Справа № 820/2000/18
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2018-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

20 квітня 2018 р. № 820/2000/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Бадюкова Ю.В., розглянувши в приміщенні суду в м. Харкові в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Управління Пенсійного фонду України в Харківській області про зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 61183, код НОМЕР_1) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, ), в якому просить суд:

- визнати дії ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України у Харківській області щодо неналежного розгляду заяви від 31.01.2018 року про перерахунок пенсії протиправними;

- зобовязати ОСОБА_2 управління пенсійного фонду України у Харківській області, заяву ОСОБА_1 від 31.01. 2018 року розглянути у відповідності до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», за результатами якої прийняти рішення про перерахунок раніше встановленої йому пенсії, з урахуванням норм ч.3 ст.51 вказаного вище закону

- зобов'язати ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України у Харківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, виходячи із розміру грошового забезпечення на день прийняття зазначеного рішення;

- зобов'язати ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України у Харківській області подати у місячний строк з дня отримання постанови звіт про виконання судового рішення відповідно до ст. 382 КАС України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що згідно з наказами ДСНС України №№ 60 та 127 від 01.02.2014 р. та 28.02.2014 року відповідно, проведено зміну розмірів окремих видів грошового забезпечення, а саме підвищено розмір премії з 125% до 150% та надбавку за виконанн особливо важливих завдань з 50% до 80%.

17.03.2014 р. його було звільнено у відставку з ОСОБА_2 управління ДСНС України в Харківській області та з 18.03.2014 року призначено пенсію за 30 років вислуги, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 р. № 2262-ХІІ (далі - ОСОБА_3 № 2262-ХП) у розмірі 80% грошового забезпечення.

31.01.2018 позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив здійснити перерахунок пенсії у звязку із введенням щомісячної додаткової грошової винагороди на підставі виданих йому ГУ ДСНС у Харківській області довідок №№ 73, 74, 75 від 26.01.2018 року.

Проте, листом ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України у Харківській області позивача було повідомлено, про те, що пенсія призначена і виплачується правильно і підстав для її перерахунку у бік збільшення на підставі наданих документів немає. Таку свою відповідь відповідач обґрунтував, зокрема, нормами статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової' служби, та деяких інших осіб" та рішенням Конституційного суду України від 13.05.2015 № 4-рп/2015.

Позивач, таку бездіяльність відповідача щодо відмови від перерахунку пенсії вважає протиправною. У звязку з чим просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження разом з інформацією про процесуальні права та обовязки була надіслана відповідачу та отримано 26.03.2018 року.

Відповідач подав до суду відзив на адміністративний позов, в якому заперечував проти задоволення позову у повному обсязі з огляду на наступне.

Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року № 3-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 року за № 135/13402, призначення (перерахунки) пенсій органами Пенсійного фонду України здійснюються на підставі документів, які надаються уповноваженими структурними підрозділами силових міністерств і відомств, на які покладено функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії документів.

ОСОБА_2 управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області на підставі документів, наданих ОСОБА_2 управлінням ДСНС України у Харківській області, зокрема: грошового атестату № 18 від 20.03.2014 року, довідки про грошове забезпечення № 18 від 20.03.2014 року,- позивачу з 18.03.2014 року призначено пенсію за 30 років вислуги, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 р. № 2262-ХІІ у розмірі 80% грошового забезпечення.

В довідці про грошове забезпечення № 18 від 20.03.2014 року, яка була надана на позивача ОСОБА_2 управлінням ДСНС України у Харківській області, зазначені: посадовий оклад, оклад за військове звання, надбавка за вислугу років, надбавка за виконання особливо важливих завдань, премія в загальні результати роботи, надбавка за таємність.

Відповідно, матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, одноразові премії, одноразова грошова допомога при звільненні, компенсація за невикористану відпустку в даній довідці не зазначені.

ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Харківській області при призначенні пенсії жодним чином не порушило права позивача на пенсійне забезпечення щодо визначення та обчислення розміру пенсії. ОСОБА_2 управління керувалося лише тими показниками грошового забезпечення позивача, які були надані ОСОБА_2 управлінням МНС України в Харківській області та не могло визначити і врахувати будь-які інші, окрім тих, що були включені до відповідної довідки.

Таким чином, відповідач не допустив бездіяльності, а діяв в межах повноважень та в порядку, встановленому чинним законодавством.

Також, відповідач, заперечуючи проти позову посилається на приписи Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України №3-1 від 30.01.2007 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 року за №135/13402, де вказано, що документи для призначення та проведення перерахунку подаються до органів Пенсійного фонду України уповноваженими структурними підрозділами силових структур, тобто ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснює призначення пенсії на основі документів, поданих уповноваженими структурними підрозділами силових структур і не має права вносити будь-які зміни в довідку про додаткові види грошового забезпечення.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 КАС України.

