Справа № 821/346/18
Суддя: Кузьменко Н.А.
Дата ухвалення: 2018-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2018 р.м. ХерсонСправа № 821/346/18

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кузьменко Н.А.,

секретаря судового засідання Рябчич А.М.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Аутстаффер" до Головного управління ДФС у Херсонській області про визнання дій протиправними, -

встановив:

21 лютого 2018 року до Херсонського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю "Аутстаффер" (далі позивач, ТОВ «Аутстаффер») до Головного управління ДФС у Херсонській області (далі відповідач, ГУ ДФС у Херсонській області) про визнання дій протиправними, а саме:

- визнати протиправними дії відповідача по складанню інформаційної довідки №124/21-22-13-06 від 14.08.2017 року;

- визнати протиправними дії відповідача по фальсифікації матеріалів перевірки від 14.11.2017 року акт №44/21-22-13-06/38044531.

Ухвалою суду 26 лютого 2018 року адміністративний позов залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 06 березня 2018 року позивач недоліки адміністративного позову усунув.

07 березня 2018 року ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання на 29 березня 2018 року.

29 березня 2018 року ухвалою суду відкладено розгляд справи.

Обґрунтовуючи свою правову позицію позивач зазначив, що в період з 20 жовтня 2017 року по 03 листопада 2017 року співробітниками ГУ ДФС у Херсонській області проведено документальну невиїзну перевірку товариства з питань дотримання вимог законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, своєчасності, достовірності оформлення трудових відносин з працівниками, дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2016 року, валютного та іншого законодавства за період з 27.01.2012 року по 12.10.2017 року. За результатами перевірки складено акт від 14 листопада 2017 року №44/21-22-13-06/38044531. Перевірці передувала інформаційна довідка управління податків і зборів з фізичних осіб стосовно ТОВ «Аутстаффер» від 14.08.2017 року №124/21-22-13-06, в якій встановлено, що відповідно до поданої звітності сума доходу підприємства за 2016 рік становить 641293,40 грн. Перевірка проведена на підставі ухвали слідчого судді в рамках кримінального провадження №0000076. Довідка від 14.08.2017 року є завідомо неправдивим офіційним документом, який умисно складено та введено в обіг посадовими особами відповідача. Позивач вважає, що наявні правові підстави для постановлення судового рішення про визнання дій протиправними. Свою позицію представник позивача доповнив 12 квітня 2018 року у відповіді на відзив.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, з підстав викладених в адміністративному позові.

Відповідач 02 квітня 2018 року подав до суду відзив на адміністративний позов, в якому позовні вимоги не визнає з таких підстав. Перевірка позивача відбулась на підставі ухвали слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 12 жовтня 2017 року у справі №766/14014/17 (н/п 1-кс/766/10405/17), якою посадовим особам відповідача надано дозвіл на проведення позапланової документальної перевірки товариства. Результати проведеної перевірки оформлено актом перевірки від 14 листопада 2017 року №44/21-22-13-06/38044531, які стали підставою для винесення податкових повідомлень-рішень від 01 грудня 2017 року №№ НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, рішення від 01 грудня 2017 року №, рішення від 04 грудня 20017 року №, вимоги про сплату боргу від 04 грудня 2017 року №, якими визначено грошові зобовязання позивача та які можуть бути належним предметом спору при захисті позивачем своїх порушених прав. Все це, на думку відповідача, є підставами для відмови в задоволенні позовних вимог.

Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечували та просили відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши надані сторонами документи, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, судом встановлено.

ТОВ «Аутстаффер» є юридичною особою, зареєстроване 19 січня 2012 року Суворовським районним управлінням юстиції у м. Херсоні за №00014368.

На підставі наказів від 19.10.2017 №921, від 20.10.2017 №933, від 20.10.2017 №934, від 27.10.2017 №967, від 03.11.2017 №1006, від 03.11.2017 №1005 та повідомлення від 19.10.20017 №315/21-22-13-06, на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.78.1.11 п.78.1 ст.78 ПК України, відповідно до ухвали слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області Радченко Г.А. від 12.10.2017 року в рамках кримінального провадження №0000076 про надання дозволу на проведення документальної позапланової перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та слати податків і зборів за період з 27.01.2012 року по 12.10.2017 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства ТОВ «Аутстаффер» за період з 27.01.2012 по 12.10.2017 посадовими особами відповідача проведено відповідну перевірку.

За результатами перевірки складено акт «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Аутстаффер» код за ЄДР 38044531, з питань дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, своєчасності, достовірності, оформлення трудових відносин з працівниками, дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 27.01.2012 по 12.10.2017» №44/21-22-13-06/38044531 від 14 листопада 2017 року.

Висновками акту перевірки є встановлення 12 випадків порушення податкового, валютного та іншого законодавства з боку позивача.

Висновки акту перевірки №44/21-22-13-06/38044531 від 14 листопада 2017 року стали підставою для винесення податкових повідомлень-рішень від 01 грудня 2017 року №№ НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, рішення від 01 грудня 2017 року №, рішення від 04 грудня 20017 року №, вимоги про сплату боргу від 04 грудня 2017 року №, якими визначено грошові зобовязання позивача.

Позивач не оскаржує вищезазначені рішення, податкові повідомлення-рішення та вимогу про сплату боргу, натомість оскаржує дії представників відповідача по відображенню інформації в акті перевірки, які, на думку представника позивача, спрямовані на фальсифікацію матеріалів перевірки та є протиправними.

