Справа № 638/17291/17
Суддя: Шишкін О. В.
Дата ухвалення: 2018-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2018 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі судді Шишкіна О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області про визнання бездіяльності неправомірною та зобовязання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

14.11.2017 ОСОБА_1 (надалі, також - позивач) звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області, в якому просить визнати бездіяльність ГУПФУ у Харківській області щодо не проведення перерахунку пенсії з 01.01.2016 року відповідно до ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» №900 від 23.12.2015 року, ст.63 ЗУ «Про Пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанов КМУ №988 від 11.11.2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», №947 від 18 листопада 2015 року «Про внесення змін до постанови КМУ від 09.03.2006 року №268» та довідки Ліквідаційної комісії ГУМВС України у Харківській області від 10.10.2017 року №100/31800 - НОМЕР_1 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2016 року протиправною; зобовязати ГУПФУ у Харківській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії відповідно до ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» №900 від 23.12.2015 року, ст.63 ЗУ «Про Пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанов КМУ №988 від 11.11.2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», №947 від 18 листопада 2015 року «Про внесення змін до постанови КМУ від 09.03.2006 року №268» та довідки від 10.10.2017 року №100/31800 - про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2016 року, яка підготовлена Ліквідаційною комісією ГУМВС України у Харківській області, починаючи з 01.01.2016 року без обмеження граничного розміру; стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є пенсіонером органів внутрішніх справ, якому призначена пенсія за вислугою років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Позивач зазначає, що законодавством йому гарантовано право на перерахунок пенсії у зв'язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців та осіб, які мають право на пенсію за вказаним Законом, проте відповідачем протиправно, на підставі наданої позивачем заяви та довідки про розмір грошового забезпечення, не проведено перерахунок та виплату пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-XII (надалі, також - Закон №2262-XII) та постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" за №988 від 11.11.2015 з підстав відсутності виділення додаткових коштів з Державного бюджету.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.11.2017 дану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

Позивачем у зазначений строк недоліки усунуто, відтак ухвалою Дзержинського районного суду від 13.12.2017 року відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, що надійшов на адресу суду 12.01.2018, в якому проти заявлених позовних вимог заперечив з підстав, наведених у відзиві, який міститься в матеріалах справи.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.02.2018 року було зупинено провадження у даній справі до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій справі № Пз/9901/8/18 за позовом Особа 3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 квітня 2018 року провадження по справі відновлено у звязку із набранням зразковим рішенням законної сили.

Відповідно до частини 3 статті 263 КАС України у справах, розгляд яких проводився за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), заявами по суті справи є позов та відзив. Враховуючи, що приписами частини 3 статті 263 КАС України сторони позбавлені права подання відповіді на відзив та заперечення, пояснення, міркування та аргументи, викладені позивачем у відповіді на відзив не можуть бути предметом дослідження судом при розгляді та вирішенні даної справи.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та відзив на позов, встановив таке:

ОСОБА_1, як колишньому працівнику органів внутрішніх справ, призначена та виплачується пенсія за вислугою років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

Позивач, 03.10.2017 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про перерахунок пенсії (а.с.13), надавши одночасно довідку за №100/31800 - НОМЕР_1 від 10.10.17, видану Ліквідаційною комісією ГУМВС України у Харківській області про розмір грошового забезпечення поліцейського за посадою прирівняною до посади, яку займав позивач до виходу на пенсію (а.с.12).

Згідно з листом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області за №2000/К-14 від 13.10.2017, позивачу роз'яснено, що з урахуванням виданої відомством довідки про розмір грошового забезпечення, питання щодо проведення ОСОБА_1 перерахунку та виплати пенсії як колишньому працівнику МВС України у зв'язку із набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 буде проведено після надходження додаткових коштів з Державного бюджету України.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі Закон №2262-ХІІ). Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв'язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Відповідно до частини 4 статті 63 Закону № 2262-XII, в редакції від 01.01.2016, чинній на момент отримання права на перерахунок пенсії, усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону.

