Справа № 2а-8626/12/2670
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2018-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

18 квітня 2018 року

Київ

справа №2а-8626/12/2670

адміністративне провадження №К/9901/4017/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Пасічник С.С.,

суддів: Васильєвої І.А., Юрченко В.П.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві на постанову Київського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: головуючого судді Хрімлі О.Г., суддів Ганечко О.М., Літвіної Н.М. від 18 квітня 2013 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Термінал - Торг» до Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва Державної податкової служби про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Термінал-Торг» (далі - позивач/Товариство) звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва Державної податкової служби (далі по тексту - відповідач), в якому просило: 1) визнати протиправними дії по проведенню зустрічної звірки позивача щодо підтвердження господарських відносин платниками податків за період з 01 лютого 2011 року по 30 квітня 2012 року; 2) визнати протиправними дії по оформленню результатів зустрічної звірки позивача у формі акту від 31 травня 2012 року. №1608/22-9/37240634 про неможливість проведення зустрічної звірки щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період з 01 лютого 2011 року по 30 квітня 2012 року; 3) заборонити відповідачу використовувати акт від 31 травня 2012 року. №1608/22-9/37240634 при проведенні та оформленні результатів податкових перевірок.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 вересня 2012 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що в даному випадку заходи з метою проведення зустрічної звірки було проведено відповідачем у відповідності до вимог чинного законодавства та за наявності для того відповідних підстав.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2013 року скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 вересня 2012 року та ухвалено нову, якою позов задоволено частково; визнано протиправними дії Інспекції по проведенню зустрічної звірки Товариства щодо підтвердження господарських відносин платниками податків за період з 01 лютого 2011 року по 30 квітня 2012 року, результати якої оформлені актом від 31 травня 2012 року №1608/22-9/37240634 про неможливість проведення зустрічної звірки щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період з 01 лютого 2011 року по 30 квітня 2012 року; в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд апеляційної інстанції виходив з того, що податковим органом було порушено порядок проведення зустрічної звірки, встановлений пунктом 73.5 статті 73 Податкового кодексу України та постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року №1232, а висновки, викладені в акті про неможливість проведення зустрічної звірки, про відсутність реального здійснення операцій Товариства при придбанні та продажу товарів (робіт, послуг), про нікчемність правочинів, укладених Товариством з контрагентами, зроблені з перевищенням компетенції органів державної податкової служби та не відповідають змісту акта про неможливість проведення зустрічної звірки; натомість, відмовляючи у задоволенні вимог про заборону використання акта, зазначив про дискреційність таких повноважень відповідача при проведенні та оформленні результатів податкових перевірок.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, Інспекція подала касаційну скаргу, в якій просила його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції, якою у задоволенні позову відмовлено. При цьому, як вбачається із змісту касаційної скарги, відповідачем по суті оскаржується рішення суду апеляційної інстанції лише в частині задоволених позовних вимог.

Обґрунтовуючи касаційну скаргу, відповідач посилався на те, що дії контролюючого органу з проведення зустрічної звірки та зі складання акта про неможливість її проведення є лише службовою діяльністю працівників податкового органу на виконання своїх професійних обов'язків по збиранню доказової інформації і не створюють для платника податків самостійного юридичного наслідку у вигляді виникнення, зміни або припинення його прав та не породжують для нього будь-яких обов'язків, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25 квітня 2014 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

У визначені ухвалою строки заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Справу згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 січня 2018 року передано для розгляду касаційної скарги колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду Пасічник С.С. (суддя-доповідач), Васильєвої І.А., Юрченко В.П.

Переглянувши судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд дійшов наступного висновку.

Так, судами попередніх інстанцій встановлено, що Інспекцією здійснено заходи з метою проведення зустрічної звірки ТОВ «Термінал-Торг» щодо підтвердження господарських відносин платниками податків за період з 01 лютого 2011 року по 30 квітня 2012 року, за результатами чого складено акт від 31 травня 2012 року №1608/22-9/37240634 про неможливість проведення зустрічної звірки, у якому відповідач прийшов до висновку про відсутність реального здійснення операцій Товариства при придбанні та продажу товарів (робіт, послуг), вказавши, що правочини, укладені позивачем з контрагентами, мають ознаки нікчемності та є нікчемними в силу припису закону.

Верховний Суд не погоджується із висновками суду апеляційної інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо компетенції контролюючих органів, повноважень і обов'язків їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, урегульовані Податковим кодеком України (далі - ПК України).

