Справа № 199/7617/17(2-а/199/263/17)
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2018-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 березня 2018 року справа № 199/7617/17(2-а/199/263/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дурасової Ю.В.,

суддів: Лукманової О.М. Божко Л.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпрі

на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2017 р. (головуючий суддя Руденко В.В.)

у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпрі про зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду та просила визнати протиправними дії відповідача щодо визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії. Позов обґрунтовано тим, що вона звернулась до відповідача Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України у місті Дніпрі із заявою про призначення їй пенсії за віком як матері інваліда з дитинства, до якої нею було долучено необхідні документи. Відповіддю від 06 вересня 2017 року за № 3525/05/33 позивачці відмовлено у задоволенні вищезазначеної вимоги на тій підставі, що її дитина не була визнана дитиною - інвалідом після досягнення шестирічного віку. Позивач вважає відмову Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України у місті Дніпрі у призначенні їй пенсії за віком як матері інваліда з дитинства неправомірною, а тому просить суд зобов'язати відповідача - Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України у місті Дніпрі - призначити їй пенсію за віком як матері інваліда з дитинства.

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2017 р. позов задоволено.

Зобов'язано відповідача призначити ОСОБА_2 пенсію за віком як матері інваліда з дитинства, відповідно до заяви від 08 серпня 2017 року.

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що право позивача на призначення пенсії є безперечним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов'язань.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Лівобережним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м.Дніпрі подана апеляційна скарга, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та винести нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Посилається на те, що рішенням комісії від 06.09.2017 року позивачці відмовлено в призначенні пенсії за віком як матері інваліда з дитинства у зв'язку з відсутністю сплати страхових внесків на підставі індивідуальних відомостей про застраховану особу позивача. Зазначає, що страховий стаж, це період, протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески у відповідній сумі. Період отримання в органах праці та соціального захисту щомісячної компенсаційної виплати у зв'язку з доглядом за дитиною інвалідом зараховується до страхового стажу. Оскільки відповідно до листа управління праці та соціального захисту від 11.08.2017 року зазначено, що позивач, як одержувач державної соціальної допомоги не перебував на ніяких видів допомоги не отримував, вимога про призначення зазначеного виду пенсії не підлягає задоволенню. Причини неврахування зазначеного періоду залишаються нез'ясованими. Вважає, що управляння діяло в межах своїх повноважень та на основі законодавства України.

Представником позивача надано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, згідно якого просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу зазначено, що відповідач не вказує, які саме документів не вистачає для призначення пенсії і не посилається на відповідну норму закону. Вказує, що мати дитини-інваліда має право на призначення дострокової пенсії за віком у тому разі, яку вона виховує, визнана дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку. Зазначає, що визначальним є факт встановлення інвалідності у відповідному віці до досягнення 6 років та факт виховання дитини-інваліда матір'ю. Така ж правова позиція висловлена ВСУ в постановах від 27.05.2014 у справі №21-133а14, від 02.12.2014 у справі № 21-534а14.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням комісії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України у місті Дніпрі № 3565/05/33 від 06.09.2017 року, ОСОБА_2 було відмовлено в призначенні пенсії за віком як матері інваліда з дитинства, згідно п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у зв'язку з відсутністю медичного висновку про визнання дитини інвалідом до досягнення шестирічного віку та у зв'язку з відсутністю сплати страхових внесків за період на підставі індивідуальних відомостей про застраховану особу позивача.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин суд першої інстанції правильно застосував норми Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. При цьому, згідно ч.2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до ч. 5 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Відповідно до п.2.1 Порядку № 22-1, документами, які засвідчують особливий статус особи є, зокрема, документи про народження дитини, виховання її до шестирічного віку, про визнання дитини заявника інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом (при призначенні пенсії згідно з абзацом четвертим пункту 3 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону).

Згідно з пунктом 2.17 Порядку при призначенні пенсій жінкам, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, матерям інвалідів з дитинства, які виховали їх до шестирічного віку, а також, у разі відсутності матері або за її згодою, чоловікам, які здійснювали виховання п'ятьох або більше дітей чи дитини-інваліда, факт народження дитини встановлюється на підставі свідоцтва про народження, а її виховання до зазначеного віку - на підставі свідоцтва про народження чи паспорта дитини.

Визнання особи інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладів охорони здоров'я, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою 18-ти років (висновок про час настання інвалідності) (п.2.18 Порядку).

Чинним законодавством розмежовано поняття інваліда з дитинства та дитини-інваліда. Необхідність подання висновку лікарсько-консультаційної комісії та/або висновку МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою 18-ти років передбачено для тих інвалідів з дитинства, які визнані такими після досягнення вісімнадцятирічного віку.

