Справа № 813/3933/17
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2018-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №813/3933/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Брильовського Р.М.

секретар судового засідання Сільник Н.Є.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача 2 - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України, Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про визнання протиправними дій, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні ,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 (далі позивач, ОСОБА_3В.) до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області (далі відповідач 1, ГУ МВС у Львівській області), Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України (далі відповідач 2, Львівський НДЕКЦ МВС України), Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області (далі відповідач 3, Ліквідаційна комісія ГУ МВС у Львівській області), в якому з урахуванням уточнень до позовних вимог від 10.01.2018 просить суд:

- визнати протиправними дії Головного Управління МВС України у Львівській області, Ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області, Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України щодо не врахування стажу 02 роки 06 місяців 09 днів при нарахуванні та виплаті ОСОБА_3 грошового забезпечення;

- зобов'язати Головне Управління МВС України у Львівській області, Ліквідаційну комісію ГУ МВС України у Львівській області, Львівський науково-дослідний експертно-криміналістичний центр МВС України провести перерахунок грошового забезпечення, що виплачувалося ОСОБА_3 під час служби в ГУ МВСУ у Львівській області з врахуванням стажу 02 роки 06 місяців 09 днів та виплатити не доплачені суми грошового забезпечення;

- визнати протиправними дії Головного Управління МВС України у Львівській області, Ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівські області, Львівського науково-дослідного експертно-криміналісти- центру МВС України у Львівській області щодо затримки розрахунку із ОСОБА_3 при звільненні з органів внутрішніх справ;

- солідарно стягнути з Головного Управління МВС України у Львівській області, Ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області, Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України на користь ОСОБА_3 89983,59 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що під час звільнення в наказі від 06.11.2015 № 850 о/с «Про звільнення зі служби ОСОБА_3В.» їй було неправильно розраховано стаж служби на день звільнення. Вказує, що 16 травня 2016 року ГУ МВС України у Львівській області було прийнято наказ № 981 о/с, відповідно до якого ОСОБА_3 зараховано до вислуги років час навчання у вищому навчальному закладі із розрахунку один рік за шість місяців. Зокрема, зазначеним наказом позивачу було зараховано до вислуги років 02 роки 06 місяців 00 днів. Наказом ГУ МВС України у Львівській області № 984 о/с від 30.06.2016 було внесено часткову зміну до пункту наказу № 850 о/с від 06.11.2015, відповідно до якого вказано, що вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні та для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби становить: «надруковано 12 років 03 місяців 10 днів, слід читати 14 років 09 місяців 10 днів». На переконання позивача, неврахування стажу 02 роки 06 місяців 00 днів вплинуло на розмір сум, що належали позивачу до виплати продовж всього часу служби та при звільненні. Позивач стверджує, що відповідачі не здійснили перерахунок заробітної плати, що виплачувалась у меншому розмірі, а відтак існують підстави для виплати позивачу середнього заробітку за весь час затримки розрахунку по день звернення до суду. Враховуючи вищенаведене, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представник ГУ МВС у Львівській області в судове засідання не зявився, відзиву на позов суду не надав.

Представник Львівського НДЕКЦ МВС України в судовому засіданні проти позову заперечив, з підстав викладених у запереченнях на позовну заяву та письмових поясненнях, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Заперечення мотивує тим, що 06.11.2015 всі працівники колишнього науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУМВС України у Львівській області були звільнені з органів внутрішніх справ, в тому числі ОСОБА_3 була звільнена наказом № 850 о/с з вислугою 12 років 09 місяців 10 днів. Зазначає, що позивач під час всього періоду проходження служби в органах внутрішніх справ до дати звільнення не надавала жодних довідок про навчання, відомості про навчання не були зазначені в трудовій книжці, що в свою чергу було б підставою для зарахування до вислуги років часу навчання та перерахування заробітної плати. Водночас, відповідач вказує, що після поновлення ОСОБА_3 на роботі з 06.02.2012 року наказом ГУМВСУ у Львівській області №41 о/с від 10.02.2012 року, нею також не було подано жодних документів, що підтверджують період навчання. Проте, наказом ліквідаційної комісії ГУМВС України у Львівській області від 16.05.2016 року № 981 о/с позивачу було додатково зараховано до вислуги років час навчання у вищому навчальному закладі у кількості 02 роки 06 місяців 00 днів. У звязку із чим позивачу на підставі статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» перераховано та виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби. Окрім того, відповідач зазначає, що зарахування позивачу періоду навчання до стажу роботи та перерахунків відповідно заробітної плати здійснювались комісією ГУМВСУ у Львівській області. Так, згідно внесених змін у наказ від 06.11.2015 № 850 о/с вислуга років позивача на день звільнення у календарному обчисленні та для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби становить: «надруковано 12 років 03 місяці 10 днів, слід читати - 14 років 09 місяців 00 днів». Отже, в період з лютого 2012 року по липень 2013 року грошове забезпечення повинно було б становити 39727,32 грн. з надбавкою за вислугу років 25%, відтак різниця недоплаченого грошового забезпечення за вищевказаний період становить 231,68 грн. (39727,32 грн. - 39495,64 грн.). На переконання відповідача 2, підставою для перерахунку та виплати недоотриманого грошового забезпечення в розмірі 231,68 грн. ОСОБА_3 є наказ ліквідаційної комісії ГУМВС України у Львівській області, в якому повинно бути зазначено за який період та по якій причині (збільшення надбавки за вислугу років з 20% до 25%) бухгалтерія повинна здійснити перерахунок та виплату, що визначено п. 1.5 «Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу ОВС». У звязку з наведеним просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник Ліквідаційної комісії ГУ МВС у Львівській області в судове засідання не зявився, відзиву на позов суду не надав.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 з 22.08.2006 проходила службу в Управлінні МВС України у Львівській області на підставі наказу ЛУМВ України № 235.