Таким чином, підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців та осіб, які мають право на отримання пенсії відповідно до Закону №2262-XII, проведена на підставі рішення суб'єкта владних повноважень, наділеного правом установлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців.

Частиною 1 Постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" від 11.11.2015 №988 встановлено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно довідки за №100/31800 НОМЕР_1 від 10.10.2017 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, виданої Ліквідаційною комісією ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_1, розмір грошового забезпечення за посадою старший викладач-методист навчально-наукового інституту заочного та дистанційного навчання працівників ОСОБА_2 становить: посадовий оклад - 2800,00 грн.; оклад за спеціальним званням підполковник поліції - 2200,00 грн.; надбавка за стаж служби 40% - 2000,00 грн., премія - 6749,50 грн, всього 13149.50 грн.

У відповідності до Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей" від 23.12.2015 № 900-VIII, пункт 15 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" доповнено абзацом другим такого змісту: "За колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб".

Вищевказані зміни до Закону України "Про Національну поліцію" набрали чинності 29.12.2015.

Відповідно до статті 102 Закону України "Про Національну поліцію", пенсійне забезпечення поліцейських здійснюється в порядку та на умовах, визначених Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Оскільки станом на 01.01.2016 грошове забезпечення поліцейських було більшим від грошового забезпечення, розмір якого враховувався при визначенні пенсії ОСОБА_1 як колишньому працівнику органів МВС України, грошове забезпечення поліцейських, яке, за своїми складовими є ідентичним складовим колишніх працівників міліції, але за розміром більшим, є безумовною підставою для перерахунку пенсії позивача, як колишнього працівника органів внутрішніх справ на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 за №988.

Порядок проведення перерахунку пенсій встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. №393" (далі - Порядок №45), яка набрала чинності 20 лютого 2008 року.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 Порядку № 45 перерахунок раніше призначених відповідно до Закону №2262-XII пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у зв'язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством.

На підставі зазначеного в пункті 1 Порядку №45 рішення Кабінету Міністрів України Міноборони, МВС, Мінінфраструктури, СБУ, Служба зовнішньої розвідки, ДПС, Управління державної охорони, Адміністрація Держспецзв'язку, Адміністрація Держприкордонслужби, ДПтС, ДСНС (далі - державні органи) повідомляють у п'ятиденний строк Пенсійному фонду України про підстави перерахунку пенсій військовослужбовцям.

Пенсійний фонд України повідомляє у п'ятиденний строк з моменту надходження інформації від державних органів своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головні управління Пенсійного фонду України) про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку (далі - списки).

Головні управління Пенсійного фонду України складають у десятиденний строк з моменту надходження зазначеної інформації списки за формою згідно із додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

На підставі списків уповноважені органи готують для перерахунку пенсії довідки про розмір грошового забезпечення кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно із додатком 2 та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України.

Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено цим Порядком.

Відповідно до пункту 4 Порядку №45, перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону №2262-XII. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Таким чином, згідно з даними нормами, підставою для перерахунку раніше призначених пенсій відповідно до зазначеного Закону може бути як прийняття Кабінетом Міністрів України відповідного рішення відповідно до пункту 1 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та подання органами, передбаченими цим Порядком, відповідних повідомлень до територіальних органів Пенсійного фонду України, так і заява про перерахунок пенсії, подана пенсіонером особисто. При цьому, наведені дві підстави перерахунку пенсії є самостійними і не суперечать та не виключають одна одну.

Отже, пенсіонер органів внутрішніх справ у разі виникнення підстав для перерахунку пенсії має право самостійно отримати довідку про складові грошового забезпечення та звернутись з відповідною заявою до органу Пенсійного фонду України.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою, зокрема, в постанові від 22 квітня 2014 року в справі № 21-484/а13.