Окремо представник позивача оскаржує інформаційну довідку щодо господарської діяльності ТОВ «Аутстаффер», задіяного в ухиленні від сплати податків і зборів з використанням так званого «аутстафінгу», складену управлінням податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС у Херсонській області №124/21-22-13-06 від 14 серпня 2017 року.

Зазначена інформаційна довідка направлена на імя першого заступника начальника ОСОБА_4 з проханням повідомити про прийняте рішення, але доказів прийняття будь-якого рішення на підставі даної довідки сторони суду не надали.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Як установлено частиною другою статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Отже з наведеної норми Конституції України вбачається, що судова юрисдикція поширюється не загалом на всі суспільні правовідносини, а лише на такі, що врегульовані нормами права.

В свою чергу неодмінними елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб'єктивне право особи та її обов'язок. Відтак, судовому захисту підлягає суб'єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 25 листопада 1997 року №6-зп "Щодо офіційного тлумачення частини другої статті 55 Конституції України та статті 248-2 Цивільного процесуального кодексу України" частину другу статті 55 Конституції України необхідно розуміти так, що кожен, тобто громадянин України, іноземець, особа без громадянства має гарантоване державою право оскаржити в суді загальної юрисдикції рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх рішення, дія чи бездіяльність порушують або ущемлюють права і свободи громадянина України, іноземця, особи без громадянства чи перешкоджають їх здійсненню, а тому потребують правового захисту в суді.

З викладеної правової позиції Конституційного Суду України випливає, що підставою для звернення особи до суду з позовом щодо оскарження рішення, дії чи бездіяльності будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб є наявність у позивача переконання в порушенні його прав або свобод чи в існуванні перешкод у здійсненні цих прав.

Вказаний принцип також закріплений в частині першій статті 5 КАС України , який визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Так, адміністративному суду підсудні спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (п.1 ч.1 ст.19 КАС України).

Виходячи із положень даної норми предметом розгляду в порядку адміністративного судочинства є рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Так, згідно підпункту 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Податкового кодексу України платник податків має право оскаржувати в порядку, встановленому цим Кодексом, рішення, дії (бездіяльність) контролюючих органів (посадових осіб), надані контролюючими органами роз'яснення.

Виходячи з наведеного, платниками податків до суду можуть бути оскаржені рішення, дії, бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які порушують права, свободи та інтереси. Втім, задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті позовні вимоги, які відновлюють фактично порушені права, свободи та інтереси особи у сфері публічно-правових відносин.

Пунктом 61.1 статті 61 Податкового кодексу України визначено, що податковий контроль - це система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Способом здійснення такого контролю є, зокрема, проведення перевірок, в тому числі документальних (підпункт 62.1.3 пункту 62.2 статті 62 Податкового кодексу України).

Згідно з приписами підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Порядок оформлення результатів документальної позапланової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу (п.78.8 ст.78 ПК України).

У разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом п'яти робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення та/або додаткові документи розглядаються контролюючим органом протягом семи робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв'язку з необхідністю з'ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податків (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень та/або додаткових документів, про що такий платник податків зазначає у запереченнях та/або листі про надання додаткових документів в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу (п.86.7 ст.86 ПК України).

Податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків (п.86.8 ст.86 ПК України).

Тобто, за наслідками проведення перевірки та складеного акту перевірки, податковим органом формується податкове повідомлення-рішення, а також акти індивідуальної дії, передбачені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування».

Враховуючи, що податковим органом фактично реалізована його компетенція на проведення перевірки, що підтверджується наданими копіями актів індивідуальної дії прийнятих на підставі висновків акту перевірки, спірні дії щодо викладення посадовими особами своїх доводів в акті перевірки не є такими, що порушують права позивача та інтереси шляхом обмежень у реалізації його прав чи безпідставного покладення на нього необґрунтованих обов'язків, визнання незаконними завершених та реалізованих дій не призведе до поновлення порушеного права позивача, оскільки оскаржувані дії відповідача не є юридично значимими для позивача.

В спірних правовідносинах актом, що має певні правові наслідки, породжує права та обов'язки для платника податків є рішення податкового органу (акт індивідуальної дії), прийняте за результатами проведеної перевірки.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відсутність об'єкту судового захисту в межах спірних правовідносин.

Відповідна правова позиція з цього процесуального питання викладена в численних постановах Верховного суду Касаційного адміністративного суду, наприклад в постанові від 30 березня 2018 року №К/9901/27004/18, від 26 березня 2018 року №К/9001/3448/18 та інших.

Сторони не надали доказів того, що інформаційна довідка від 14 серпня 2017 року №124/21-22-13-06 була реалізована та призвела до певних наслідків для позивача.

Оцінюючи наявні докази, суд дотримується позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч.2 ст.77 КАС України).

Обовязковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визнана джерелом права.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) "Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження".

Вирішуючи питання про застосування ст.13 Конвенції, суд бере до уваги, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Аманн проти Швейцарії» (Заява N 27798/95 п.88) зазначено, що стаття 13 Конвенції вимагає, щоб кожен, хто вважає себе потерпілим внаслідок заходу, який, на його думку, суперечив Конвенції, мав право на засіб правового захисту у відповідному національному органі для вирішення свого спору, а в разі позитивного вирішення - для одержання відшкодування шкоди. Однак це положення не вимагає безумовного досягнення вирішення спору на користь заявника.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.74 КАС України)

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

Позивач належними доказами не підтвердив правомірність своїх вимог.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

В судовому засіданні 16 квітня 2018 року оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Судові витрати розподілити відповідно до приписів ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 2, 6-9, 242-246, 250, 255 КАС України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлено та підписано суддею 18 квітня 2018 р.

Суддя Кузьменко Н.А.

кат. 8