Справа № 335/15165/17
Суддя: Рибалко Н. І.
Дата ухвалення: 2018-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2018 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: Рибалко Н.І.,

за участі секретаря судового засідання Мереуци М.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора ВБДР Управління патрульної поліції м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом інспектора ВБДР Управління патрульної поліції м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, зазначивши наступне.

29 листопада 2017 року о 13 годині 40 хвилин, перебуваючи під час виконання трудових обовязків з керування автобусом Богдан-А091 № НОМЕР_1, позивач підїхав до вулиці проспект Металургів 2-б, та був зупинений відповідачем, який підійшов до позивача та попросив надати документи, які відразу були надані.

Через певний час документи позивачу було повернено вже з постановою у справі про адміністративне правопорушення, де зазначалося порушення, які нібито полягали у здійсненні зупинки позивачем другим рядом, а також перевезенні пасажирів технічно несправним автобусом, а саме з тріщиною на лобовому склі зліва, чим нібито порушено ДСТУ 3649:2010. За це позивача було відразу притягнено до відповідальності за ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 122, ст. 36 КУпАП.

Позивач у позові зазначає, що тріщина на лобовому склі не могла стати причиною для зупинки транспортного засобу через те, що відповідно до Правил дорожнього руху вона не заважає керуванню. У ДСТУ 3649.2010 зазначено, що заборонені сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників на вітровому склі КТЗ. Але тріщина знаходиться поза зони їх роботи, а, отже порушення відсутнє. Позивачем не порушувались будь-які правила дорожнього руху під час здійснення перевезення пасажирів. Отже, на думку позивача відсутні навіть причини для того, щоб зупинити транспортний засіб. Також, позивач посилається на те, що відповідачем самим було зупинено транспортний засіб позивача у другому ряду, тобто позивач здійснив зупинку саме у цьому місці через вказівку представника патрульної поліції. У цьому випадку не можна казати про порушення позивачем правил дорожнього руху, тому що зупинка була здійснена не з його волі, а на вимогу відповідача.

Також позивач зазначає, що при розгляді справи інспектором були допущені порушення його прав, передбачених КУпАП щодо процедури розгляду справи. З наведених підстав просить суд - постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 375151 від 29.11.2017 року скасувати, провадження у справі - закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити.

Належно повідомлений про час та місце розгляду справи відповідач в судове засідання не зявився.

Справа розглядається у відповідності до ч.3 ст. 194 КАС України, на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі ст. 229 КАС України, фіксування судового процесу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини.

Відповідно до ст. 288 КУпАП, постанову про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у районний суд у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим кодексом.

Судом встановлено, що згідно що постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №375151 від 29.11.2017 року ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.121, ч.1 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді 680,00 грн.

Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають з права особи оскаржити рішення субєкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

В постанові у справі про адміністративне правопорушення серії АР №375151 від 29.11.2017 року зазначено, що позивач порушив п.п. ДСТУ 3649:2010, у звязку з чим позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.121, ч.1 ст.121 КУпАП. Окрім порушення п.п. ДСТУ 3649:2010 в постанові серії АР №375151 від 29.11.2017 не зазначено, що позивач порушив ПДР України.

ДСТУ 3649:2010 "Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання".

Частина 1 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Частина 2 ст. 121 КУпАП передбачає відповідальність за порушення водіями транспортних засобів, що працюють у режимі маршрутних таксі, правил зупинки під час здійснення посадки (висадки) пасажирів.

Відповідач у постанові АР №375151 від 29.11.2017 року зазначає, що позивач порушив п.п. ДСТУ 3649:2010, проте доказів на підтвердження цього факту не надає, як і доказів на підтвердження порушення позивачем правил зупинки під час здійснення посадки (висадки) пасажирів.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За нормою ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач в судове засідання не з'являвся, будь-яких доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові не надав, не спростував твердження позивача, що він не порушував п.п. ДСТУ 3649:2010 та здійснив зупинку не з волі позивача, а на вимогу відповідача.

При цьому, згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи, що відповідачем не було доведено належними, достатніми та допустимими доказами, що позивач порушив п.п. ДСТУ 3649:2010 та здійснив зупинку у другому ряді.

Так єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення.

Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядати як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Будь-яких доказів вчинення позивачем адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.121, ч.1 ст.121 КУпАП відповідачем до суду не надано.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем в порушення вимог ст. 77 КАС України не надано доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови.

Оскільки доказів відповідачем не надано, то суд, враховуючи презумпцію невинуватості, закріплену КУпАП та Конституцією України, виходить з того, що показання позивача з приводу конкретних обставин його дій на дорозі не спростовані і відповідають дійсності, і у такому випадку не доведено наявність складу адміністративного правопорушення, за яке позивач притягнутий до відповідальності, у звязку з чим постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора ВБДР Управління патрульної поліції м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову інспектора ВБДР Управління патрульної поліції м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 від 29.11.2017 рокусерії АР №375151 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122, ч.2 ст.121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680,00 грн., справу про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Н.І.Рибалко