Справа № 819/477/18
Суддя: Осташ Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2018-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/477/18

18 квітня 2018 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Осташа А. В. за участю секретаря судового засідання Гавіловської Х.М., представника позивача - ОСОБА_1, представника відповідача - Матуса Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області третя особа без заявлення самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Управління Державної казначейської служби України у м.Тернополі про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі - позивач, ОСОБА_3.) звернувся до адміністративного суду з позовом до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області (далі - відповідач, Тернопільське об'єднане УПФУ Тернопільської області), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Управління Державної казначейської служби України у м. Тернополі про зобов'язання Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області сформувати та подати до управління Державної казначейської служби України у м. Тернополі подання про повернення ОСОБА_3 сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 3926,07 грн.

Ухвалою суду від 19.03.2018 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

На виконання вимог ст.ст.159-165 КАС відповідач подав 27.03.2018 відзив на позовну заяву (аркуш справи 29-30).

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 30.01.2018 позивач придбав квартиру на підставі договору купівлі-продажу, що знаходиться за адресою: вул. Бродівська, 53/7, м.Тернопіль. При укладенні договору позивач сплатив збір на обов'язкове пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 3926,07 грн. Позивач придбавав житло вперше, а тому вважає, що відповідно до пункту 9 статті 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» сплатив такий збір безпідставно.

Представник позивача в судовому засіданні просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засідання адміністративний позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні та пояснив, що Пенсійний фонд України не володіє інформацією щодо реєстрації права власності громадян на нерухоме майно, тому не має можливості встановити факти придбання житла фізичними особами вперше. Крім того, представник УПФУ зазначив, що позивач добровільно сплатила збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна і об'єднане управління не вчиняло дій та не приймало рішень щодо зобов'язання позивача сплатити такий збір.

Представник третьої особи УДКСУ у місті Тернополі у судове засідання не прибув, хоча був належним чином повідомлений про місце, дату та час судового розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити в повному обсязі, з наступних підстав та мотивів.

Суд встановив, що 30.01.2018 між ПАТ "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Ріелті-Актив" (продавцем) та ОСОБА_3 (покупцем) було укладено договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Договір купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Ломакіною Л.В. та зареєстрований в реєстрі за № 98 (аркуш справи 10-11). Відповідно до пункту 5 договору купівлі-продажу ціна квартири встановлена в розмірі 392607,00 грн.

Перед укладенням зазначеного договору купівлі-продажу квартири ОСОБА_3 сплатив збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 1 відсотка від вартості придбаного житла - 3926,07 грн відповідно до квитанції ПАТ «АБ»Радабанк» №15229 від 30.01.2018. (аркуш справи 11).

Позивач 02.03.2018 звернувся до Тернопільського об'єднаного УПФУ Тернопільської області із заявою, в якій просив повернути безпідставно сплачений збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 3926,07 грн.

За результатами розгляду даної заяви, 05.03.2018 Тернопільське об'єднане УПФУ Тернопільської області надало відповідь заявнику за № 3475/07 про те, що підстав для повернення збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна в сумі 3926,07 грн немає з посиланням на відсутність у Пенсійного фонду України інформації щодо реєстрації права власності громадян на нерухоме майно (аркуш справи 14).

Не погоджуючись із відповіддю відповідача позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з наступного.

Порядок справляння та використання збору на обов'язкове державне пенсійне страхування визначає Закон України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997 року № 400/97-ВР.

Відповідно до абзацу першого пункту 9 статті 1 даного Закону платниками збору на обов'язкове пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше. Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об'єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

Питання сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій згідно із Законом України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» врегульовані у Порядку сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 року № 1740.

Згідно з пунктом 15-1 Порядку сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Пункт 15-3 Порядку сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій передбачає, що нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

З системного аналізу наведених правових актів слід прийти до висновку, що із загального правила про обов'язковість сплати збору при придбанні нерухомого майна законодавцем встановлено винятки для громадян, які придбавають житло і перебувають на черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно індексний номер 114424320, сформованої 19.02.2018 за результатом розгляду заяв у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є відомості про реєстрацію права власності за ОСОБА_3 квартири за адресою: АДРЕСА_1, яка виникла на підставі договору купівлі-продажу від 30.01.2018 посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Ломакіною Л.В. та зареєстрований в реєстрі за №98 (аркуш справи 12).

