Справа № 815/704/18
Суддя: Тарасишина О.М.
Дата ухвалення: 2018-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/704/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2018 року м. Одеса

ОСОБА_1 окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасишиної О.М., за участю секретаря судового засідання Куща М.О., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_2 (місце проживання: 65059, АДРЕСА_1) до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі (місцезнаходження: 65121, м. Одеса, вул. Ільфа і Петрова, 4-А) про визнання протиправними дій щодо зміни базового місяця для проведення індексації з лютого 2008 року на червень 2015 року та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До ОСОБА_1 окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі, в якій позивач просить:

визнати протиправними дії Управління пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси щодо зміни базового місяця для проведення індексації з лютого 2008 року на червень 2015 року;

зобовязати Центральне обєднане Управління Пенсійного фонду України в м. Одесі продовжити ОСОБА_2 нарахування та виплату сум індексації наростаючим підсумком з урахуванням раніше нарахованих та сплачених сум, рахуючи базовим місяцем лютий 2008 року відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року № 1282-ХІІ та п. 10 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078.

Ухвалою від 22.02.2018 року ОСОБА_1 окружним адміністративним судом вказану позовну заяву було залишено без руху.

07.03.2018 року (вх. № 6440/18) на виконання ухвали позивач надав до суду позовну заяву у новій редакції, чим усунув зазначені судом недоліки.

Ухвалою від 12.03.2018 року ОСОБА_1 окружним адміністративним судом відкрито провадження в адміністративній справі в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 28.03.2018р. о 11 год. 00 хв.

22.03.2018 року (вх. № 8163/18) представником відповідача до канцелярії суду подано відзив на адміністративний позов, у якому серед іншого просив суд розглянути справу без участі представника.

26.03.2018 року (вх. № 8353/18) позивачем до канцелярії суду подано відповідь на відзив.

28.03.2018 року (вх. № 8642/18) позивач до канцелярії суду надав докази направлення відповіді на відзив відповідачу.

28.03.2018 року (вх. № 8661/18) позивачем до канцелярії суду подано заяву про розгляд справи без його участі.

Ухвалою від 28.03.2018 року ОСОБА_1 окружним адміністративним судом закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті на 20.04.2018 року о 10 год. 00 хв.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач працювала на посаді головного державного податкового інспектора ДПІ у Київському районі м. Одеси. Наказом начальника ДПІ у Київському районі м. Одеси від 15.08.2003 року була звільнена з посади у звязку з виходом на пенсію та їй була призначена пенсія відповідно до вимог Закону України «Про державну службу» у розмірі 83 % від заробітної плати.

На підставі Постанов Київського районного суду м. Одеси від 15.06.2009 року та від 25.12.2015 року позивачу проведено донарахування пенсії. При перерахунку та донарахуванні до пенсії матеріальної допомоги при виконанні постанови суду станом на 15.06.2015 року, відповідачем з цієї дати одночасно було знято щомісячну індексацію пенсії, яка вже проводилася, нараховувалась та отримувалась позивачем. За таких обставин позивач вважає дії відповідача протиправними у звязку з безпідставною зміною базового місяця для нарахування індексації пенсії у двох випадках, а саме лютого 2008 року на жовтень 2009 року, лютого 2008 року на червень 2015 року.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував з обставин, викладених у відзиві на позовну заяву. В обґрунтування правової позиції зазначено, що в червні 2016 року на виконання постанови Київського районного суду м. Одеси від 25.12.2015 року та постанови ОСОБА_1 апеляційного адміністративного суду від 06.05.2016 року по справі № 520/16924/15-а позивачу перераховано пенсію за нормами Закону України «Про державну службу» з 15.06.2015 року. Базовий місяць при обчисленні індексу споживчих цін і індексації грошових доходів громадян змінено на червень 2016 року. Так, відповідачем зазначено, що відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.03.2003 року № 1078 (зі змінами) право на індексацію грошових доходів набувається в разі перевищення індексом споживчих цін порога індексації, встановлено в розмірі 101%, а тому у звязку з тим, що розмір пенсії позивача після перерахунку за рішенням суду підвищився, поточна індексація не нараховується, оскільки відповідно до п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, місяць, в якому відбулося підвищення пенсії, вважається базовим та індексація грошових доходів не проводиться. З огляду на зазначене, відповідач просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В судове засідання, призначене на 20.04.2018 р. о 10:00 год., сторони сповіщались належним чином та завчасно про дату, час та місце судового засідання, не зявились, у звязку з чим відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального засобу технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ч.9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про можливість розглянути позовну заяву в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За правилами предметної підсудності встановленими ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (п. 1 ч. 1).

