Справа № 541/398/18
Суддя: Куцин В. М.
Дата ухвалення: 2018-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
Справа № 541/398/18
Провадження № 2-а/541/29/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2018 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області

у складі головуючого судді Куцин В. М.

з участю секретаря судового засідання Євдокимової Н. Ю.

розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти №4 Управління патрульної поліції у місті Бровари ОСОБА_2 про визнання протиправною, скасування постанови про адміністративне правопорушення, закриття справи про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за скоєння правопорушення передбаченого ч.3 ст. 121 КУпАП від 11.02.2018 року винесеної Інспектором роти №4 Управління патрульної поліції у місті Бровари ОСОБА_2 та закриття справи про адміністративне правопорушення.

В позові позивач зазначив, що згідно постанови Інспектора роти №4 Управління патрульної поліції у місті Бровари ОСОБА_2О серії БР №034065 від 11.02.2018, на нього накладено адміністративне стягнення за ч. 3 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. Зазначена постанова мотивована тим, що 11.02. 2018 року о 15.00 год. він на автодорозі Київ-Харків 78 км М03 керував транспортним засобом з причіпом Сантей днз. ВІ8554 ХО, який підлягає ОТК та який він своєчасно не пройшов, чим порушив п. 31.3б ПДР України та ст. 35 ЗУ «Про дорожній рух» тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Оскаржувану постанову позивач вважає незаконною та необґрунтованою, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Так, в ст. 35 ЗУ «Про дорожній рух», на порушення якої посилається інспектор зазначено, що обовязковому технічному контролю не підлягають, зокрема, легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них ( крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби, незалежно від строку експлуатації. Він не використовує причіп з метою одержання прибутку, тому причіп не підлягає обовязковому ОТК, наголошує ,що в Україні відсутня класифікація транспортних засобів причіп що позбавляє можливості віднести причіп Сантей 2000 який вироблений в Україні до вантажних транспортних засобів. Крім того Інспектором не взято до уваги його пояснень, розгляд справи в порушення вимог ст. 258 КУпАП проведено протиправно, безпосередньо на місці правопорушення, що також є підставою для скасування постанови. Вважає ,що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП, а постанова про накладення адміністративного стягнення складена інспектором формально,оскільки під час зупинки інспектором йому було повідомлення про скоєння декількох правопорушень однак постанова винесена лише за вищезазначеною статтею.

Посилаючись на викладене, на порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення , позивач просив суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №034065 від 11.02.2018 року про накладення штрафу у розмірі 340,00 грн.та закрити провадження по справі

Ухвалою суду від 21.02.2018 року за клопотанням позивача ухвалено про розгляд справи у спрощеному провадженні з викликом сторін.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд його задовольнити з підстав викладених у позові. Наголошував що постанова є протиправною оскільки суперечить положенням Порядку проведення обовязкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів від 30.01.2012 року якими передбачено, що не підлягають технічному контролю серед іншого причепи які не використовуються з метою отримання прибутку та наголошував що причіп Сантей який він буксирував є легковим причепом. Просив позов задовольнити.

Відповідач, в судове засідання не зявився повторно, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується направленим на адресу суду відзивом на позовну заяву Представника Управління патрульної поліції в місті Борисполі, що не являється стороною по справі та представника відповідача повноваження якого не підтверджені ОСОБА_3

У відповідності до ч. 3 п. 2 ст. 205 КАС України, суд розглядає справу за відсутності належним чином повідомленого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання незалежно від причин неявки.

Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, безпосередньо, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши та оцінивши докази, які є у справі, суд встановив наступне.

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №034065 ОСОБА_1 11.02. 2018 року о 15.00 год. на автодорозі Київ-Харків 78 км М03 керував транспортним засобом Опель Мовано днз ВІ04992 ВХ з причіпом Сантей днз. ВІ8554 ХО, який підлягає ОТК та який він своєчасно не пройшов який підлягає ОТК та який він своєчасно не пройшов, чим порушив п. 31.3б ПДР України та ст. 35 ЗУ «Про дорожній рух» та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 121 КУпАП. ( а.с. 32).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХО 452451 автомобіль Опель Мовано днз. ВІ0492 ВХ - спеціалізований вантажний фургон малотоннажний В.,власником якого є позивач ОСОБА_1 , останній керував вказаним автомобілем 11.02.2018 року.

Зазначений автомобіль позивача пройшов перевірку технічного стану транспортного засобу про що повідомив суду позивач та підтверджується протоколом перевірки стану транспортного засобу 9-18 від 15.01.2018 року.

Як вбачається із Свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії СХО 011353 загальний причіп Сантей 2000, днз. ВІ8554 ХО, 2008 року випуску.