Згідно наказу ГУ МВС у Львівській області від 06.11.2015 № 850 о/с «По особовому складу» відповідно до п. 10, п. 11 розділу XІ Закону України «Про Національну поліцію» та Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з 06.11.2015 за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів) капітана міліції ОСОБА_3 експерта сектору № 4 відділу техніко-криміналістичного забезпечення органів внутрішніх справ науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУ МВС. У вказаному наказі зазначено, що вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні для виплати надбавки за вислугу років та для виплати одноразової грошової допомоги при звільнення складає: 12 років 03 місяці 10 днів.

16 травня 2016 року ГУ МВС у Львівській області наказом № 981 о/с «По особовому складу» на підставі постанови КМУ від 17.07.1992 № 393 додатково зараховано до вислуги років час навчання у вищому навчальному закладі із розрахунку один рік за шість місяців колишньому капітану міліції ОСОБА_3 експерту сектору № 4 відділу техніко-криміналістичного забезпечення органів внутрішніх справ науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУ МВС України у кількості 02 роки 06 місяців 00 днів. Підставою вказано висновок ліквідаційної комісії ГУ МВС від 06.05.2016.

30 червня 2016 року ГУ МВС у Львівській області наказом № 984 о/с «По особовому складу» внесено часткову зміну до пункту наказу ГУМВС від 06.11.2015 № 850 о/с, відповідно до якого вислуга на день звільнення у календарному обчисленні та для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби становить: «надруковано 12 років 03 місяці 10 днів, слід читати 14 років 09 місяців 10 днів».

Позивач у позовній заяві вказує, що їй було виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні, втім на переконання позивача розмір одноразової грошової допомоги та заробітної плати за весь час проходження служби є значно вищим, що зумовлює підстави для здійснення перерахунку. Проте, відповідач впродовж тривалого часу не здійснив перерахунок належних позивачу виплат, у звязку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду.

Даючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов'язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

31.12.2007 наказом МВС України № 499 на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу" (далі - постанова) та з метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ було затверджено та введено в дію з 1 січня 2008 року Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ(далі Інструкція № 499) що додається.

Так, у п. 2.4 Інструкції № 499 (на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що надбавка за вислугу років особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ виплачується надбавка за вислугу років у відсотках до посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням у розмірах, затверджених додатком 29 до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу".

Обчислення вислуги років для виплати надбавки за вислугу років особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ проводиться підрозділами кадрового забезпечення (за матеріалами особової справи особи рядового чи начальницького складу).

До вислуги років для виплати їм надбавки за вислугу років зараховуються періоди, які визначені пунктами 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393"Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей (п. 2.4.2. Інструкції № 499).

23.04.2015 наказом МВС України № 475 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року № 1294 Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб затверджено Інструкцію про виплату грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту (далі - Інструкція № 475).

Згідно з п. 2 та 3 Інструкції № 475 грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу визначається залежно від посади, спеціального звання, тривалості та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання.

До грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу належать: посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, щомісячні види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, що мають постійний характер, премії) та одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до підп. 1 п. 1 розділу ІV Інструкції № 475 порядок виплати надбавки за вислугу років особам рядового і начальницького складу виплачується надбавка за вислугу років до посадових окладів та окладів за персонально присвоєними спеціальними званнями у таких розмірах: від 1 до 2 років - 5 відсотків; від 2 до 5 років - 10 відсотків; від 5 до 10 років - 20 відсотків; від 10 до 15 років- 25 відсотків; від 15 до 20 років - 30 відсотків; від 20 до 25 років - 35 відсотків; 25 років і більше - 40 відсотків.

Відповідно до абзацу 8 пункту 10 Постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» від 17.07.1992 № 393 (далі - Постанова № 393 в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови.

