Справа № 357/9841/17
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2018-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 357/9841/17 Суддя (судді) першої інстанції: Дмитренко Антоніна Михайлівна
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Карпушової О.В.,

за участю секретаря Лебедєвої Ю.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області, управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Державний Ощадний банк України» про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області, управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області, 3-я особа: Публічне акціонерне товариство «Державний Ощадний банк України», про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2017 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд вказане судове рішення скасувати та винести нове, яким позовні вимоги задовольнити. На думку апелянта, оскаржувана постанова винесена судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства, а висновки суду є законними та обґрунтованими.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та інші наявні у справі докази, колегія суддів приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом апеляційної інстанції, позивач ОСОБА_2 з 23.03.2016 року є інвалідом другої групи внаслідок травми, пов'язаної із захистом Батьківщини, та має право на пільги, встановлені законодавством для ветеранів війни - інвалідів війни, що стверджується копією довідки МСЕК та копією посвідчення.

Постановою КМ України від 19.10.2016 року №719 із змінами, внесеними згідно з постановою КМ України № 119 від 21.02.2017 року затверджено Порядок та умови надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей; Порядок виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей.

За результатами розгляду заяви позивача рішенням комісії № 05 від 15.11.2016 року позивачу призначено грошову компенсацію за належні для отримання жилі приміщення членам сімей загиблих військовослужбовців, які брали безпосередню участь в антитерористичній операції, а також інвалідам 1-2 групи з числа військовослужбовців, які брали участь у зазначеній операції, та потребують поліпшення житлових умов, в розмірі 1 032 493 грн.64 коп., в тому числі вартість житла становить 999 022,95 грн. та ПЗ витрати пов'язані з закупівлею, оформленням права власності на житло та сплатою передбачених законодавством податків і зборів, обов'язкових платежів -33470,69 грн.

На підставі договору купівлі-продажу квартири, який укладено між ОСОБА_3 /продавець/ та позивачем 28.12.2016 року, посвідчено приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Шелудченко О.В., позивачем використано виділені грошові кошти на купівлю квартири за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 66,9 кв.м, житлова площа 39,6 кв.м.

Проте, 25.01.2017 року комісією було прийнято рішення № 13 про дорахування грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення на додаткові 10 кв.м жилої площі, передбачених п.п. 19-20 Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення членам сімей загиблих військовослужбовців, які брали безпосередню участь в антитерористичній операції, а також інвалідам 1-2 групи з числа військовослужбовців, які брали участь у зазначеній операції, та потребують поліпшення житлових умов, затвердженого постановою КМ України від 19.10.2016 року № 719, ОСОБА_2 в розмірі 111 225 грн.

06.04.2017 року комісією прийнято рішення № 22 про проведення перерахунку грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення у відповідності до вимог постанови КМ України від 21.02.2017 року № 119 ОСОБА_2 в розмірі 1 202 332 грн. 80 коп., в т.ч. вартість житла становить 1 201 832 грн.80 коп. та послуга АТ «Ощадбанк» за перерахування коштів -500 грн.

Вказаним рішенням визнано такими, що втратили чинність, рішення комісії від 15.11.2016 року № 05 «Про розгляд звернення гр.. ОСОБА_2» та від 25.01.2017 року № 13 «Про дорахування грошової компенсації на додаткові 10 кв.м жилої площі ОСОБА_2».

Згідно матеріалів справи, на підставі рішення комісії від 06.04.2017 року № 22 на спеціальний рахунок позивача зараховано 13.07.2017 року кошти грошової компенсації в розмірі 203 309,85 грн., що слідує з виписки по рахунку, по даний час ці кошти зберігаються на спеціальному рахунку позивача.

Вважаючи, що комісією невірно було проведено розрахунок грошової компенсації, позивач просить суд визнати протиправними вказані вище рішення комісії від 15.11.2016 року № 05 «Про розгляд звернення гр.. ОСОБА_2» та від 25.01.2017 року № 13 «Про дорахування грошової компенсації на додаткові 10 кв.м жилої площі ОСОБА_2».

