Справа № 826/913/18
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2018-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

20 квітня 2018 року № 826/913/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Катющенка В.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті

Києві

про зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, у якому просить суд:

- зобов'язати Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м.Києві провести ОСОБА_1 індексацію пенсії відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» з урахуванням індексу інфляції по Україні за період з січня 2014 року по жовтень 2017 року включно 224,4%;

- зобов'язати Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м.Києві провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу на рівні 1,35%.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він перебуває на обліку у Правобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м.Києві. 29 листопада 2017 року його представник звернувся до відповідача з заявою, в якій просив повідомити про здійснену індексацію пенсії щомісячно, відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», починаючи з 01.01.2014.

18 грудня 2017 року відповідач листом № ш85/01/Б-2243 повідомив позивача, що індексація його пенсії не проводиться, оскільки він має статус працюючого пенсіонера. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними. Крім того, позивач вважає порушенням з боку відповідача застосування з 01.10.2017 при розрахунку його пенсії величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1%.

Ухвалою суду від 22.01.2018 відкрито провадження у даній адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи.

19.03.2017 відповідач на адресу суду надав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, мотивуючи тим, що вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не відповідають законодавству.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що позивач перебуває на обліку в Правобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м.Києві та отримує пенсію за віком.

29.11.2017 представник позивача звернувся до Правобережного об'єднаного управлінні Пенсійного фонду України в м.Києві з заявою, в якій просив повідомити про здійснену ОСОБА_1 індексацію пенсії помісячно з 01.01.2014 по день звернення, до якої було додано лист Державної служби статистики України про індекси споживчих цін № 15.2-20/1990ПІ.

Листом від 18.12.2017 за №ш85/01/Б-2243 Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м.Києві повідомило позивача про те, що індексація пенсії не проводилась, оскільки згідно матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 працює з 01.10.2002 у Всеукраїнській благодійній організації «Час життя плюс». Індексація доходів працюючого населення провадиться за основним місцем роботи й тільки після індексації заробітної плати настають підстави для індексації пенсії.

Крім того, в листі зазначено, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» №2148-VIII від 03.10.2017 проведений перерахунок пенсії позивача автоматизованим способом за допомогою програмного забезпечення з 01.10.2017, а саме осучаснення заробітної плати із використанням єдиного показника середньої заробітної плати в Україні, який використовується для призначення та перерахунку пенсії в 2017 році на рівні 3764,40 грн. та зменшення величини оцінки страхового стажу до 1%, з якого обчислена пенсія.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з позовом про зобов'язання вчинити певні дії.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, у тому числі пенсії та оплата праці (грошове забезпечення) (частина 1 статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»).

Згідно зі статтею 4 вказаного Закону індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться з наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація доходів працюючого населення проводиться за основним місцем роботи.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників, визначаються Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 року (далі по тексту - Порядок № 1078).

Пунктом 9 Порядку № 1078 в редакції, чинній на час звернення позивача до відповідача та надання йому відповіді, передбачено, що працюючим пенсіонерам в першу чергу індексується сума оплати праці. Індексація пенсії, щомісячного довічного грошового утримання, що виплачується замість пенсії, проводиться після індексації суми оплати праці на підставі виданої підприємством, установою або організацією, де працює пенсіонер, довідки, в якій зазначається розмір його оплати праці, проіндексована її сума і сума індексації.

У всіх випадках загальний дохід працюючого пенсіонера, який підлягає індексації, не повинен перевищувати прожиткового мінімуму, встановленого для працездатної особи.

Підприємства, установи та організації зобов'язані у двотижневий строк після проведення індексації оплати праці подавати органам, які призначають і виплачують пенсію, інформацію про розмір оплати праці працюючого пенсіонера, проіндексовану її суму та суму індексації. На підставі поданої інформації органи, які призначають і виплачують пенсію, державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам, щомісячне довічне грошове утримання, що виплачуються замість пенсії, здійснюють перерахунок сум індексації пенсій, державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам, щомісячного довічного грошового утримання, що виплачуються замість пенсії.

