запобіжний захід, за умовами якого йому заборонено виїжджати за кордон, - до закінчення кримінального провадження або скасування відповідних обмежень; 4) він засуджений за вчинення кримінального правопорушення - до відбуття покарання або звільнення від покарання; 5) він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань; 9) він перебуває під адміністративним наглядом Національної поліції - до припинення нагляду.

Згідно ст. 1 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», на Державну прикордонну службу України покладаються завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону та охорони суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні.

Відповідно до п. 8 ст.19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», на Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань, зокрема, іншого покладається обов'язок щодо запобігання та недопущення перетинання державного кордону України особами, яким згідно із законодавством не дозволяється в'їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі згідно з дорученнями правоохоронних органів; розшук у пунктах пропуску через державний кордон та у контрольних пунктах в'їзду - виїзду осіб, які переховуються від органів досудового розслідування та суду, ухиляються від відбуття кримінальних покарань; виконання в установленому порядку інших доручень правоохоронних органів.

Згідно п. 3 ч. 5 ст. 2 Закону України «Про прикордонний контроль» прикордонний контроль забезпечується шляхом створення і використання баз даних про осіб, які перетнули державний кордон, вчинили правопорушення, яким не дозволяється в'їзд в Україну або яким тимчасово обмежено право виїзду з України, про недійсні, викрадені і втрачені паспортні документи, а також інших передбачених законом баз даних.

Спільним наказом Міністерства юстиції України та Міністерства внутрішніх справ України від 07.01.2014 №288/5/102, затверджено Порядок взаємодії органів державної виконавчої служби та органів Державної прикордонної служби України під час здійснення виконавчого провадження (далі - Порядок).

Пунктом 3 розділу І Порядку вказано, що у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням іншого органу (посадової особи) (далі - рішення), що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню, державний виконавець має право звернутися до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням (далі - боржник).

Відповідно до пункту 1 розділу ІІІ Порядку, засвідчена судом копія судового рішення про тимчасове обмеження особи у праві виїзду за межі України направляється державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після її надходження до нього для виконання на поштову адресу Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України (далі - ГЦОСІ).

ГЦОСІ після надходження зазначеного судового рішення приймає його до виконання та вносить інформацію до бази даних, про що повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби протягом трьох днів.

Тобто, саме Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України здійснюється внесення до відповідних баз даних Державної прикордонної служби України та зняття з контролю інформації про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду з України.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.01.2012 по цивільній справі №2-8969-2011 (2-2011-1693-2012) задоволено заяву ПАТ КБ "Приватбанк" про забезпечення позову. Зокрема, обмежено у праві виїзду за межі України ОСОБА_3.

Пунктом 1 розділу IV Порядку визначено, що у разі якщо особа, інформація про тимчасове обмеження якої у виїзді з України внесена до бази даних, для проходження прикордонного контролю безпосередньо в пункті пропуску через державний кордон додатково до документів на право перетинання державного кордону подає постанову державного виконавця, винесену відповідно до пункту 4 розділу ІІІ цього Порядку, або засвідчену судом копію судового рішення, зазначеного в пункті 3 розділу ІІІ цього Порядку, і погоджується залишити постанову державного виконавця або копію судового рішення в пункті пропуску, прикордонний контроль цієї особи здійснюється з урахуванням того, що обмеження скасовано уповноваженим державним виконавцем або судом.

Відповідно до п. 3 розділу IV Порядку старший прикордонних нарядів у пункті пропуску особисто вивчає постанову державного виконавця або копію судового рішення шляхом:

- перевірки наявності підписів, «мокрої» гербової печатки;

- перевірки відповідності номерів та дат у судових рішеннях, якими було встановлено тимчасове обмеження для особи у праві виїзду за межі України, тим, що зазначені в рішеннях про їх скасування;

- перевірки збігу номерів та дат судових рішень, що встановлювали тимчасове обмеження особи у праві виїзду за межі України, з тими, що зазначені в базах даних;

- перевірки за базами даних відсутності інших рішень або доручень уповноважених державних органів про встановлення тимчасового обмеження особи у праві виїзду з України.

Як вбачається з ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.02.2017 по справі №2-8969/11, яка набрала законної сили 28.02.2017, скасовано заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.01.2012 по цивільній справі №2-8969-2011 (2-2011-1693-2012), у вигляді, зокрема, обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3 (а.с.70-72).

Таким чином, на час спірних правовідносин ухвала Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.02.2017 по справі №2-8969/11, мала бути внесена до відповідної бази даних Державної прикордонної служи, оскільки спірні правовідносини відбувались 23.09.207, а вказана ухвала, якою скасовано забору позивачу перетинати кордон набрала законної сили - 28.02.2017.

Суд зазначає, що виходячи з положень чинного законодавства, Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України здійснюється внесення до відповідних баз даних Державної прикордонної служби України та зняття з контролю інформації про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду з України.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Статтею 313 Цивільного кодексу України визначено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

У відповідності до ст. 13 Загальної декларації прав людини, яка прийнята та проголошена в резолюції 217 А (III) Генеральної Асамблеї від 10.12.1948, кожна людина має право вільно пересуватися і вибирати місце проживання в межах кожної держави, кожен має право залишати будь - яку країну, включаючи свою власну і повертатися в неї.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Положеннями ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Таким чином, вільне пересування людини є однією із основоположних свобод, гарантованих Конституцією України та міжнародними договорами, яке людині може бути обмежено лише за виняткових обставин, встановлених законами, як то необхідність у демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Отже, за умови відсутності законних підстав для обмеження у перетині державного кордону, оскільки ухвала Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.01.2012 по цивільній справі №2-8969-2011 (2-2011-1693-2012), якою встановлено обмеження у праві виїзду з України для ОСОБА_3, скасована ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.02.2017 по справі №2-8969/11, яка набрала законної сили 28.02.2017, відмова відповідача щодо перетину державного кордону на виїзд з України ОСОБА_3 є безпідставним втручанням державного органу у її свободу вільно пересуватися.

Інших обставин щодо наявності необхідності у демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб, які б могли виправдати обмеження свободи позивача вільно пересуватися, відповідачем не наведено, а судом не встановлено.

Як встановлено приписами ст. 19 Конституції України відповідач - суб'єкт владних повноважень зобов'язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);4) безсторонньо (неупереджено);5) добросовісно;6) розсудливо;7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Частина 1 ст. 77 КАС України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що рішення Старшого прикордонних нарядів в пункті пропуску Харківського прикордонного загону лейтенанта ОСОБА_1 від 23.09.2017 "Про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1", є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, через що позовні вимоги про скасування рішення відповідача від 23.09.2017 "Про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину України ОСОБА_3С." підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Старшого прикордонних нарядів в пункті пропуску Харківського прикордонного загону лейтенанта ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Харківський прикордонний загін про скасування рішення - задовольнити.

Скасувати рішення старшого прикордонних нарядів в пункті пропуску Харківського прикордонного загону лейтенанта ОСОБА_1 від 23.09.2017 "Про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1".

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 19 квітня 2018 року, оскільки в період 14.03.2018 по 13.042018 суддя переобувала на лікарняному, а в період з 16.04.2018 по 18.04.2018 у відрядженні.

Суддя Л.М. Мар'єнко