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що на підставі рішення комісії від 15.11.2016 року № 05 позивачу було нараховано грошову компенсацію, яка ним використана для придбання житла, це рішення повністю виконано, до того ж скасовано рішенням комісії від 06.04.2017 року, тобто, не є на даний час чинним. Що стосується рішення комісії № 13 від 25.01.2017 року, то жодні права позивача цим рішенням не порушені, оскільки воно не виконувалося та було скасовано рішенням самої ж комісії від 06.04.2017 року.

Надаючи аналіз наведеним обставинам справи та висновку суду першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2016 року №719 «Питання забезпечення житлом деяких категорій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також їх сімей» затверджено Порядок виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей (далі - Порядок).

Вказаний Порядок визначає умови та механізм виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення членам сімей загиблих осіб, визначених абз. 5-8 п. 1 ст. 10, а також для осіб з інвалідністю І-ІІ групи, визначених п. 4 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», та осіб, які втратили функціональні можливості нижніх кінцівок, інвалідність яких настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, та потребують поліпшення житлових умов (далі - грошова компенсація), та перебувають на обліку за місцем проживання як такі, що погребують поліпшення житлових умов відповідно до норм Житлового кодексу Української PCP, та на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги.

Пунктом 5 Порядку визначено, що за рішенням виконавчого комітету міської, районної в місті (у разі її створення) ради або за розпорядженням голови районної, районної в м. Києві держадміністрації утворюються комісії щодо розгляду заяв членів сімей загиблих та осіб з інвалідністю про виплату грошової компенсації (далі - комісія).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що таку комісію утворено рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 08 листопада 2016 року №478 «Про комісію щодо розгляду заяв членів сімей загиблих військовослужбовців та інвалідів про виплату грошової допомоги» (а.с. 51).

Судом також встановлено, що з метою отримання компенсації, позивач 09.11.2016 року звернувся до управління із заявою про виплату грошової компенсації.

За результатами розгляду заяви позивача, комісією 15.11.2016 року прийнято рішення №05, яким позивачу призначено грошову допомогу в розмірі 1 032 493. 64 грн., де 999 022. 95 грн. - вартість житла, 33 470. 69 грн. - витрати, пов'язані з закупівлею, оформленням права власності па житло та сплатою передбачених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів).

Таким чином, позивачу було призначено грошову компенсацію. Примірник вказаного рішення було вручено позивачу, і факт ознайомлення з вказаним рішенням позивачем жодним чином не оспорювався.

Пунктом 25 Порядку передбачено, що особа може оскаржити рішення комісії щодо належної йому суми грошової компенсації до суду.

Суд наголошує, що Пунктом 30 Порядку встановлено, що кошти грошової компенсації можуть бути використані особою для придбання житла протягом року з дня зарахування на спеціальний рахунок особи.

На переконання суду, цього часу було цілком достатньо для будь-якого оскарження рішення комісії, однак позивач вказаним правом не скористався.

У відповідності до пункту 3 Порядку та умов надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на виплату грошової компенсації за належні для отримання жилого приміщення для деяких категорій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2016 року №719 управління є розпорядником бюджетних коштів передбачених на виплату грошової компенсації.

Пунктом 28 Порядку передбачено, що після прийняття комісією рішення, управління перераховує на спеціальний рахунок особи кошти в сумі, визначеній у рішенні комісії.

Як свідчать матеріали справи, у відповідності до вказаного пункту Порядку 13.12.2016 року управлінням було перераховано кошти призначеної позивачу грошової компенсації в розмірі 1 032493, 64 грн. на його спеціальний рахунок, відкритий в установі ПАТ «Державний ощадний банк України».

