Справа № 820/5711/17
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2018-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

12 березня 2018 р. №820/5711/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мар'єнко Л.М.,

при секретарі судового засідання - Принцевській Ю.В.,

за участю: позивача - ОСОБА_1, представника відповідача - Чернишук К.С.,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про визнання протиправною та скасування вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області, в якому просив суд визнати протиправним та скасувати вимогу Головного управління державної фіскальної служби у Харківській області території обслуговування Харківської ОДПІ про сплату боргу (неустойки) від 09 серпня 2017 року № Ф- 16876/17 на суму 10 970,78 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувана вимога про сплату боргу (недоїмки) є протиправною, через що підлягає скасуванню, оскільки з липня 2017 року позивачем припинено підприємницьку діяльність. Водночас, позивач зазначив, що спірна вимога про сплату боргу (неустойки) сформована, на думку позивача, у зв'язку з перевіркою податкового органу його підприємницької діяльності. Проте про вказану перевірку всупереч положенням чинного законодавства його не було повідомлено.

Відповідач проти позову заперечував, від представника відповідача - Чернишук К.С. через канцелярію суду надійшли письмовий відзив на позов, в яких представник відповідача просила відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач під час спірних правовідносин діяв у спосіб та у межах, визначених чинним законодавством.

Позивач - ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача - Чернишук К.С. у судовому засіданні заперечувала проти позову, просила відмовити у його задоволенні, посилаючись на наведені у письмовому відзиву на позов обставини.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 у відповідності до чинного законодавства був зареєстрований як фізична особа - підприємець в період з лютого 2005 року по грудень 2016 року. 30.12.2016 припинено підприємницьку діяльність на підставі власного рішення (а.с.8-11). В спірний період та на теперішній час позивач перебуває на податкову обліку в Харківській ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області як платник податків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (код НОМЕР_1) під час здійснення підприємницької діяльності в період з 2011 року по 2013 рік, перебував на обліку в УПФУ в Чугуївському районі Харківської області (правонаступником якого є Чугуївське ОУПФ України Харківської області) як платник єдиного внеску.

Як вбачається з матеріалів справи, УПФУ в Чугуївському районі Харківської області було нараховано позивачу по єдиному внеску суму за: 2011 рік - 4010,30 грн., за 2012 рік - 4272,42 грн., за 1 квартал 2013 року - 1194,03 грн., за 2 квартал 2013 року - 1194,03 грн. У зв'язку з не сплатою вказаних сум станом на 01.10.2013 недоїмка склала - 10970,78 грн., через що УПФУ в Чугуївському районі Харківської області складено вимогу про сплату боргу від 20.02.2013 № Ф-195 в розмірі 4572,42 грн., а також вимогу про сплату боргу від 25.04.2013 № Ф - 195 в розмірі 5766,45 грн. Зазначені вимоги були направлені на адресу позивача.

В ході судового розгляду позивачем не надано доказів про оскарження вказаних вимог про сплату боргу (недоїмку).

Судом встановлено, що вказані вимоги були направлені для виконання до ВДВС Чугуївського МУЮ Харківської області. Проте, вказані вимоги було повернуто, про що прийнято постанову державним виконавцем, у зв'язку з набранням чинності з 11.08.2013 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих активів України в зв'язку з проведенням адміністративної реформи" стягнення єдиного внеску з 01.10.2013 входить до компетенції органів доходів і зборів та його територіальних органів.

Спеціальним законом, який визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, є Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», що набрав чинності з 01.01.2011.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Страхувальниками, в свою чергу, вважаються роботодавці та інші особи, які відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" зобов'язані сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно ч. 8 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом. Базовим звітним періодом є календарний місяць, а для платників, зазначених в абзацах третьому та четвертому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, - календарний рік.

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника (ч. 12 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування").

При цьому для платників фізичних осіб-підприємців, в тому числі тих, які обрали спрощену систему оподаткування, а також осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, єдиний внесок встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної п.п.2, 3 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" бази нарахування єдиного внеску. Так, для платників фізичних осіб-підприємців, в тому числі тих, які обрали спрощену систему оподаткування, єдиний внесок нараховується на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе та членів сім'ї, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування". При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу. Мінімальний страховий внесок, в свою чергу, визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.