Як встановлено судом, згідно з довідки Бюро технічної інвентаризації Підволочиського району від 06.03.2018 №9 ОСОБА_3 згідно даних матеріалів технічної інвентаризації станом на 31.12.2012 нерухомого майна не зареєстровано (аркуш справи 14).

Довідкою філії Тернопільського обласного управління АТ "Ощадбанк" №117.22-33/121 від 12.03.2018, видану ОСОБА_3, підтверджується, що він не включений в списки для приватизації житла за адресою: с. Сухівці, Підволочиський район, Тернопільська область. Житлові чеки не використовував (аркуш справи 15).

Будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували твердження позивача про придбання житла вперше, чи підтверджували б реєстрацію на праві приватної власності за ним будь-якого іншого нерухомого майна та свідчили б про відсутність у нього права на звільнення від сплати збору, відповідачем не надано, судом не здобуто.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що позивач дійсно 30.01.2018 вперше придбав житло за договором купівлі-продажу нерухомого майна - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 і при оформленні документів безпідставно сплатив збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі продажу нерухомого майна в розмірі 3926,07 грн згідно квитанції №15229 від 30.01.2018 на вказану суму.

За встановлених обставин суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають до задоволення.

Частиною другою статті 45 Бюджетного кодексу України передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Відповідно до пункту 5 даного Порядку, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Подання в довільній формі подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Відповідно до пункту 7.2 Порядку ведення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та інших платежів, затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 27.09.2010 № 21-2, яким установлено механізм здійснення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, суми помилково сплачених платежів зараховуються в рахунок майбутніх платежів або повертаються платникам на підставі заяви.

Таким чином, виходячи із встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що збір на обов'язкове державне пенсійне страхування в розмірі 1 відсотка від вартості придбаного нерухомого майна, сплачено помилково, за відсутності обов'язку здійснювати такий платіж, у зв'язку з чим кошти в сумі 3926,07 грн, сплачені при нотаріальному оформленні договору купівлі-продажу вперше придбаного житла, підлягають поверненню. А тому, суд приходить до висновку, що адміністративний позов слід задовольнити повністю.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанова Верховного Суду від 20 лютого 2018 року у справі №819/1730/17 (К/9901/404/17).

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Крім того, представник позивача заявив клопотання про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2000,00 грн.

Відповідно до частин 1, 2 статті 134 КАС України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно із частиною 4 статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

До матеріалів справи представником позивача долучено належні та допустимі докази, які підтверджують розмір понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу (аркуш справи 19-22).

В судовому засіданні представник відповідача заперечив щодо стягнення з них витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

Відповідно до ч.7 ст.134 КАС України обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Підстави для зменшення розміру витрат на оплату послуг адвоката визначені ч.5 ст.134 КАС України.

Всупереч вищенаведених вимог, представник відповідача жодним чином не довів неспівмірність понесених позивачем витрат, а також не навів жодної підстави для зменшення розміру таких витрат.

Суд приходить до висновку, що понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000,00 грн. підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, оскільки обґрунтовані належними доказами.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів позивача та наявність підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Зобов'язати Тернопільське об'єднане Управління Пенсійного фонду України Тернопільської області (46001, м.Тернопіль, вул. Руська, 17, ) сформувати та подати до управління Державної казначейської служби України у м.Тернополі подання про повернення ОСОБА_3 (47876, Тернопільська область, Підволочиський район, с. Сухівці, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) помилково сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 3 926, 07 грн.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Тернопільської області (46001, м.Тернопіль, вул. Руська, 17, ) на користь ОСОБА_3 (47876, Тернопільська область, Підволочиський район, с. Сухівці, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) судові витрати по справі, а саме: судовий збір в сумі 704 грн 80 коп. сплачений згідно квитанції №0.0.987347140.1 від 15.03.2018 та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 квітня 2018 року.

Головуючий суддя Осташ А.В.

копія вірна

Суддя Осташ А.В.