Відповідно до статті 8 Закону №2262-ХІІ, виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно статті 10 зазначеного Закону, обов'язок призначення та виплати пенсій особам, які мають право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону, покладено на органи Пенсійного фонду України.

Згідно з частинами першою та другою статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Частиною першою статті 7 КАС України встановлено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на виплати зі сфери соціального забезпечення було включено до змісту статті 1 Першого протоколу до Конвенції вперше у рішенні від 16 грудня 1974 року у справі "Міллер проти Австрії", де Суд встановив принцип, згідно з яким обов'язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Позиція Суду була підтверджена і в рішенні "Гайгузус проти Австрії" від 16 вересня 1996 року, якщо особа робила внески у певні фонди, в тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що у свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності.

Відповідно до правової позиції Європейського суду у справі "Кечко проти України" від 08.11.2005, в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними. Тобто органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Верховний Суд України у своїх рішеннях неодноразово вказував на те, що відсутність чи скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення будь-яких виплат (постанови Верховного Суду України від 22.06.2010 у справі № 21-399во10, від 07.12.2012 у справі №21-977во10, від 03.12.2010 у справі № 21- 44а10).

Така правова позиція висвітлена в рішенні Верховного Суду по зразковій справі №820/6514/17 від 15.02.2018, а також підтримана Конституційним Судом України у рішеннях від 20.03.2002 № 5-рп/2002, від 17.03.2004 № 7-рп/2004, від 01.12.2004 № 20-рп/2004, від 09.07.2007 № 6-рп/2007, в яких зазначено про неможливість поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету.

З огляду на зазначені положення, суд вважає посилання відповідача на відсутність фінансування як на підставу невиконання покладених на нього функцій, необґрунтованим та недопустимим.

В ході розгляду даної адміністративної справи Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову від 21 лютого 2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (надалі, також - Постанова №103), якою внесено зміни в порядок перерахунку та виплати пенсій особам органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським.

Дана постанова набрала законної сили 24.02.2018.

Відповідно до пункту 3 цієї Постанови передбачено перерахування з 01.01.2016 пенсій, призначених згідно із Законом №2262-ХІІ, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського, враховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, за січень 2016 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 р. № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції".

Виплату перерахованих відповідно до абзацу першого цього пункту пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) проводити з 1 січня 2018 року. Сума перерахованих пенсій для виплати за період з 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2017 р. обчислюється органами Пенсійного фонду України станом на 1 січня 2018 р. та виплачується після виділення коштів на їх фінансування з державного бюджету в такому порядку: з 1 січня 2019 р. по 31 грудня 2019 р. - щомісяця окремою сумою у розмірі 50 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2017 року; з 1 січня 2020 р. - щомісяця окремою сумою у розмірі 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2017 р. та до забезпечення повної виплати розрахованої суми.

Відповідно до пункту 5 Постанови №103 перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) відповідно до пункту 3 цієї постанови проводиться на підставі довідок про розміри грошового забезпечення, поданих Міністерством внутрішніх справ органам Пенсійного фонду України до набрання чинності цією постановою, або довідок, додатково оформлених та поданих відповідно до Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 р., №45.

Крім цього, вказаною Постановою №103 внесені зміни в постанову Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992р. №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей", а також постанову Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Зокрема, згідно із внесеними змінами, пункт 5 постанови Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45, викладено в новій редакції, а саме абзац другий: "Особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) перерахунок пенсії з 1 січня 2016 року проводиться з розміру грошового забезпечення за прирівняною посадою поліцейського, враховуючи оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, за січень 2016 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 р. №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" (Офіційний вісник України, 2015 р., № 96, ст. 3281). Розмір премії визначається у середніх розмірах, що фактично виплачені за відповідною посадою (посадами) поліцейського за січень 2016 року. Подальші перерахунки здійснюються з урахуванням складових грошового забезпечення, передбачених абзацом першим цього пункту."