Порядок передбачає придбання особою у власність житла на первинному чи вторинному ринку або шляхом інвестування в об'єкти житлового будівництва за рахунок грошової компенсації. Разом з тим, пункт 31 Порядку визначає, що необхідною умовою для перерахування коштів грошової компенсації з метою вчинення особою вказаних правочинів є отримання письмової згоди органу соціального захисту населення на перерахування коштів із спеціального рахунку як оплату за договором.

З метою отримання такої згоди, позивач 10.01.2017 року зверну вся до управління (копія відповідної заяви позивача додається) та у відповідності до пункту 32 Порядку надав копії договору купівлі-продажу квартири від 28 грудня 2016 року та договору про внесення змін та доповнень до договору купівлі-продажу квартири, посвідченого Шелудченко О.В. приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області 28.12.2016 року за реєстровим №2645. На вказане звернення управлінням позивачу було надано згоду на перерахування коштів в сумі 999 022. 95 грн. (копія додасться).

Слід звернути увагу, що саме така сума була визначена в якості вартості квартири, яка виступала предметом договору купівлі-продажу квартири від 28 грудня 2016 року. У відповідності до підпункту 2 пункту 35 Порядку визначено, що орган соціального захисту населення дає згоду на переказ коштів, зокрема, за умови, що ціна договору є меншою або дорівнює сумі коштів грошової компенсацій, що розміщені на спеціальному рахунку особи. Відтак, не виникає сумнівів у дотриманні вимог Порядку при наданні позивачу згоди на перерахування коштів.

З виписки з рахунків в національній валюті від 26.06.2017 року, що міститься в матеріалах справи, позивач 11.01.2017 року здійснив перерахування зі свого спеціального рахунку коштів грошової компенсації як оплату за договором купівлі продажу квартири в сумі 999 022. 95 грн. Позивачем та членами його сім'ї було набуто право власності на квартиру №28 в будинку 9а по пул. Курсовій в м. Біла Церква Київської області. Даний факт підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень.

Судова колегія наголошує, що дії позивача щодо обрання на власний розсуд житла, укладення договору про його купівлю, отримання згоди па перерахування коштів, власне перерахування коштів як оплату за договором купівлі житла та реєстрація прав на це житло ніяким чином не вказують на незгоду позивача з рішенням комісії щодо належної йому суми грошової компенсації. Натомість такі дії явно вказують на прийняття позивачем рішення комісії без зауважень та його бажання якнайшвидше отримати у свою власність житло.

Тобто, позивач залишив поза увагою можливість оскарження суми призначеної комісією грошової компенсації, а вирішив за краще здійснити придбання житла.

Враховуючи таке волевиявлення позивача, твердження останнього про неправомірність рішення комісії від 15 листопада 2016 року №05 є недоцільними.

Судом встановлено, що беручи до уваги колізії між різними пунктами Порядку, з врахуванням роз'яснень департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації, комісією на засіданні 25.01.2017 року було прийнято рішення здійснити донарахування раніше призначеної грошової компенсації усім отримувачам. Не зважаючи нa фактичне використання грошової компенсації позивачем, комісією було прийнято рішення донарахувати йому грошову компенсацію в сумі 111 225 грн.

Після внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 19.10.2016 року і Порядку зокрема, за заявою позивача, комісією на засіданні 06.04.2017 року було прийнято рішення №22 про перерахунок грошової компенсації в розмірі 1 202 332.80 грн. Вказаним рішенням комісією скасовані попередні рішення, а саме: рішення від 15 листопада 2016 року №05 та рішення від 25 січня 2017 року №13.

Різниця у розмірі грошової компенсації, яку було використано позивачем для придбання житла, та на яку вказано у рішенні від 06.04.2017 року № 22, пов'язана з тим, що при розрахунку цієї компенсації комісією позивачу у 2016 році не було прийнято до уваги додаткові 10 кв.м. жилої площі на заявника, крім того, при розрахунку у квітні 2017 року збільшилася величина вартості 1 кв.м загальної площі житла для населеного пункту, де заявник перебуває на обліку як особа, що потребує поліпшення житлових умов, на день звернення за грошовою компенсацією.