У разі звільнення пенсіонера з роботи власник або уповноважений ним орган подає відповідну довідку органу, який призначає і виплачує пенсію, державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам, щомісячне довічне грошове утримання, що виплачуються замість пенсії, для проведення індексації зазначених виплат згідно з цим Порядком.

Після звільнення пенсіонера з роботи обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації пенсії здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення його пенсії.

Таким чином, у випадку коли пенсіонер є працюючим індексація його доходів проводиться спочатку за основним місцем роботи в межах сум прожиткового мінімуму для працездатної особи. В першу чергу індексується його сума оплати праці й лише після цього можливе проведення індексації пенсії (в межах прожиткового мінімуму для працездатної особи, тобто, якщо дохід пенсіонера за місцем роботи проіндексований виходячи з розміру оплати праці, меншому ніж вказаний прожитковий мінімум) на підставі виданої підприємством, установою або організацією, де працює пенсіонер, довідки, в якій зазначається розмір його оплати праці, проіндексована її сума і сума індексації. При цьому особа надає до органу, що призначає пенсію, документи, що засвідчують відповідні відомості про звільнення (копію трудової книжки із записом про звільнення та /або копію цивільно-правового договору).

З матеріалів справи вбачається, що у заяві від 10.06.2013, яку позивач подавав до управління для призначення пенсії, зазначено, що на час звернення за призначенням пенсії він працював.

Факт роботи позивача також підтверджується наявними у матеріалах справи розпорядженням від 20.06.2013 та записом у трудовій книжці.

Щодо посилань позивача в позовній заяві на частину 2 статті 6 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», якою передбачено, що індексація проводиться в порядку, передбаченому Кабінетом міністрів України, та яку визнано неконституційною Рішенням Конституційного Суду № 10-рп/2008 від 22.05.2008, суд зазначає наступне.

Дійсно рішенням Конституційного Суду № 10-рп/2008 від 22.05.2008 було визнано не конституційними зміни, внесені в статтю 6 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», але відповідно до пункту 2.21 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у разі звільнення (припинення діяльності, пов'язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування) особа повідомляє орган, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії про дату звільнення (припинення діяльності, пов'язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування) шляхом подання заяви.

Крім того, суд зазначає, що самі положення Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Кабінетом Міністрів України №1078 від 17.07.2003, є чинними та відповідають положенням Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» саме в частині взаємодії при обчисленні пенсії працюючих пенсіонерів.

До того ж, рішення Конституційного Суду № 10-рп/2008 від 22.05.2008 мотивовано виключно незаконністю внесення змін в Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Суд зазначає, що згідно діючого законодавства первинна індексація доходів особи проводиться спочатку за основним місцем роботи.

Згідно наданих Правобережним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України відзиву на позов та матеріалів пенсійної справи, ОСОБА_1 значився працюючим та індексація пенсії йому не проводилась.

Інформація про розмір оплати праці та проіндексовану її суму позивачем до управління не надавались.