Згідно положень ст. ст. 12, 257 КАС України даний спір віднесено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, а тому суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача повідомлено належним чином про наявність позову щодо оскарження його рішення.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 263 КАСУ справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши надані учасниками справи докази, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з березня 2014 року перебуває на обліку у Головному управлінні ПФУ в Харківській області та отримує пенсію за вислугу років.

31.01.2018 позивач звернувся до ГУПФУ України в Харківській області з заявою про урахування при обчисленні його пенсії додаткових видів грошового забезпечення (а.с. 21).

До заяви додані довідки про заробітну плату (грошове забезпечення) та інші доходи позивача № 73, № 74, № 75 від 26.01.2018 р., видані ОСОБА_2 управлінням ДСНС України у Харківській області (а.с. 24-26).

Проте, відповідач, посилаючись на те, що надані позивачем довідки про заробітну плату (грошове забезпечення) та інші доходи від 26.01.2018 не відповідають вимогам п.7 Порядку № 3-1, мають суто інформаційний характер та не призначені для обчислення пенсії, відмовив в перерахунку пенсії.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій, які зазначені позивачем у адміністративному позові, є ОСОБА_3 України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХП від 09.04.1992 року (далі - ОСОБА_3 № 2262-ХП). ОСОБА_3 визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, які мають право на пенсію за цим Законом.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 р. - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей» (далі - Постанова № 393) пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

У свою чергу стаття 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначає, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що після 01 січня 2011 року пенсія особам, звільненим з військової служби та деяким іншим категоріям осіб обчислюється, виходячи з сум грошового забезпечення, до якого на підставі статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, одноразові додаткові види грошового забезпечення, з яких сплачувався єдиний соціальний внесок.

Відповідно до частини третьої статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських.

Причому, як зазначається в рішенні Конституційного Суду України від 13 травня 2015 року № 4-рп/2015 перелік щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, введення яких є підставою для перерахунку пенсій військовослужбовців та деяких інших категорій осіб, визначається виключно законами України.

В свою чергу аналіз положень першого речення частини третьої статті 63 Закону «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» дає підстави стверджувати, що слова «надбавок, доплат, підвищень» є вставленою конструкцією словосполучення «нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення», яка вказує на те, що такими видами є лише надбавки, доплати, підвищення.

З аналізу положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» вбачається, що грошове забезпечення є однією із соціальних гарантій, що надаються військовослужбовцям.

При цьому до інших гарантій законом віднесено: продовольче, речове та інше забезпечення військовослужбовців, пільги та компенсації військовослужбовцям та членам їх сімей, одноразова грошова допомога тощо. Відтак, матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань та компенсації за невикористану відпустку не належать до надбавок, доплат або підвищення, тобто не є додатковими видами грошового забезпечення в розумінні статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а відносяться до інших соціальних гарантій, що надаються військовослужбовцям та членам їх сімей.

Така правова позиція щодо застосування норм права до спірних правовідносин викладена у постанові Верховного Суду від 20.02.2018 по справі № 286/2987/16а.

Враховуючи викладене, одноразові додаткові види грошового забезпечення (матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, одноразова грошова допомога при звільненні, одноразові премії, компенсація за невикористану відпустку) не можуть бути враховані відповідачем при обчислення пенсії позивачу.

Водночас, як вбачається з наданих позивачем копій довідок № 73, № 74, № 75 від 26.01.2018 р., видані ОСОБА_2 управлінням ДСНС України у Харківській області та задля перерахунку з якими позивач звертався до органу пенсійного фонду, зазначені матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, компенсація за невикористану відпустку та одноразова грошова допомога при звільненні включені до їх складу.

Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22 грудня 2010 р. № 1170 «Про затвердження переліку видів виплат, що здійснюються за рахунок коштів роботодавців, на які не нараховується єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» одноразова грошова допомога при звільненні виплачується за рахунок коштів роботодавця та належить до виплат, на які не нараховується єдиний соціальний внесок.

Враховуючи наведене, на суми вихідної допомоги при звільненні осіб рядового і начальницького складу єдиний соціальний внесок не нараховується.

Аналогічна позиція закріплена в Постановах Верховного Суду України від 06.02.2018 року №к9901/3762/18 та від 12 вересня 2017 року : за змістом частини третьої статті 43 Закону № 2262-ХІІ пенсія військовослужбовців обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії. Ця норма не містить положень про включення до грошового забезпечення такої виплати, як одноразова грошова допомога при звільненні. Правові підстави для її виплати встановлені статтею 15 Закону № 2011-XII та статтею 9 Закону № 2262-ХІІ, які пов'язані зі звільненням особи зі служби.

Таким чином, хоча вказана виплата й підпадає під ознаки одноразової допомоги, але має інше правове призначення. Тобто, одноразова грошова допомога при звільненні не входить до додаткового грошового забезпечення, яке повинне враховуватися при нарахуванні пенсії, оскільки відноситься до разових платежів і має характер окремих гарантій держави щодо соціального захисту громадян, зокрема військовослужбовців. У справі, що розглядається, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що одноразова допомога при звільненні не пов'язана з виконанням позивачем своїх службових обов'язків та отриманням за це грошової допомоги, а пов'язана саме з фактом звільнення зі служби.