Саме з тих підстав, що комісією невірно було проведено розрахунок грошової компенсації, позивач просив суд визнати протиправними вказані вище рішення комісії від 15.11.2016 року № 05 «Про розгляд звернення гр.. ОСОБА_2» та від 25.01.2017 року № 13 «Про дорахування грошової компенсації на додаткові 10 кв.м жилої площі ОСОБА_2».

Колегія суддів наголошує, що на підставі рішення комісії від 15.11.2016 року № 05 позивачу було нараховано грошову компенсацію, яка ним використана для придбання житла, це рішення повністю виконано, до того ж скасовано рішенням комісії від 06.04.2017 року, тобто, не є на даний час чинним.

Колегія суддів погоджується із посиланнями суду першої інстанції на практику Верховного Суду України, де він неодноразово вказував, що позов, предметом якого є рішення органу місцевого самоврядування, тобто ненормативний акт, що застосовується одноразово і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, не може бути задоволений, оскільки таке рішення органу місцевого самоврядування вичерпало свою дію шляхом виконання. Справи № 21-493а14 від 11.11.2014; № 3-553гс15(911/3396/14) від 30.09.2015, № 21-1306а15 від 06.10.2015, № 457/1243/13-а від 04.11.2015.

Що стосується рішення комісії № 13 від 25.01.2017 року, то жодні права позивача цим рішенням не порушені, оскільки воно не виконувалося та було скасовано рішенням самої ж комісії від 06.04.2017 року, на що вказано вище, крім того, розрахунок грошової компенсації за додаткові 10 кв.м житлової площі комісією проведено у відповідності до формули, наведеної в п.20 вказаного вище Порядку виплати грошової компенсації.

Під час судового засідання судом було встановлено, що позивач неодноразово звертався з вимогами виплатити йому невикористану частину суми грошової компенсації посилаючись па те, що рішенням комісії від 06 квітня 2017 року №22 йому призначено компенсацію в розмірі 1 202 332,80 гри., а 11 січня 2017 року він використав грошову компенсацію лише в сумі 999 022. 95 гри.

З цього приводу, Управлінням соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області позивачу надано відповідь від 01.08.2017 року №5339, якою роз'яснено, що позивач уже скористався своїм правом на отримання житла, а Порядок не встановлює механізмів для надання згоди на перерахування коштів зі спеціального рахунку у разі коли кошти грошової компенсації уже використані для оплати за договором і житло придбано. Крім цього, після реєстрації прав на нерухоме майно позивача було знято з квартирного обліку, як особу забезпечену житлом.

Також, підтвердження позиції управління викладено в листі Міністерства соціальної політики України від 29.05.2017р. №438/0/167-17/403 (а.с. 62), яким позивачу роз'яснено про відсутність правових підстав для виплати йому невикористаної частини грошової компенсації.

Пункт 43 Порядку передбачає, що у разі укладення договору на суму меншу, ніж сума коштів грошової компенсації на спеціальному рахунку заявника, уповноважений банк протягом трьох банківських днів після переказу коштів згідно з договором повертає залишки коштів грошової компенсації па рахунок органу соціального захисту населення.

Проте, зважаючи на численні перерахунки розміру грошової компенсації проведені комісією, та оспорюваність особою прав на використання грошової компенсації, управлінням зараховано невикористану частину грошової компенсації на спеціальний рахунок позивача, де на даний час і знаходяться кошти.

З сукупного аналізу наведеного, враховуючи, що позивач використав своє право на отримання житлового приміщення, позивача знято з квартирного обліку, як особу забезпечену житлом, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Підсумовуючи наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження, оскаржувана постанова прийнята відповідно до норм матеріального та процесуального права, враховано всі обставини справи, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції немає.

Відповідно до ст. 316 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2017 року - залишити без змін.

Повний текст постанови складено «20» квітня 2018 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття. Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

О.В. Карпушова