Враховуючи відсутність у відповідача на момент звернення позивача з заявою інформації про його звільнення з роботи та відсутність відповідної довідки підприємства про розмір оплати праці працюючого пенсіонера, в якій зазначається розмір його оплати праці, проіндексованої її суми та суми індексації, у Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України були відсутні підстави для проведення індексації пенсії позивачу, а тому адміністративний позов в частині позовних вимог про зобов'язання відповідача провести ОСОБА_1 індексацію пенсії відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» з урахуванням індексу інфляції по Україні за період з січня 2014 року по жовтень 2017 року включно 224,4% не підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу на рівні 1,35%, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що листом від 18.12.2017 за №ш85/01/Б-2243 Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м.Києві повідомило позивача про те, що страховий стаж становить 41 рік 4 місяці 15 днів. Коефіцієнт стажу при кратності 1,35 становив 0,55800. Розмір пенсійної виплати до 01.10.2017 складав 3629,12 грн. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України що підвищення пенсій» №2148-VIII від 03.10.2017 проведений перерахунок пенсії позивача автоматизованим способом за допомогою програмного забезпечення з 01.10.2017, а саме осучаснення заробітної плати із використанням єдиного показника середньої заробітної плати в Україні, який використовується для призначення та перерахунку пенсії в 2017 році на рівні 3764,40 грн. та зменшення величини оцінки страхового стажу до 1%, з якого обчислена пенсія. Отже, після здійснення перерахунку з 01.10.2017, коефіцієнт страхового стажу становить 0,41333, а загальний розмір пенсії позивача складає 4260,76 грн.

Частиною першою статті 9 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" 1058-ІV від 09 березня 2003 року (далі - Закон №1058-ІV) передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону №1058-ІV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Коефіцієнт страхового стажу - величина, що визначається відповідно до цього Закону для обрахування страхового стажу при обчисленні розміру пенсії у солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 отримує пенсію за віком.

Згідно статті 27 Закону № 1058-IV розмір пенсії за віком визначається за формулою: П=Зп х Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Частиною 1 статті 25 Закону № 1058-IV передбачено, коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п'яти знаків після коми за формулою:

Кс= (См*Вс)/100%*12

Кс - коефіцієнт страхового стажу;

См - сума місяців страхового стажу;

Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%.

Як вбачається з матеріалів справи, з урахуванням наведених норм при призначенні пенсії позивачу для обчислення розміру його пенсії враховано коефіцієнт страхового стажу з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%.

У зв'язку з проведенням пенсійної реформи 03.10.2017 прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» за № 2148-VIII (далі Закон № 2148-VIII), положення якого стосовно внесення змін до статті 25 Закону № 1058-IV набрали чинності з 11.10.2017.

В силу частини 4-3 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абзацу першого цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 1 грудня 2017 року Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", збільшений на 79 гривень.

Відповідно до частини 4-4 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.

Судом встановлено, що пенсія призначена позивачу відповідно до Закону №1058-ІV до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", а тому остання підлягає перерахунку з 1 жовтня 2017 року з врахуванням частини 4-3 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідно до наведених норм розмір перерахованої ОСОБА_1 пенсії з 01.01.2017 визначено на підставі коефіцієнту страхового стажу позивача з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1%, а не з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1,35%, оскільки було внесено відповідні зміни до законодавства.

У зв'язку з наведеним, розмір перерахованої пенсії позивачу був збільшений з 3629,12 грн. і після перерахунку склав 4260,76 грн., в тому числі: 4196,32 грн. - основний розмір пенсії (результат множення коефіцієнта страхового стажу 0,41333 з врахуванням величини оцінки страхового стажу 1% на осучаснений заробіток 10152,47 грн., отриманий множенням індивідуального коефіцієнта заробітної плати 2,69697 на показник середньої заробітної плати по Україні за 2016 рік в розмірі 3764,40 грн.); 64,44 грн. - доплата за понаднормовий стаж.

Необхідно зазначити, що при зменшенні величини оцінки одного року страхового стажу з 1,35% до 1% одночасно було підвищено розмір середньої заробітної плати, який використовується при обчисленні пенсій. З 01.10.2017 року перерахунок раніше призначених пенсій здійснено із використанням показника середньої заробітної плати на рівні 3764,40 грн.

Відтак вказані зміни не погіршили умов отримання пенсії позивачем.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні «Велікода проти України» від 03.06.2014. В зазначеному рішенні Суд вказав, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими, а відповідач, в свою чергу, при перерахунку пенсії позивача правомірно застосував показники середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %, як це передбачено ч.4-3 в Прикінцевих положень Закону №1058-ІV, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (03142, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.П. Катющенко