Як уже зазначалось судом, позивач набув право на перерахунок пенсії з 01.01.2016, відповідно до Закону України від 23 грудня 2015 року №900-VIII "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей".

Згідно із наведеними приписами Постанови №103 позивачу змінено порядок перерахунку пенсії в частині визначення складових грошового забезпечення з прив'язкою за січень 2016 року, а також обмежено обсяг виплат встановленням строку таких виплат (з 2019 - 50% різниці, з 2020 - 100% різниці).

Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України у Рішенні від 9 лютого 1999 року N 21-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначив, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце, положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст.51 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» перерахунок пенсій у зв'язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

З огляду на викладене, не заслуговують на увагу доводи заперечень представника відповідача щодо пропуску позивачем шестимісячного строку звернення до суду із даним позовом.

Також позивач зазначає, що їй було завдано моральну шкоду, яка полягала у суттєвих емоційних стражданнях, які визвали підвищення кровяного тиску, безсоння, головний біль. Протиправні дії відповідача відобразились у свідомості позивача в формі негативних відчуттів (фізичних страждань) та переживань (душевних страждань). Змістом переживань стали: сором, приниження, безпорадність перед свавіллям відповідачів. Завдані позивачеві душевні страждання та повязаний з ними фізичний біль носять довготривалий характер, тому що відповідач порушив її права на отримання пенсії в належному розмірі.

Розмір моральної шкоди позивачем визначено на рівні 10 000 гривень.

Як зазначає позивач, позиція Європейського суду з прав людини в пункті 37 рішення у справі «Недайборщ проти Російської Федерації» (Скарга № 42255/04) від 01 липня 2010 року Суд нагадує свою постійну позицію про те, що заявнику не може бути пред'явлено вимогу про надання будь-якого підтвердження моральної шкоди, яку він поніс (в числі багатьох прикладів, рішення від 15 жовтня 2009 у справі «Антипенков проти Російської Федерації» (Antipenkov v. Russia), скарга № 33470/03, § 82; Постанова Європейського Суду від 14 лютого 2008 у справі «Пшеничний проти Російської Федерації» (Pshenichnyy v. Russia), скарга № 30422 / 03, § 35 1; рішення у справі «Гарабаев проти Російської Федерації (Garabayev v. Russia), скарга № 38411/02, § 113, ECHR 2007-VII (витяги) 2 а також Постанова Європейського Суду від 1 червня 2006 р .) у справі «Грідін проти Російської Федерації» (Gridin v. Russia), скарга № 4171/04, § 20 березня).

Разом із тим, відповідно до статті 56 Конституції України, частини 1 статті 23, частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України, пункту 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обовязковими умовами відшкодування шкоди з державного бюджету, є неправомірність дій відповідного органу та наявність причинно-наслідкового звязку між такими діями та завданою шкодою.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснив, що моральною шкодою є втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Крім того, Верховний Суд України у вищевказаній постанові Пленуму зазначає, що в позовній заяві про відшкодування моральної шкоди повинні бути зазначені обставини того, у чому полягає моральна шкода, якими діями, рішеннями вона завдана та якими доказами вона підтверджена. Факт заподіяння шкоди доводить позивач.

Обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Таким чином, обов'язок доказування спричиненої моральної шкоди, її розміру та інших обставин, покладається на особу, що позивається із таким позовом.

За змістом частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Позивач у позовній заяві вказав, що через бездіяльність відповідача щодо перерахунку його пенсії зазнав душевних страждань, його стосунки у сімї, з оточуючими погіршились через нервування, також погіршилось самопочуття через неможливість захистити порушене право.

