Справа № 804/830/18
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2018-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 березня 2018 року Справа № 804/830/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Дєєва М.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області
про визнання протиправною бездіяльність та зобовязання вчинити певні дії, -
31.01.2018 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Павлоградського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, в якому просить:
- визнати бездіяльність Павлоградського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо не зарахування періодів роботи до загального та пільгового стажу роботи та відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» протиправною;
- скасувати рішення Комісії Павлоградського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області від 06.11.2017 року № 294 про відмову у призначенні пенсії за віком згідно ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з урахуванням вимог ст. 14 ЗУ «Про пенсійне забезпечення»;
- зобовязати Павлоградське обєднане управління Пенсійного фонду Дніпропетровської області зарахувати період роботи в ПАТ ДТЕК «Шахта» «Комсомолець Донбасу» до загального стажу роботи з 01.10.2014 по 30.06.2015, з 01.12.2016 по 34.03.2017 р. та до пільгового стажу роботи період роботи з 07.10.2002 по 15.03.2017 рік;
- зобовязати Павлоградське обєднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області призначити пенсію за віком на пільгових умовах згідно ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з урахуванням вимог ст. 14 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» відповідно до заяви про призначення пенсії від 31.10.2017 року;
- зобовязати Павлоградське обєднаного управління Пенсійного фонду Дніпропетровської області прийняти до виконання довідки про заробітну плату видані ВП «Шахтоуправління 17 парт їзду « ДП «Шахтарськантрацит» від 21.07.2014 року № 597к, від 18.07.2014 № 17/19/76 321-1, довідки про заробіток видані ВП ТОВ «Фірма «Карбон» від 18.07.2014 № 87, 88, та довідки видані ВСП «Управління допоміжного виробництва» від 18.07.2014 № 17/19/76 856-2, від 18.07.2014 № 17/19/76 856-4 для обчислення розміру пенсії.
В обґрунтування своїх вимог позивач, зазначив, що звернувся до відповідача із заявою та всіма необхідними документами про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, проте відповідачем було надано відмову, у звязку з тим що не вистачає пільгового стажу, при цьому не зарахувавши до загального стажу періоди роботи на ПАТ «Шахта» «Комсомолець Донбасу» за періоди роботи з 01.10.2014 року по 30.06.2015 року, з 01.12.2016 року по 31.03.2017 року та до пільгового стажу роботи період з 07.10.2002 року по 15.03.2017 року. Позивач вважає вказану відмову необґрунтованою та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, у звязку з чим просив суд позовні вимоги задовольнити.
06.02.2018 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду було відкрито спрощене позовне провадження.
22.02.2018 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду було замінено відповідача його правонаступником, а саме: Павлоградське обєднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області на Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Представником відповідача, було надано до суду відзив, відповідно до якого проти задоволення позову заперечував та у якому зазначено, що надана відповідачем відмова є обґрунтованою та прийнята у відповідності до вимог чинного законодавства, оскільки позивачем не було надано уточнюючу пільгову довідку за період роботи на ПАТ «Шахта «Комсомолець Донбасу» з 07.10.2002 року по 15.03.2017 року та з інформації наявній в трудовій книжці позивача відсутня інформація про проведення атестації робочого місця за період з 07.10.2002 року по 02.12.2015 року, у звязку з чим відсутні підстави для зарахування до пільгового стажу вищевказані періоди роботи.
За приписами п. 4 ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо стягнення грошових сум, що ґрунтуються на рішеннях суб'єкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження та сума яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно з ч. 2 цієї ж статті, вказану категорію справ суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Відповідно до ч.3 ст. ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.
