Справа № 462/1283/18
Суддя: Гедз Б. М.
Дата ухвалення: 2018-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 462/1283/18
Провадження № 2-а/462/105/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2018 року Залізничний районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Гедз Б.М.

з участю секретаря Рущак Т.О.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними дій та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправними дій поліцейського ОСОБА_3, які полягали у відмові в задоволенні клопотання про реалізацію права на користування правовою допомогою під час розгляду справи та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 304870 від 23.02.2018 року про притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП і надіслати справу на новий розгляд до Управління патрульної поліції м. Львова ДПП. Позов обґрунтовує тим, що 23.02.2018 року його притягнено до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 грн. та винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серія ЕАА № 304870 за те, що він 23.02.2018 року о 23.43 год. на вул. Івана ОСОБА_4 ОСОБА_3, керуючи автомобілем марки Опель д.н.з. RJA58356, не виконав вимоги дорожнього знаку 3.21 «Вїзд заборонено» та здійснив вїзд в зону дії знаку, чим порушив вимоги п. 8.4в ПДР України. Вважає винесену постанову протиправною, внаслідок допущення відповідачем грубих порушень під час здійснення провадження в справі про адміністративне правопорушення, оскільки поліцейський ОСОБА_3 безпідставно відмовив йому у реалізації права на отримання правової допомоги, а також не надав доказів вчинення правопорушення. Оскільки проти вчинення правопорушення він заперечував, відповідач зобовязаний був попередньо скласти протокол про адміністративне правопорушення, однак цього не зробив. Тому, дії останнього просить визнати неправомірними, постанову скасувати.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним, просив позов задовольнити в повному обсязі.

Управління патрульної поліції у м.Львові ДПП, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, не забезпечив явку в судове засідання свого представника.

Представник відповідача в судове засідання не прибули, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. При цьому, в силу вимог ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково виходячи з наступного.

З постанови серії ЕАА № 304870 від 23.02.2018 року, копія якої долучена до матеріалів справи (а.с.2), вбачається, що ОСОБА_2 притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 грн., за те, що він 23.02.2018 року о 23.43 год. на вул. Івана ОСОБА_4 ОСОБА_3, керуючи автомобілем марки Опель д.н.з. RJA58356, не виконав вимоги дорожнього знаку 3.21 «Вїзд заборонено» та здійснив вїзд в зону дії знаку, чим порушив вимоги п. 8.4в ПДР України.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 245 КУпАП є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Дорожній знак 3.21 ПДР України «Вїзд заборонено» забороняє в'їзд усіх транспортних засобів

Згідно п. 8.4в ПДР України заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

За правилами ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч вимогам цієї норми, відповідачем не подано жодного доказу на підтвердження тієї обставини, що позивач здійснив вїзд в зону дії знаку 3.21ПДР України.

Отже, норми КАС України покладають на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльність та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів, невиконання відповідачем свого обов'язку довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, свідчить про достовірність повідомлених позивачем обставин і не викликає у суду обґрунтованого сумніву.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, ЄСПЛ у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов'язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Таким чином, суд вважає такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться у постанові про адміністративне правопорушення, виходячи з того, що сама по собі постанова, за відсутності інших доказів вини, не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства», оскільки відомості, зазначені в постанові, не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Крім того, за правилами ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити в тому числі відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Таких відомостей оскаржувана постанова не містить, що в сукупності, характеризує її як незаконну та вказує на обґрунтованість позовних вимог.

Тому, оскаржувана постанова як така, що винесена з грубим порушенням норм матеріального і процесуального права не може залишатись в силі та підлягає скасуванню, а позов відповідно, задоволенню, оскільки в діях позивача відсутні подія та склад адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За правилами п. 3 п. 3 ст. 286 КУпАП, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відтак, законодавством не передбачено можливість визнання неправомірними дій інспектора поліції судом, а тому позовна вимога про визнання неправомірними дій поліцейського ОСОБА_3 не підлягає до задоволення.

Враховуючи наведене, позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 20, 44, 47, 77, 241, 243-246, 271, 286 КАС України, ст. ст. 9, 17, 18, 33, 122, 247, 268, 283, 286 КУпАП, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ЕАА № 304870 від 23.02.2018 року у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити у звязку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя: (підпис) ОСОБА_5

З оригіналом згідно.

Суддя: Б.М.Гедз