За таких обставин суд дійшов висновку про підсудність позовної заяви ОСОБА_2 ОСОБА_1 окружному адміністративному суду.

Як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_2, працювала на посаді головного державного податкового інспектора ДПІ у Київському районі м. Одеси. Наказом начальника ДПІ у Київському районі м. Одеси від 15.08.2003 року звільнена з посади у звязку з виходом на пенсію у звязку з чим їй, була призначена пенсія відповідно до Закону України «Про державну службу» у розмірі 83% від заробітної плати.

Останнє підвищення позивачу заробітної плати і в звязку з цим перерахунок пенсії було здійснено станом на 01.02.2008 року. Проте, при перерахунку позивачу пенсії станом на 01.02.2008 року в рахунок не була включена сума вислуги років в розмірі 40 %, яка була нарахована в ДПІ, та сума матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, які входили в систему оплати праці держслужбовця та на які нараховувався збір на обовязкове державне страхування, що підтверджено довідками ДПІ у Київському районі м. Одеси (а.с. 15-16).

На підставі Постанов Київського району м. Одеси 15.06.2009 року та від 25.12.2015 року позивачу було проведено донарахування пенсії відповідно по вислузі років в розмірі 40% станом на 01.02.2018 року та донарахування пенсії суми матеріальної допомоги, виходячи із суми, вказаної в довідці ДПІ у Київському районі у розмірі 83 % за 15.06.2015 року в сумі 529,51 грн., щомісячно (а.с. 17-18).

Суди визнали такі рішення протиправними, виходячи з того, що матеріальна допомога на оздоровлення та соціально-побутові потреби, грошової винагороди за сумлінну безперервну працю, індексації заробітної плати входять до системи оплати праці державного службовця, є структурою заробітної плати для нарахування пенсії. Оскільки з цих виплат нараховані та сплачені страхові внески, вони підлягають включенню до складу заробітної плати для призначення пенсії.

Так, при перерахунку та донарахуванні до пенсії матеріальної допомоги при виконанні постанови суду станом на 15.06.2015 року, відповідачем з цієї дати було знято щомісячну індексацію пенсії, яка вже проводилась нараховувалась та отримувалась позивачем.

Враховуючи зазначені обставини, 14.02.2018 року позивач звернувся з листом до відповідача з проханням надати письмове розяснення щодо перерахунку пенсії (а.с. 14).

14.02.2018 року відповідач у своєму листі № 72/О-01 надав відповідь, з якої вбачається, що базовим місяцем нарахування індексації є червень 2015 року, і оскільки розмір пенсії після перерахунку за рішенням суду підвищився з 15.06.2015 року, то поточна індексація не нараховується, оскільки базовим є місяць, в якому відбулося підвищення (а.с. 13).

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст.41 Закону України від 09.07.2003 року «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», що визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Також отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена у постанові Верховного Суду від 15.03. 2018р. №466/2402/17

Щодо доводів відповідача, що у звязку з тим, що розмір пенсії позивача після перерахунку за рішенням суду підвищився, поточна індексація не нараховується, оскільки відповідно до п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, місяць, в якому відбулося підвищення пенсії вважається базовим і індексація грошових доходів не проводиться, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

За змістом ст. 2 Закону №1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії.

Згідно з ст. 4 Закону №1282-XII індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв'язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Отже, вказаною нормою передбачено підстави, за яких проводиться індексація, а також розмір грошового доходу, який підлягає індексації.