За викладених обставин, у відповідності до вимог ст.ст. 258, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Згідно копії трудової книжки ОСОБА_2 працював: - ВП «Шахтоуправління ім. 17 партзїзду» ДП «Шахтарськантрацит» гірничим робітником очисного вибою з повним робочим днем у шахті з 20.05.1986 (наказ №74к від 19.05.1986) по 01.08.1986 (наказ №113 к від 01.08.1986); - ГП «Шахта Вінницька» ВП «Управління допоміжного виробництва» ДП «Шахтарськантрацит» гірничим майстром з повним робочим днем у шахті з 29.06.1987 (наказ №636к від 30.06.1987) по 23.06.1998 (наказ №455 к від 23.06.1988) та з 09.07.1990 (наказ №408к від 10.07.1990) по 06.03.1991 (наказ №140к від 06.03.1991); - гірничим робітником очисного вибою з 07.03.1991 (наказ №140к від 06.03.1991) по 04.07.1993 (наказ №406к від 05.07.1993); - ОП «Шахта ім.1 Травня» ВП «Шахтоуправління 17 партзїзду» ДП «Шахтарськантрацит» гірничим робітником очисного вибою з 22.07.1994 (наказ №523к від 22.07.1994) по 05.05.1996 (наказ №317к від 08.05.1996), начальником та заступником начальника добувної дільниці по 03.08.1996 (наказ № 317к від 08.05.1996); ГП «Шахта Вінницька" ВП Управління допоміжного виробництва" ДП „Шахтарськаяграцит помічником начальника дільниці підземним з повним робочим днем у шахті з 14.03.2002 (наказ №62к від 18.03.2002) по 27.09.2002 (наказ №356к від 01.02.2002); ПАТ ДТЕК «Шахта «Комсомолець Донбасу» гірничим робітником очисного вибою з 07.10.2002 (наказ №1475 від 10.10.2002), переведений гірничим майстром з повним робочим днем у шахті з 16.01.2016 (наказ №72 від 16.01.2006), переведений гірничим робітником очисного вибою з 02.11.2006 (наказ №1616к від 02.11.2006), переведений гірничим майстром з повним робочим днем у шахті з 30.11.2006 (наказ №1475 від 10.10.2002), переведений гірничим робітником очисного вибою з 19.08.2010 (наказ №1914к від 19.08.2010) по 15.03.2017 (наказ про звільнення №1211к від 15.03.2017); ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» ВСП «Шахтоуправління Павлоградське» з 24.04.2017 року (наказ №867к від 21.04.2017) по теперішний час гірничим робітником очисного вибою 5 розряду з повним робочим днем в шахті.
31.10.2017 року позивач звернувся до Пенсійного фонду із заявою та всіма необхідними документами для призначення пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058 з урахуванням вимог статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХП від 05.11.1991 року щодо стажу робота на пільгових умовах.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України Про пенсійне забезпечення № 1788-ХІІ від 05 листопада 1991 (надалі Закон України №1788-XII) та Законом України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування №1058-IV від 09 липня 2003 року (надалі - Закон України №1058-IV).
Згідно з пунктом а статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення (на час виникнення спірних правовідносин) право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Відповідно до статті 62 Закону України №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 20 Постанови Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Судом встановлено, що трудова книжка позивача містить усі необхідні записи, що підтверджують період виконуваної роботи, її характер та зайнятість за професіями, які віднесені до Списку № 1, в трудовій книжці є посилання на відповідні накази, як підставу внесення записів, вони завірені підписом уповноваженої особи та печаткою, не містять виправлення, тобто оформлені належним чином.
При цьому, з матеріалів справи вбачається, що позивач звертався із запитом до ПРАТ «ДТЕК Комсомолець Донбасу» про надання довідки, яка уточнює пільговий характер праці, проте, листом від 21.06.2017 року було повідомлено, що у звязку з тим, що з тим, що підприємство обмежене в користуванні кадровими документами, тому на даний час, не має можливості надати відповідну довідку.
Враховуючи, що трудовою книжкою позивача підтверджено зайнятість позивача протягом повного робочого часу на роботах в шкідливих і важких умовах, суд дійшов висновку, що пенсійний орган, за наявності належним чином оформленої трудової книжки позивача, не мав правових підстав відмовляти позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах.
Щодо посилань відповідача, на те, що у трудовій книжці відсутня інформація про проведення атестації робочого місця за період з 07.10.2002 року по 02.12.2015 року, суд зазначає наступне.
Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі Методичні рекомендації).
Основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.
Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.
Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.
У пункті 4.2 зазначеного Порядку застосування списків йдеться про те, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Суд звертає увагу на те, що атестація має проводитися у передбачені п. 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації, а тому непроведення такої атестації у визначені законодавством строки не може позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист, зокрема на пенсію за віком на пільгових умовах.
Суд зазначає, що якщо атестація не була проведена або проведена з порушенням строків, передбаченим п. 4 Порядку проведення атестації, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 16 вересня 2014 року (справа № 21-307а14).
Крім того, для обчислення пенсії позивачем були надані довідки про заробітну плату видані ВП «Шахтоуправління 17 партзїзду « ДП «Шахтарськантрацит» від 21.07.2014 року № 597к, від 18.07.2014 № 17/19/76 321-1, довідки про заробіток видані ВП ТОВ «Фірма «Карбон» від 18.07.2014 № 87, 88, та довідки видані ВСП «управління допоміжного виробництва» від 18.07.2014 № 17/19/76 856-2, від 18.07.2014 , № 17/19/76 856-4.
