Справа № 2034/2-а-1574/10
Суддя: Пілюгіна О. М.
Дата ухвалення: 2010-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2 -а-1574/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2010 року селище Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді О.М. Пілюгіної

за участі секретаря ШмуличА.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Покотилівка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області, Харківського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного Управління праці та соціального захисту ' населення Харківської обласної Державної адміністрації, Управління праці та соціального захисту населення Харківського району Харківської області про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії щодо перерахування, нарахування та виплаті пенсії, додаткової пенсії, щорічної допомоги на оздоровлення,

ВСТАНОВИВ:

позивач звернулася до суду з позовною заявою про визнання протиправною бездіяльність Управління Пенсійного - Фонду України в Харківському районі Харківської області щодо не проведення перерахунку її пенсій та зобовязання відповідача провести такий перерахунок з 01 січня 2006 року по день винесення рішення. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є особою яка постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС та її визнано інвалідом III групи. Крім того, на підставі Закону України від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи її віднесено до першої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. На підставі цього Закону їй призначено пенсію та щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну її здоровю, розмір яких повинен визначатися виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлена законами. Але відповідач визначив розмір зазначених пенсій згідно з постановами Кабінету Міністрів України, а не у відповідності до ст. ст. 50,54 Закону України №796-ХІІ Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та ст. 28 ч.1 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування , за якими розмір пенсії по інвалідності III групи цієї категорії має бути встановленим не нижче 6-ми мінімальних пенсій за віком, а додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю - в розмірах, не менше 50% мінімальної пенсії за віком, яка не може бути нижчою прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, тому просить зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області здійснити їй перерахунок та виплату пенсії та додаткової пенсії з 01.01.2006 року. Крім того, відповідно до ст. 48 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХII Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи , позивач має право на отримання щорічної суми на оздоровлення в розмірі 4 мінімальних заробітних плат, проте Управлінням Праці та соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації допомога їй виплачувалась у значно менших розмірах. Тому просила зобовязати відповідачів провести перерахунок та виплатити їй недоотриману щорічну допомогу на оздоровлення за 2006 -2009 роки. Зобовязати відповідачів в подальшому виплачувати вказані виплати відповідних розмірах. Просила стягнути з відповідачів оплату послуг на правову допомогу у сумі 500,00 гривень в рівних частинах.

Позивач в судове засідання не зявилась, подала суду клопотання в якому заявлені вимоги за позовом підтримала та просила справу розглядати за її відсутності.

Представник Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області до суду не зявився, подав суду заперечення проти позову та просив розглядати справу за його відсутності, в звязку з чим суд вважає за необхідне розглянути справу у відсутності представника відповідача. В сзоїх запереченнях Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області просить в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити посилаючись на те, що позивачу, як інваліду III групи внаслідок захворювання, отриманого внаслідок аварії на ЧАЕС, 15 червня 2006 року було призначено пенсію та додаткову щомісячну пенсію в мінімальному розмірі відповідно до частини 4 ст.54 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-ХII Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи . Частина 5 та ч.7 ст.54 зазначеного Закону встановлює, що Порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, тому призначення та перерахунки призначених позивачу пенсій провадилось згідно постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2002 р.№1 Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету; постанови Кабінету Міністрів України від 13.07.2004 р. № 894, тобто здійснено збільшення на 12%; відповідно до постанови від 27.12.2005 р.№ 1293 Про збільшення розмірів пенсії деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Також було здійснено перерахунок пенсії відповідно до Закону України Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (пункт 28 розділ II). А після винесення рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10- рп/2008, якими визнано неконституційними положення ст.67 розділу І, пунктів 2-4, 6-8,10-18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22, 24-34, підпунктів 1-6, 8-12 пункту 35, пунктів 36-100 розділу II Внесення змін до деяких законодавчих актів України , здійснювалися перерахунки пенсії за постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 р.№530 та постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 р. № 654 Про підвищення пенсійного забезпечення громадян . Відповідач вважає, що призначена пенсія не може бути перерахована на підставі розміру мінімальної пенсії, визначеної ч.1 ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування , оскільки цей Закон закріплює норму, відповідно до якої мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність і яким пенсія призначається згідно з цим Законом.

Представник Головного Управління праці та соціального захисту населення Харківської обласної Державної адміністрації в судове засідання не зявився, подав суду заяву в якій просив справу розглядати за його відсутності.