Згідно з п. 2 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, державної допомоги та компенсаційних виплат, крім тих, які зазначені у пункті 3 цього Порядку).

Відповідно до п. 5 Порядку №1078 сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу. Крім того зазначається, що до чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що під «підвищенням пенсії» розуміється тільки таке збільшення суми нарахування, яке здійснюється відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, тобто випадки, коли пенсія була неправомірно недонарахована і в подальшому на підставі рішення суду нарахована в належному обсязі, не належать до «підвищення пенсії» в розумінні п. 5 Порядку № 1078.

Отже, здійснення пенсійним органом перерахунку пенсії на виконання рішення суду, не може слугувати підставою для здійснення нового нарахування індексу споживчих цін для проведення індексації у зв'язку із зростанням доходів громадян, без перегляду їх мінімального розміру, оскільки фактично збільшення доходів позивача в контексті приписів законодавства про порядок підвищення пенсійного забезпечення та індексацію доходів громадян не відбулось.

Перерахунок пенсії з урахуванням спірних складових є відновленням порушеного права позивача на отримання належної виплати в розмірі, встановленому Законом, та не може бути підставою для здійснення нової індексації із застосуванням нового рівня споживчих цін та відповідно для встановлення нового базового місяця для проведення індексації пенсії.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена у постанові Верховного Суду від 07.03. 2018р. №727/5413/17

Що стосується позовної вимоги про визнання протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси щодо зміни базового місяця для проведення індексації з лютого 2008 року на червень 2015 рік, суд зазначає наступне.

Відповідно по постанови Кабінету Міністрів України від 21.12.2016 № 988 «Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України» відбулася реорганізація управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси шляхом злиття з управлінням Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси в Центральне обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі.

Згідно Передавального акту від 31.03.2017 Центральне обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі є правонаступником всіх прав та обовязків припиненого управління Пенсійного фонду України в Київському районі.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України, ст. 6 КАС України та ст.17, ч.5 ст.19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Відповідно до ст.17 Закону України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно зі ст.1 Протоколу №1 до вказаної Конвенції, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Борги розглядаються у сенсі поняття власності, яке міститься у ч.1 ст.1 Протоколу №1 до Конвенції і яке не обмежене власністю на фізичні речі та залежить від формальної класифікації у національному законодавстві, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як майнові права і, таким чином, як власність.

Відповідно до пункту Декларації про майбутнє Європейського суду з прав людини від 26.04.2011 р.: Установити і зробити передбачуваними для всіх сторін публічні правила стосовно застосування статті 41 Конвенції, включаючи рівень справедливого відшкодування, котрого слід очікувати за різних обставин.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожні докази, які є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв'язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд зазначає, що відповідач не включений до числа осіб, звільнених від сплати судового збору, що прямо передбачено Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI, а тому є платником судового збору на загальних підставах.

Таким чином, враховуючи висновки суду про наявність підстав для задоволення позовних вимог, враховуючи, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн., суд дійшов висновку про стягнення на користь ОСОБА_2 судового збору у розмірі 704,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 205, 242-246, 250, 251, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 (місце проживання: 65059, АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі (місцезнаходження: 65121, м. Одеса, вул. Ільфа і Петрова, 4-А; ) про визнання протиправними дій щодо зміни базового місяця для проведення індексації з лютого 2008 року на червень 2015 року та зобовязання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Центрального обєднананого Управління Пенсійного фонду України в м. Одеси щодо зміни базового місяця для проведення індексації з лютого 2008 року на червень 2015 року.

Зобовзати Центральне обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі продовжити ОСОБА_2 нарахування та виплату сум індексації наростаючим підсумком з урахуванням раніше нарахованих та сплачених сум, рахуючи базовим місяцем лютий 2008 року відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року № 1282-XII та п. 10 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078.

Стягнути з Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) судові витрати у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири грн. 80 коп.).

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів в порядку приписів ст. 295 КАС України.

Пунктом 15.5 розділу VII «Перехідні положення» КАС України від 03 жовтня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя О.М. Тарасишина

.