Також суд звертає увагу, що відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року № 3-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 року за № 135/13402 (далі - Порядок № 3-1), призначення (перерахунки) пенсій органами Пенсійного фонду України здійснюються на підставі документів, які надаються уповноваженими структурними підрозділами силових міністерств і відомств, на які покладено функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії документів.

Пунктом 7 Порядку № 3-1, встановлено, що для призначення пенсії за вислугу років і по інвалідності подаються, зокрема, такі документи: «...грошовий атестат, або довідка про розмір грошового забезпечення, і довідка про додаткові види грошового забезпечення, які заявник отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби...».

Так, позивач звернувся до ГУ ПФУ в Харківській області із заявою від 31.01.2018 про урахування при обчисленні його пенсії додатковихвидів грошового забезпечення, зазначених у довідках №73, №74, №75 від 26.01.2018.

До заяви ним були додані довідки про заробітну плату (грошове забезпечення) та інші доходи №73,№74, №75 від 26.01.2018р., видані ОСОБА_2 управлінням ДСНС України у Харківській області, які були досліджені судом.

Суд зазначає, що надані позивачем довідки про заробітну плату (грошове забезпечення) та інші доходи від 26.01.2018 не відповідають вимогам п.7 Порядку № 3-1, вони мають суто інформаційний характер та не призначені для обчислення пенсії. До того ж, з них не вбачається, чи нараховувався та чи сплачувався єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування із зазначених в них виплат, а отже ці довідки не можуть прийматися до уваги при обчисленні пенсії позивача.

Крім того, довідки складені в довільній формі, включають загалом 26 місяців, а не 24 місяці, як - то встановлено законодавство. Так, довідка № 75 про заробітну плату (грошове забезпечення) та інші доходи від 26.01.2018 року містить додатково рядки «березень 2014» та «квітень 2014» тобто 25-й і 26-й місяці, які знаходяться поза межами розрахункового періоду (оскільки позивач звільнений 17.03.2014, додаткові види грошового забезпечення обчислюються за період з березня 2012 по лютий 2014 року).

Крім того, позивачем не надано належних та допустимих, достовірних та достатніх в розумінні приписів ст. ст. 73-76 КАСУ доказів звернення позивача до ГУ ДСНС про видачу та направлення у звязку із зміною складових грошового забезпечення нової довідки до пенсійного органу для здійснення перерахунку призначеної йому раніше пенсії, визнання неправомірними дій по відмові або бездіяльності ГУ ДСНС щодо не складання та неправлення такої довідки. Крім того, відсутні в матеріалах справи також докази визнання протиправним та скасування рішення пенсійного органу, викладеного в протоколі за пенсійною справою НОМЕР_2 (МНС) від 01.04.2014 року щодо призначення позивачу пенсії на підставі грошового атестату № 18 від 20.03.2014 року ГУ ДСНС у Харківській області та довідки ГУ ДСНС у Харківській області № 18 від 20.03.2014 року про грошове забезпечення ОСОБА_1 за період 2012-2014 рр., а отже вказане рішеня є чинним.

Отже, суд приходить до висновку, що відповідач не допустив бездіяльності, а діяв в межах повноважень та в порядку, встановленому чинним законодавством.

Щодо вимоги позивача про зобов'язання відповідачів подати у 15 - денний строк звіт про виконання судового рішення суду, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Враховуючи, що встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є правом, а не обов'язком суду, а також приписи статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України щодо обов'язковості судових рішень та відсутності об'єктивних обставин щодо мотивів невиконання судового рішення з боку відповідача, суд не вбачає підстав для зобов'язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. (ч. 2 ст. 19 Конституції України).

"На підставі" означає, що суб'єкт владних повноважень, крім того, що має бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України, зобов'язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

"У межах повноважень" означає, що суб'єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх. Під встановленими законом повноваженнями прийнято розуміти як ті, на наявність яких прямо вказує закон - так звані "прямі повноваження", так і повноваження, які прямо законом не передбачені, але безпосередньо випливають із положень закону і є необхідними для реалізації суб'єктом владних повноважень своїх функцій (завдань) так звані "похідні повноваження".

"У спосіб" означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень, закріплених ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч. 1 ст.); жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч. 2 ст. 90); суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч. 3 ст. 90).

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необгрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до положень ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 14, 243-246, 263, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 61183, код НОМЕР_1) до ОСОБА_2 Управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов.,м. Харків, 61022, ) про зобов'язання вчинити певні відмовити в повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, передбаченому п.п. 15.5. п. 15 ч. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення .

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 20 квітня 2018 року.

Суддя Бадюков Ю.В.