Представник Управління праці та соціального захисту населення Харківського району Харківської області в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив.

Суд вважає що в матеріалах справи є достатньо даних про права та обовязки сторін, тому вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін.

Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіттям незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильське катастрофи, на охорону їхнього життя і здоровя, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивні забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ Про статус і соціальний захист громадян, якіі постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи

В судовому засіданні з посвідчення посграждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи позивача довідки МСЕК встановлено, що позивача визнано інвалідом III групи внаслідок захворювання, повязаного з аварією на Чорнобильській АЕС. Положеннями ст.14 Закону №796-ХІІ її віднесено до першої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно зі ст. 54 Закону України Про статус і соціальний захист' громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи у редакції Закону України від 06.06.1996р., в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів II групи, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 6 мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ст.50 Закону №796-ХІІ особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами II групи, призначаються щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком.

У ст. 54 зазначеного Закону передбачено, що обчислення і призначення вказаного виду пенсій проводиться відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

За таких обставин позивач має право на призначення щомісячної пенси як інвалід III групи, щодо якої встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією законами України.

Згідно з положеннями ч.4 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно- правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, виходячи з принципу пріоритетності законів над підзаконними актами, суд вважає, що при визначенні розміру пенсії по відношенні до позивача, підлягають застосуванню ст.ст.50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанови Кабінету Міністрів України, на підставі яких були нараховані та перераховувались пенсії позивачеві оскільки останні суттєво звужують обсяг встановлених законом прав.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбачені ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» і встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. При цьому суд не може прийняти до уваги положення ч.З ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенси і додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, що передбачено ст.ст.49, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З ч.З ст.67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи у редакції Закону України від 05.10.2006 р.№231-//, вбачається, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст.54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам, віднесеним до категорії 1,2, 3,4, з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. *

Частиною першою ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» визначено що мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії залежить від нового прожиткового мінімуму.

Оскільки позивачеві слід визначити пенсію виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб які втратили працездатність, в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму позивачу повинен проводитися перерахунок пенсії з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» статтю 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» змінено та встановлено, що особам, віднесеним до категорії І, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірах: інвалідам III групи - 50 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати додаткової пенсії згідно із законом про Державний бюджет України і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами.

Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчий актів України» статтю 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» змінено та встановлено, що максимальний розмір пенсій, призначених відповідно до цього Закону (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством) не може перевищувати дванадцять мінімальних розмірів пенсії за віком, встановленої абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 р., № 10-рп/2008 зміни, внесені Законом України від 28.12.2007 року № 107Л/І «Про Державний бюджет України та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» до статей 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», визнано неконституційними.

Оскільки, відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України, закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, відповідач з 22 травня 2008 року під час обчислення пенсії та додаткової пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, повинен був керуватися статтями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції Закону України від 06.06.1996 р. та статтею 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції Закону України від 05.10.2006 р. та ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ч.2 ст.46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ч.2 ст.87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» нараховані суми пенсії, що не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачується за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Тому суд вважає, що позивач має право на перерахунок призначених основної та додаткової пенсії відповідно до ст.ст.50,54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи ", виходячи з розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ч.1 ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування " та проведення виплати недоплаченої пенси в період з 31 жовтня 2006 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по день постановлення рішення судом, оскільки суд не має повноважень покладати зобовязання на відповідача стосовно майбутніх виплат перерахованих пенсій.

Крім того, Управління праці та соціального захисту населення Харківського району Харківської області проводить нарахування соціальної щорічної допомоги на оздоровлення, передбаченої сг. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

З матеріалів справи вбачається, що у серпні 2006 року, грудні 2007 року, липні 2008 року, лютому 2009 року позивач отримала допомогу на оздоровлення в розмірі 90 грн.

Згідно статті 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виплата щорічної допомоги на оздоровлення є компенсацією за шкоду або відшкодуванням шкоди, заподіяної здоров'ю особам, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, учасникам ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС та сім'ям за втрату годувальника.

Статтею 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи визначений розмір щорічної допомоги на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії що складає чотири мінімальних заробітних плат.