Отже, мати дитини-інваліда має право на призначення дострокової пенсії за віком у тому разі, якщо дитина, яку вона виховує, визнана дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку. Якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення нею шестирічного віку, або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, мати цієї дитини має право на отримання зазначеної пенсії лише у разі наявності відповідного лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою 18-ти років (висновок про час настання інвалідності).

Таким чином, визначальним є факт встановлення інвалідності дитині у відповідному віці до досягнення 6 років та факт виховання її (дитини-інваліда) матір'ю до цього віку.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постановах від 27.05.2014 у справі №21-133а14 та від 02.12.2014 у справі №21-534а14, що є підставою для врахування судом при винесенні рішення у справі.

Проаналізувавши практику Верховного Суду України по аналогічним справам, колегія суддів звертає увагу на постанову від 27.05.2014 року по справі № 21-133а14 та постанову від 02.12.2014 року по справі № 21-534а14, у яких Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах дійшла висновку, що мати дитини-інваліда має право на призначення дострокової пенсії за віком у тому разі, якщо дитина, яку вона виховує, визнана дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку. Якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення нею шестирічного віку, або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, мати цієї дитини має право на отримання зазначеної пенсії лише у разі наявності висновку лікарсько-консультативної комісії про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку.

Так позивачем було надано висновок, а саме висновок лікарсько - консультативної комісії комунального закладу «Дніпропетровська обласна дитяча клінічна лікарня Дніпропетровської обласної ради» за № 764, яким встановлено, що її дитина ОСОБА_3, 1982 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 13 років, мала медичні показання для визнання її дитиною - інвалідом до досягнення шестирічного віку. Вказаний висновок позивачем було надано відповідачу разом із заявою про призначення їй пенсії за віком як матері інваліда з дитинства.

Відповідно до п. 2.17. «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» при призначенні пенсій жінкам, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, матерям інвалідів з дитинства, які виховали їх до шестирічного віку, а також, у разі відсутності матері або за її згодою, чоловікам, які здійснювали виховання п'ятьох або більше дітей чи дитини-інваліда. Факт народження дитини встановлюється на підставі свідоцтва про народження, а її виховання до зазначеного віку - на підставі свідоцтва про народження чи паспорта дитини. У разі смерті дитини подається свідоцтво про смерть.

Відповідач, надаючи апеляційну скаргу посилається на те, що рішенням комісії від 06.09.2017 року позивачці відмовлено в призначенні пенсії за віком як матері інваліда з дитинства у зв'язку з відсутністю сплати страхових внесків на підставі індивідуальних відомостей про застраховану особу позивача та зазначає, що оскільки відповідно до листа управління праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради від 11.08.2017 року № 7885 зазначено, що позивач, як одержувач державної соціальної допомоги не перебував та ніяких видів допомоги не отримував, то вимога про призначення зазначеного виду пенсії не підлягає задоволенню. Причини неврахування зазначеного періоду залишаються нез'ясованими. Вважає, що управляння діяло в межах своїх повноважень та на основі законодавства України.

З цього приводу колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Визначальним в даних правовідносинах є факт встановлення інвалідності дитині у відповідному віці до досягнення 6 років та факт виховання дитини-інваліда матір'ю. Щодо цих фактів відповідач не надає спростування.

Аргументом відповідача щодо неможливості задовольнити позов є лише те, що позивачці відмовлено в призначенні пенсії за віком як матері інваліда з дитинства у зв'язку з відсутністю сплати страхових внесків на підставі індивідуальних відомостей про застраховану особу позивача та зазначає, що оскільки відповідно до листа управління праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради від 11.08.2017 року № 7885. Також зазначає, що причини неврахування зазначеного періоду залишаються нез'ясованими.

Натомість, вищезазначені норми не пов'язують право позивача з аргументами про які зазначає відповідач. При цьому, вищезазначені норми пов'язують дані правовідносини з фактом встановлення інвалідності дитині у відповідному віці до досягнення 6 років та фактом виховання дитини-інваліда матір'ю. однак, саме щодо цих фактів відповідач не надає спростування.

Отже, виходячи з викладених доводів, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог: право позивача на призначення пенсії є безперечним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов'язань.

Вищевикладене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи відповідача спростовуються доводами, викладеними позивачем.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції, виходячи з обставин справи та норм законодавства України, що регулює дані правовідносини, права, свободи та інтереси позивача захищені, а права та інтереси відповідача не були порушені.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі - залишити без задоволення.

Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2017 р. - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду згідно ч.2 ст. 325 КАС України набирає законної сили з моменту підписання суддями (28.03.2018) та відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України оскарженню не підлягає, оскільки в силу п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС дана справа є справою незначної складності.

В силу п. 2 частини 5 ст. 328 КАС постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів в порядку та строки, встановлені ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 28.03.2018р.

Головуючий суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: О.М. Лукманова

Суддя: Л.А. Божко