Справа № 804/1506/18
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2018-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 квітня 2018 року Справа № 804/1506/18
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Боженко Н.В. розглянувши у спрощеному (письмовому) провадженні в м.Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач) в якому просила:
- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Дніпропетровській області як правонаступника Центрального ОУПФУ в м. Дніпрі, щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні в бік збільшення перерахунку призначеного раніше щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням 1/12 посадового окладу, як частини щорічної допомоги на оздоровлення, за заявою ОСОБА_1 від 03.10.2017 року відповідно до Закону України Про судоустрій і статус суддів від 07.07.2010 року № 2453-VI та від 02.06.2016 року № 1402-VIІІ, Рішенням Конституційного Суду України від 08.06.2016 року № 4-рп/2016;
- зобовязати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області перерахувати в бік збільшення та виплачувати ОСОБА_1 починаючи з 03.10.2017 року щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в сумі 27 455,40 грн. з розрахунку 90% щомісячної винагороди працюючого судді, повний розмір якої згідно довідки Апеляційного суду Дніпропетровської області № 7-282-С від 12.09.2017 року становить 30 506,67 грн., до складу якого входить 1/12 посадового окладу в сумі 1 466,67 грн., як частини щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі щомісячного окладу судді 17 600,00 грн., з урахуванням проведених з 03.10.2017 року виплат без обмеження його граничного розміру.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03.10.2017 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням допомоги на оздоровлення, на підставі довідки № 7-282-С від 12.09.2017 року, проте відповідачем у визначений законодавством термін не було надано жодної відповіді на вказану заяву, з огляду на що, ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним адміністративним позовом.
Ухвалою суду від 03.03.2018 року у даній справі відкрито провадження, та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Протягом наданого терміну представником відповідача було подано письмовий відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого було зазначено, що відповідно до ст. 135 Закону України Про судоустрій та статус суддів від 02.06.2016 року допомога на оздоровлення не входить до складу суддівської винагороди. Таким чином, немає законних підстав для здійснення перерахунку довічного грошового утримання на підставі довідки № 7-282-С від 12.09.2017 року.
23 квітня 2018 року на адресу суду надійшли додаткові документи від відповідача, які були долучені судом до матеріалів справи, а саме: копія заява ОСОБА_1 про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання від 18.09.2017 року, копія відмови органу ПФУ у здійсненні перерахунку від 13.10.2017 року №285.
З огляду на вказане, виходячи з положень п. 2 ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративна справа розглянута у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у квітні 1988 року з посади заступника голови Дніпропетровського обласного суду ОСОБА_1 вийшла на пенсію.
Щомісячне довічне грошове утримання за постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.01.2009 року ОСОБА_1 було призначено УПФУ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська в розмірі 90% грошового утримання судді.
18 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення згідно довідки № 7-282-С від 12.09.2017 року.
Листом від 13.10.2017 року № С 285 позивачу відмовлено в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, оскільки включити матеріальну допомогу до суддівської винагороди, з якої обчислено пенсію позивача, немає законних підстав.
Вважаючи, свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Частиною 4 ст. 43 Закону України від 15 грудня 1992 року № 2862-XII Про статус суддів (далі - Закон № 2453-VI) (у редакції, чинній на момент призначення позивачеві довічного грошового утримання) визначено, що судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді.
Відповідно до ст. 135 Законі України від 02 червня 2016 № 1402-VIII Про судоустрій і статус суддів (у редакції, чинній на момент звернення позивача з заявою про перерахунок розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці) суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: вислугу років; перебування на адміністративній посаді в суді; науковий ступінь; роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці.
Аналогічні правові норми закріплені у Законі України від 02 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», який набрав чинності 30 вересня 2016 року і діяв на час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про перерахунок призначеного йому утримання.
При цьому, спеціальним законом, який регулює питання призначення щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, чітко визначено склад суддівської винагороди, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, до якого не входить матеріальна допомога на оздоровлення.
Таким спеціальним законом на даний час є Закон України Про судоустрій і статус суддів.
Посилання позивача на статтю 2 Закону України Про оплату праці, пункт 2.3.3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 року № 5, згідно яких матеріальна допомога на оздоровлення повинна включатися до складу суддівської винагороди є безпідставним, оскільки спеціальним законом, яким в даному випадку є Закону України Про судоустрій і статус суддів, визначено, що суддівська винагорода не може визначатися іншими нормативно-правовими актами, ніж цей Закон.
Також, є безпідставним застосування до спірних правовідносин висновків Верховного Суду України, викладених в постановах від 20 лютого 2012 року № 21-430а11 та від 06 листопада 2013 року № 21-350а13 про те, що матеріальна допомога на оздоровлення входить до системи оплати праці, є складовою заробітної плати, з неї нараховується та сплачується страховий внесок або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а тому її розмір враховується в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії та щомісячного грошового утримання, оскільки предметом позову у зазначених справах є перерахунок пенсії державних службовців, призначених на підставі статті 37 Закону України Про державну службу, а в даному випадку предметом позову є перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, при цьому спеціальним законом визначено склад суддівської винагороди, який застосовується при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Посилання на положення статті 66 Закону України Про пенсійне забезпечення та статті 41 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, згідно яких отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких фактично були нараховані та сплачені страхові внески або збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, враховується у заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати є безпідставним, оскільки застосування цих норм можливе у разі призначення пенсії, а не щомісячного довічного грошового утримання, яке визначено спеціальним законом - Законом України Про судоустрій та статус суддів.
Таким чином, матеріальна допомога на оздоровлення не входить до складу суддівської винагороди, з якої обчислюється щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, що вказує на правомірність дій відповідача та необґрунтованості позовних вимог про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення.
Аналогічної правової позиції дотримується і Верховний Суд у постановах від 27.02.2018 року у справі № 738/1343/17 та від 20.03.2018 року у справі № 749/951/17.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Враховуючи зазначене, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України дійшов до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_2 необхідно відмовити повністю.
Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у звязку з відмовою позивачу в задоволенні позову понесені ним судові витрати, повязані зі зверненням до суду, не відшкодовуються.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення складено у повному обсязі 23.04.2018 року.

Суддя ОСОБА_3