Суд бере до уваги, що позивач не надав жодного доказу на підтвердження погіршення самопочуття та на підтвердження причинного зв'язку між бездіяльністю відповідача та завданням моральної шкоди (у вигляді розладів здоров'я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань тощо); відповідач визнав право позивача на перерахунок, пославшись лише на перенесення терміну перерахунку через відсутність грошових коштів, з відповіддю на заяву позивача не зволікав; можливість захисту порушеного права у позивача наявна, про що свідчить заявлений ним позов до суду; сам лише факт порушення прав позивача не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди, оскільки моральна шкода має бути обов'язково підтверджена належними та допустимими доказами, тому приходить до висновку про необґрунтованість позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди.

Посилання позивача на позицію Європейського суду з прав людини, які викладені у рішеннях «Недайборщ проти Російської Федерації», «Антипенко проти Російської Федерації», «Пшеничний проти Російської Федерації», «Гарабаєв проти Російської Федерації», «Мельниченко проти України» згідно з якою заявнику не може бути предявлено вимогу про надання будь-якого підтвердження моральної шкоди, яку він поніс, оскільки при наявності встановленого факту порушення прав заявника моральна шкода наявна і констатується судом, є безпідставним, оскільки вказана правова позиція застосовується при стягненні моральної шкоди відповідно до статті 41 «Справедлива сатисфакція» Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у справах, що розглядаються Європейським судом з прав людини. При цьому Європейський суд з прав людини констатував, що він не застосовує принципів, визначених національним законодавством. Вказане свідчить, що національне законодавство може по-іншому врегулювати відносини щодо компенсації моральної шкоди.

Суд також звертає увагу, що виходячи із принципу диспозитивності адміністративного судочинства при розгляді та вирішенні даної адміністративної справи суд застосував вимоги Закону України від 09 квітня 1992 року №2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", Закону України від 23 грудня 2015 року №900-VIII "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей", постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", постанови Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", в редакції, яка діяла на момент виникнення та вирішення даних спірних правовідносин, а також врахував правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні від 15.02.2018 за результатами розгляду зразкової справи №Пз/9901/8/18 820/6514/17.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суду шляхом зобов'язання відповідача подати в установлений судом термін звіт про виконання судового рішення, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 382 КАС України встановлено, що суд, який ухвалив рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Таким чином, вказаною статтею КАС України встановлено право, а не обов'язок суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов'язати суб'єкта владних повноважень, проти якого ухвалено рішення, подати у встановлений судом строк звіт про його виконання.

Проаналізувавши обставини справи, суд не вбачає достатніх підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення по вказаній адміністративній справі.

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволення позовних вимог. Відтак, підлягають стягненню з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 128 грн.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 122, 139, 241-246, 250, 255, 263, 290, 291, 295, 297, 299, підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області про визнання бездіяльності неправомірною та зобовязання до вчинення дій задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не проведення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2016 року відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей № 900 від 23 грудня 2015 року, ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»», постанов Кабінету міністрів України №988 від 11 листопада 2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», № 947 від 18 листопада 2015 року «Про внесення змін до постанови Кабінету міністрів України від 09 березня 2006 року №268» та на довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії за №100/31800 - від 10.10.2017, виданої Ліквідаційною комісією ГУМВС України в Харківській області.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2016 року без обмеження граничного розміру на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей № 900 від 23 грудня 2015 року, ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»», постанов Кабінету міністрів України №988 від 11 листопада 2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», № 947 від 18 листопада 2015 року «Про внесення змін до постанови Кабінету міністрів України від 09 березня 2006 року №268» та на довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії за №100/31800 - від 10.10.2017, виданої Ліквідаційною комісією ГУМВС України в Харківській області з врахуванням:

посадового окладу - 2800,00 грн.;

окладу за спеціальним званням - 2000,00 грн.;

надбавки за вислугу років 40% - 2000,00 грн.;

премії 6149,50 грн.

виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії починаючи з 01.01.2016.

У задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди - відмовити.

У встановлені судового контролю за виконанням рішення суду шляхом зобовязання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області подати у встановлений судом строк з моменту набрання рішення законної сили про виконання рішення суду відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 128 (сто двадцять вісім) гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Шишкін О.В.