У пункті 61.1 статті 61 цього Кодексу визначено, що податковий контроль - це система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Способом здійснення такого контролю є, зокрема, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів (підпункт 62.1.2 пункту 62.1 статті 62 ПК України).

Відповідно до статті 71 ПК України інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - це комплекс заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.

Згідно з приписами підпункту 72.1.1 пункту 72.1 статті 72 ПК України для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла, зокрема: від платників податків та податкових агентів, що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, інших звітних документах; що міститься у наданих великими платниками податків в електронній формі копіях документів з обліку доходів, витрат та інших показників, пов'язаних із визначенням об'єктів оподаткування (податкових зобов'язань), первинних документах, які ведуться в електронній формі, регістрах бухгалтерського обліку, фінансовій звітності, інших документах, пов'язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів; про фінансово-господарські операції платників податків.

За правилами пункту 73.5 статті 73 ПК України з метою отримання податкової інформації контролюючі органи мають право проводити зустрічні звірки даних суб'єктів господарювання щодо платника податків.

Зустрічною звіркою вважається співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється органами державної податкової служби з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

Зустрічні звірки не є перевірками і проводяться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

З метою впровадження єдиного порядку направлення запитів на проведення зустрічних звірок, а також оформлення, передачі та накопичення матеріалів зустрічних звірок органами державної податкової служби розроблені Методичні рекомендації, затверджені наказом Державної податкової адміністрації України від 22 квітня 2011 року №236, згідно з підпунктом 4.4 пункту 4 яких (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) у разі встановлення фактів, що не дають змогу провести зустрічну звірку суб'єкта господарювання, відповідальний підрозділ не пізніше двох робочих днів від дати надходження запиту складає акт про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання.

При подальшому залученні суб'єкта господарювання (посадових осіб суб'єкта господарювання) до проведення зустрічної звірки відповідальний підрозділ органу державної податкової служби забезпечує проведення такої звірки.

Відповідні дії контролюючого органу не призводять до виникнення будь-якого правового результату, оскільки звірка як юридичний факт у цьому разі не є проведеною. Отже, жодних правових наслідків, які могли би порушувати права платника податків (позивача у справі), в розглядуваному випадку не виникає.

Проведення зустрічної звірки може розглядатися як юридичний факт, який впливає на законні інтереси платника податків, виключно у випадку коли дані, отримані за результатами проведення зустрічних звірок, можуть бути використані контролюючим органом як інформація про можливі порушення платником податків вимог податкового законодавства. Відповідна обставина, у свою чергу, згідно з підпунктом 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК України є підставою для призначення податкової перевірки.

Отже, акт про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання є відображенням дій працівників податкових органів, повноваження на здійснення яких прямо передбачено законодавством. Дії з проведення зустрічної звірки та зі складання акту за їх результатами не відповідають критерію юридичної значимості, не створюють для платника жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни або припинення його прав та не породжують для нього будь-яких обов'язків, оскільки інформація, зазначена у такому акті, використовується податковими органами для інформаційно-аналітичного забезпечення їхньої діяльності і не зумовлює для платника податків змін у структурі податкових зобов'язань та податкового кредиту.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, зокрема, у постановах від 03 листопада 2015 року (справа №21-99а15), від 17 листопада 2015 року (справа №21-1852а15) та від 01 грудня 2015 року (справа №21-3133а15).

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову й безпідставно скасував рішення суду першої інстанції у відповідній частині.

Щодо решти позовних вимог, рішення про відмову у задоволенні яких прийнято судами першої та апеляційної інстанції, то в цій частині рішення судів відповідачем не оскаржуються, а тому, враховуючи положення частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, касаційним судом не переглядаються.

Згідно статті 352 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Керуючись статтями 341, 344, 349, 352, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2013 року в частині задоволення позовних вимог щодо визнання протиправними дій Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва Державної податкової служби по проведенню зустрічної звірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Термінал - Торг» стосовно підтвердження господарських відносин з платниками податків за період з 01 лютого 2011 року по 30 квітня 2012 року, результати якої оформлені актом від 31 травня 2012 року №1608/22-9/37240634 «Про неможливість проведення зустрічної звірки щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період з 01 лютого 2011 року по 30 квітня 2012 року», скасувати, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 вересня 2012 року у цій частині вимог залишити в силі.

В іншій частині постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2013 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

С.С. Пасічник

І.А. Васильєва

В.П. Юрченко ,

Судді Верховного Суду