Згідно ч. 4 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", територіальний орган Пенсійного фонду у порядку, за формою і в строки, встановлені Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти робочих днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом Пенсійного фонду в порядку, встановленому Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики. У разі якщо згоди з органом Пенсійного фонду не досягнуто, платник єдиного внеску зобов'язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти робочих днів з дня надходження рішення відповідного органу Пенсійного фонду або оскаржити вимогу до органу Пенсійного фонду вищого рівня чи в судовому порядку.

Водночас, суд зазначає, що 11.08.2013 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з проведенням адміністративної реформи", яким урегульовано питання щодо передачі функцій з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від Пенсійного фонду України Міністерству доходів і зборів України.

Пунктом 3 Прикінцевих положень вказаного Закону встановлено, що процедури адміністрування, які здійснюють органи доходів і зборів, встановлені цим Законом, поширюються на періоди до набрання чинності цим Законом. Заходи адміністрування органами доходів і зборів здійснюються не раніше дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України у зв'язку з проведенням адміністративної реформи», тобто 11.08.2013. Органи Пенсійного фонду України продовжують адмініструвати єдиний внесок у частині завершення процедур такого адміністрування. Тобто, органи Пенсійного фонду повинні закінчити усі наявні станом на 11.08.2013 процедури адміністрування єдиного внеску, у тому числі, стягнення за виконавчими документами.

Як встановлено судом, на виконання вищевказаних вимог законодавства управлінням Пенсійного фонду України в Чугуївському районі Харківської області згідно облікової картки платника передано до Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління ДФС у Харківській області заборгованість ОСОБА_1, у зв'язку з чим відповідачем було винесено оскаржувану вимогу про сплату боргу (неустойки) від 09.08.2017 № Ф-16876/17 в розмірі 10970,78 грн. (а.с.6).

Враховуючи вищевикладене, оскільки Пенсійним фондом України фактично не вдалось завершити процедуру адміністрування єдиного внеску щодо позивача після набрання чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з проведенням адміністративної реформи", а саме стягнення за виконавчими документами, оскільки ВДВС повернуто виконавчі документи, суд дійшов висновку про те, що податковим органом правомірно прийнято оскаржувану вимогу про сплату боргу (неустойки) від 09.08.2017 № Ф-16876/17.

Посилання представника позивача на те, що на час спірних правовідносин підприємницька діяльність ФОП ОСОБА_1 припинена, тому позивач не має жодних зобов'язань по податках і зборах, зокрема, єдиного внеску , суд зазначає, що наступне.

Згідно ч. 4 ст. 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця така фізична особа користується правами, виконує обов'язки та несе відповідальність, що передбачені для платника єдиного внеску, в частині діяльності, яка здійснювалася нею як фізичною особою - підприємцем.

Відповідно до абз. 2 п. 97.3 ст. 93 ПК України, у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи чи реєстрації у відповідному уповноваженому органі припинення незалежної професійної діяльності фізичної особи (якщо така реєстрація була умовою ведення незалежної професійної діяльності), погашення грошових зобов'язань та/або податкового боргу здійснюється за рахунок майна зазначеної особи.

Згідно п.11.32 Наказу Міністерства фінансів України від 22.04.2014 №462, зняття з обліку фізичної особи - підприємця як платника податків здійснюється в порядку, визначеному пунктами 11.1 - 11.31 (крім пункту 11.21) цього розділу, з урахуванням таких особливостей, зокрема, державна реєстрація (реєстрація) припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності фізичної особи або внесення до Реєстру самозайнятих осіб запису про припинення такої діяльності фізичною особою не припиняє її зобов'язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов'язань та застосування санкцій за їх невиконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 09.08.2017 №Ф-16876/17 є необґрунтованими, отже, адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 139 КАС України, у разі відмови у задоволенні позову, понесені позивачем судові витрати з відповідача не присуджуються.

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (неустойки) від 09.08.2017 № Ф-16876/17 - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 19 квітня 2018 року, оскільки в період 14.03.2018 по 13.042018 суддя переобувала на лікарняному, а в період з 16.04.2018 по 18.04.2018 у відрядженні.

Суддя Мар'єнко Л.М.