Вказані довідки відповідачем також не враховані для обчислення розміру пенсії, оскільки, як вбачається з листа-відмови відповідача, вони видані із порушенням чинного законодавства, тому не можуть бути застосовані при розрахунку розміру пенсії, при цьому не вказано, які саме порушення.
З вказаних довідок вбачається, що в них відсутнє речення «Не заперечуємо проти проведення перевірки первинних документів за період, зазначений у цій довідці», при цьому позивачем зазначено, що надати інші довідки не надається можливим, оскільки відповідно до довідки ВП «Управління допоміжного виробництва» від 15.12.2014 року № 17/19/7.6 архівні документи по основній діяльності і особовому складу підприємства ПП «Шахта «Вінницька» знищені у звязку із пожежею від попадання вибухового предмету у адміністративну будівлю ДП «Шахтарськантрацит» у період проведення антитерористичної операції.
Судом встановлено, що на момент видачі зазначених довідок діяла редакція постанови Правління Пенсійного фонду України «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №22-1 на 22.01.2010 року, яка не передбачала зазначеного речення.
Відповідно до пункту 2.10 частини 2 постанови Правління Пенсійного фонду України «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 25.11.2005 № 22-1 Довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.
У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.
Враховуючи, що на теперішній час довідки про заробітну плату отримати не надається можливим у звязку із проведенням антитерористичної операції, суд дійшов висновку про безпідставне неврахування вказаних довідок для розрахунку розміру пенсії позивачу.
Суд зазначає, що відмова відповідача у зарахуванні вищевказаного періоду роботи позивача до його пільгового стажу та посилання щодо невідповідності наданих позивачем документів носить формальний характер і не відповідає вимогам пенсійного законодавства.
Згідно з п. п. 4, 23 ч. 1 Європейської соціальної хартії від 03.05.1996 року, ратифікованої Закону України Про ратифікацію Європейської соціальної хартії (переглянутої) № 137-V від 14.09.2006 р. усі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень для них самих та їхніх сімей та кожна особа похилого віку має право на соціальний захист.
Статтею 64 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Відповідно до Розділу ІІ Конституції України право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням і забезпечується ч. 2ст. 22 Конституції України.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем не надано суду доказів стосовно правомірності прийнятого ним рішення.
Щодо позовних вимог про зобов'язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах, суд зазначає наступне.
Статтею 58 Закону №1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.
Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати пільговий та страховий стаж позивача.
З урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії (переведення з одного виду пенсії на інший) та визначення підстав, за яких призначається пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні, суд дійшов до висновку про зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 і прийняти рішення з урахуванням спірного періоду.
Суд звертає увагу, що відповідно до абз.2 ч. 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право субєкта і владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобовязує субєкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.
Згідно частин 1, 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати субєкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Відповідно до ч.1 ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем ОСОБА_1 при зверненні до суду понесені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 704,80 грн., що документально підтверджується квитанцією №215743120 від 26.01.2018 року.
Враховуючи, що адміністративний позов задоволено частково, частина судових витрат пов'язана зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду підлягає поверненню в сумі 352,40 грн., що становить 50 відсотків від суми сплаченого судового збору.
Керуючись ст.ст. 139, 243-246, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Визнати протиправною бездіяльність Павлоградського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо не зарахування періодів роботи до загального та пільгового стажу роботи та відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» протиправною.
Скасувати рішення Комісії Павлоградського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області від 06.11.2017 року № 294 про відмову у призначенні пенсії за віком згідно ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з урахуванням вимог ст. 14 ЗУ «Про пенсійне забезпечення».
Зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 1 і прийняти рішення з врахуванням до пільгового стажу за спірний період та довідок про заробітну плату виданих ВП «Шахтоуправління 17 партзїзду « ДП «Шахтарськантрацит» від 21.07.2014 року № 597к, від 18.07.2014 № 17/19/76 321-1, довідки про заробіток видані ВП ТОВ «Фірма «Карбон» від 18.07.2014 № 87, 88 та довідки виданих ВСП «Управління допоміжного виробництва» від 18.07.2014 № 17/19/76 856-2, від 18.07.2014 № 17/19/76 856-4 для обчислення розміру пенсії.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Присудити здійснені ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору у розмірі 352,40 грн. (триста пятдесят дві гривні сорок копійок), що документально підтверджується квитанцією №215743120 від 26.01.2018 року за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_3