Протягом 2006 року дія абзаців 2 та 3 ч. 4 ст. 48 вказаного закону була зупинена в частині виплати компенсації і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати на 2006 рік згідно з п. 37 ст. 77 Закону України «Про державний бюджет України на 2006 рік» від 20 грудня 2005 року. Зазначена норма Конституційним Судом України не конституційною не визнавалася та діяла протягом всього 2006 року. Таким чином позивачу щорічна допомога на оздоровлення, як особі що постраждала в наслідок аварії на Чорнобильській АЕС обґрунтовано виплачувалась в порядку та розмірах встановлених Законом України «Про державний бюджет України на 2006 рік» , оскільки базовий закон, а саме абзаци 2 та 3 ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи протягом 2006 року не діяли, тому вказана вимога задоволенню не підлягає.

Законом України «Про державний бюджет України на 2007 рік» , п. 30 ст. 71 зупинено положення ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" щодо розміру виплати щорічної грошової допомоги на оздоровлення.

Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року зазначене положення Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» було визнане не конституційним.

Таким чином, виходячи з того, що з 09 липня 2007 року ст. 48 зазначеного Закону була діючою, органи соціального захисту населення повинні були здійснювати виплату позивачу щорічної допомоги на оздоровлення в порядку та розмірах визначених базовим законом, а не Законом України «Про державний бюджет України на 2007 рік» або Постановами Кабінету Міністрів України.

У відповідності до Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України" внесено зміни до статті 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та викладено її в наступній редакції: одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року за № Ю-рп/2008 визнано неконституційними зміни, внесені до ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідно до зазначених норм Законів органи соціального захисту населення у 2007 - 2009 роках повинні були діяти у відповідності з нормою ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи здійснюючи позивачеві нарахування та виплату допомоги на оздоровлення, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

Рішення Конституційного Суду України мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах що оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняття (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними дій відповідачів та здійснення перерахунку та виплати щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 -2009 роки

Стосовно вимог позивача щодо зобовязання відповідачів в подальшому виплачувати основну та додаткову пенсію щорічної допомоги на оздоровлення згідно статей 48, 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи суд приходить до висновку, що вимоги задоволенню не підлягають і оскільки ця вимога є вимогою на майбутнє і не може бути задоволена судом, оскільки суд не може врахувати та встановити обставини які будуть в майбутньому (зміна законодавства тощо), а тому суд не може вирішувати питання щодо заздалегідь порушеного права.

Щодо позовних вимог про стягнення на користь позивача витрат повязаних з наданням правової допомога в сумі 500,00 грн., суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України витратами на правову допомогу є витрати повязані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором.

Оскільки позивачем не надано доказів про укладання нею угод з адвокатом або іншою особою що є фахівцем в галузі права про надання правової допомоги, де б містився конкретний перелік, із зазначенням послуг в галузі права - що надаються позивачу, їх вартості, та оплата позивачем, їх виконання, а тому суд вважає, що в цій частині вимога щодо відшкодування судових витрат є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 9, 11, 71, 86, 161-163, 167 Кодексу Адміністративного Судочинства України, ч.2 ст.19, ч.1 сг.46, ч.2 ст.152 Конституції України, ст.ст. 48, 50, 54, 67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи у редакції Закону України від 05.10.2006 р.№231-V ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Законом України від 28.12.2007р. № 107-V«Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 за №10-рп/2008 року, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати незаконними дії Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області щодо відмови в перерахунку пенси.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області здійснити ОСОБА_2 перерахунок пенсії по інвалідності в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, виходячи із розміру мінімальної пенсії за встановленого сг.28 Закону України«Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV відповідно до вимог статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та провести відповідні виплати за період з період 01 жовтня 2006 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 08 вересня 2010 року з урахуванням виплачених сум.

Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації щодо призначення не в повному обсязі ОСОБА_2 одноразової щорічної допомога на оздоровлення в порядку передбаченому ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2007,2008, 2009 роки.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації призначити ОСОБА_2 недоотриману одноразову щорічну допомогу на оздоровлення згідно ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за

2007,2008, 2009 роки з урахуванням виплачених сум.

Визнати протиправними дії Харківського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щодо перерахунку та виплати не вловному обсязі ОСОБА_2 грошової допомоги на оздоровлення за 2007

2008,2009 роки в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов'язати Харківський обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 грошової допомоги на оздоровлення за 2007,2008, 2009 р. в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2 - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом 10 днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. З ст. 160 Кодексу Адміністративного Судочинства України апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складений 13 вересня 2010 року.

Суддя О.М. Пілюгіна