Відповідно до реєстраційної картки ТЗ причіп Сантей 2000 належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі продажу від 12.04.2016 року та

Таким чином, позивач ОСОБА_1 11.02.2018 року керував вантажним автомобілем Опель Мовано днз. ВІ0492 ВХ вантажопідйомністю до 3.5 тонн з причепом Сантей 2000, 2007 року випуску, тобто зі строком експлуатації більше двох років.

Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від «06» березня 2008 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», розяснено, що під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості .

Частиною 1 ст. 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом положень ст.ст. 73, 75, 76 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 121 КУпАП, покладено на органи Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 2-4 ст. 258 КУпАП встановлено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно ч. 5 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до п. 4 розділу І "Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі", затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Таким чином, при притягненні особи до адміністративної відповідальності працівником Національної поліції за ч.3 ст. 121 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається.

В п. 1 Розділу ІІІ "Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі", визначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

У пункті 2 розділу 3 вказаної Інструкції зазначено, що постанови у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема частиною першою статті 121 КУпАП, виносяться на місці вчинення адміністративного правопорушення.

При цьому, положення КУпАП, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення та на які посилається позивач (зокрема ст.ст. 278, 279), на спірні правовідносини не розповсюджуються, оскільки у даному випадку КУпАП передбачає спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності та винесення постанови на місці вчинення правопорушення.

Оспорюючи законність постанови БР №034065 від 11.02.2018 року позивач посилається на те, що причіп Сантей до автомобіля Опель Мовано днз ВІ 0492 ВХ не підлягає обовязковому технічному контролю, оскільки є легковим і не використовується для перевезення пасажирів чи вантажу з метою отримання прибутку.

Пунктом. 31.3 «б» ПДР України передбачено заборону експлуатації транспортних засобів, якщо вони не пройшли обовязковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Відповідно до ст. 35 ЗУ «Про дорожній рух» транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов'язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.Обов'язковому технічному контролю не підлягають:1)легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації; 2)легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років,3)технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України"Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України".

Обов'язковий технічний контроль транспортного засобу передбачає перевірку технічного стану транспортного засобу, а саме: системи гальмового і рульового керування, зовнішніх світлових приладів, пневматичних шин та коліс, світлопропускання скла, газобалонного обладнання (за наявності), інших елементів у частині, що безпосередньо стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища.

Порядок проведення обов'язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України.

Обов'язковий технічний контроль транспортних засобів, призначених для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування та зареєстрованих територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, здійснюють суб'єкти проведення обов'язкового технічного контролю, які мають на правах власності або користування обладнання, що дає змогу перевіряти технічний стан транспортних засобів на відповідність вимогам безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища.

Перелік обладнання, необхідного для одержання права на здійснення обов'язкового технічного контролю транспортних засобів, а також документів, що подаються суб'єктами проведення обов'язкового технічного контролю для одержання такого права, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Періодичність проходження обов'язкового технічного контролю становить: для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що автомобіль Опель Мовано днз. ВІ0492 ВХ вантажопідйомністю до 3.5 тонн яким керував ОСОБА_1 11.02.2018 року є вантажним автомобілем. Причеп Сантей 2000, є причепом до нього 2008 року випуску, тобто зі строком експлуатації більше двох років.

Причеп Сантей 2000, є причепом до вантажного автомобіля вантажопідйомністю до 3,5 т 2008 року випуску, зі строком експлуатації більше двох років, а тому підлягає обовязковому технічному контролю.

На момент складення оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення дані про проходження обовязкового технічного контролю причепа відсутні.

Суд вважає безпідставними твердження позивача, що підставою проходження ОТК транспортними засобами в тому числі причепами є їх використання з метою отримання прибутку, оскільки ч.1 п.2 ст.35 ЗУ Про дорожній рух встановлено три види транспортних засобів що не підлягають обовязковому технічному контролю - 1) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, 2) вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3.5 тонн, 3) причепи до них (тобто до обох вищевказаних видів транспортних засобів ) із строком експлуатації до двох років.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Приймаючи до уваги викладене, враховуючи надані відповідачем докази правомірності винесення постанови серії БР №034065 від 11.02.2018, суд дійшов висновку, що позов є безпідставним та необґрунтованим, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 121,278,283 КУпАП, ст.ст.2,5,9,10,77,90, 241,243-246,255286 КАС України, суд ,-

Ухвалив:

Постанову Інспектора роти №4 Управління патрульної поліції у місті Бровари Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2О серії БР №034065 від 11.02.2018, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. залишити без змін.

Позовну заяву ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови Інспектора роти №4 Управління патрульної поліції у місті Бровари Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2О серії БР №034065 від 11.02.2018, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. та закриття справи про адміністративне правопорушення, залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 4 ст.286 КАС України,апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Згідно пункту 15.5 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

Суддя ОСОБА_4