Пунктом 2 Постанови № 393 встановлено, що до вислуги років особам офіцерського складу Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Цивільної оборони України та інших військових формувань, створених Верховною Радою України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки, Державної служби спеціального звязку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, а також особам середнього, старшого і вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, Державної інспекції техногенної безпеки та Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсій згідно з пунктом "а" статті 12 закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" додатково зараховується час їхнього навчання (у тому числі заочно) у цивільних вищих навчальних закладах, а також у інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське звання, до вступу на військову службу або призначення на відповідну посаду в межах до п'яти років із розрахунку - один рік за шість місяців.

Як встановлено судом, наказом ГУ МВС у Львівській області від 06.11.2015 № 850 о/с «По особовому складу» ОСОБА_3 було встановлено вислугу 12 років 03 місяці 10 днів.

На виконання вимог постанови КМУ від 17.07.1992 № 393 ГУ МВС у Львівській області наказом № 981 о/с «По особовому складу» від 16 травня 2016 року додатково зарахував ОСОБА_3 до вислуги років час навчання у вищому навчальному закладі із розрахунку один рік за шість місяців, що становило 02 роки 06 місяців 00 днів.

Також, як встановив суд, ГУ МВС у Львівській області 30 червня 2016 року наказом № 984 о/с «По особовому складу» внесло часткову зміну до пункту наказу ГУМВС від 06.11.2015 № 850 о/с, відповідно до якого вислуга на день звільнення у календарному обчисленні та для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби становить: «надруковано 12 років 03 місяці 10 днів, слід читати 14 років 09 місяців 10 днів».

Отже, вищенаведені обставини свідчать, що у позивача на день звільнення із служби була вислуга 14 років 09 місяців 10 днів.

Таким чином, суд погоджується з доводами позивача, що відповідач при виплаті одноразової грошової допомоги не врахував ОСОБА_3 стажу 02 роки 06 місяців 00 днів, що вплинуло на розмір виплаченого позивачу грошового забезпечення.

Відтак, суд дійшов висновку, що позовна вимога позивача про визнання дій відповідачів щодо не врахування стажу 02 роки 06 місяців 00 днів при виплаті ОСОБА_3 грошового забезпечення підлягає до задоволення.

Щодо вимоги позивача зобов'язати відповідачів провести перерахунок грошового забезпечення, що виплачувалося ОСОБА_3 під час служби в ГУ МВСУ у Львівській області з врахуванням стажу 02 роки 06 місяців 09 днів та виплатити недоплачені суми грошового забезпечення, суд зазначає наступне.

Отже, в наказі від 06.11.2015 № 850 о/с було обраховано позивачу на день звільнення вислугу років у календарному обчисленні 12 років 03 місяці 10 днів, що не відповідає встановленим судом обставинам.

Таким чином, як встановлено судом та не заперечується сторонами, стаж ОСОБА_3 на день звільнення у календарному обчисленні для виплати надбавки за вислугу років та для виплати одноразової грошової допомоги при звільнення становить 14 років 9 місяці 10 днів.

Отже, відповідно до підп. 1 п. 1 розділу ІV Інструкції № 475 надбавка за вислугу років ОСОБА_3 при наявності стажу 14 років 9 місяці 10 днів повинна становити 25 відсотків (від 10 до 15 років).

Зокрема, як вбачається із наданих суду пояснень відповідача 2 в період з лютого 2012 року по липень 2013 року позивачу виплачувалося грошове забезпечення з надбавкою за вислугу років у розмірі 20 відсотків, що є менше ніж встановлено законом.

Окрім того, як вбачається із відомості про нарахування грошового забезпечення з 06.02.2012 по 31.07.2013 позивачу нараховано грошове забезпечення разом з надбавкою 20 % - 39495, 64 грн, а з надбавкою 25 % повинно було бути нараховано 39727, 32 грн, тобто різниця у 5 % становить 231, 68 грн.

Таким чином, на підставі зібраних та досліджених доказів, аналізу чинного законодавства, суд приходить до висновку, що відповідачами недорахована позивачу надбавка за вислугу років у розмірі 5 %, що становить 231, 68 грн, а відтак позовна вимога позивача про визнання дій відповідачів протиправними щодо не врахування стажу 02 роки 06 місяців 00 днів при виплаті ОСОБА_3 грошового забезпечення підлягає до задоволення шляхом зобовязання відповідачів провести виплату грошового забезпечення позивачу з врахуванням стажу 2 роки 6 місяців 0 днів у розмірі 231 (двісті тридцять одна) гривня 68 копійок.

Що стосується вимог позивача визнати протиправними дії відповідачів щодо затримки розрахунку із ОСОБА_3 при звільненні з органів внутрішніх справ та солідарно стягнути з відповідачів на користь ОСОБА_3 89983,59 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, то суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 27 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджений постановою КМ України від 08.02.1995 року №100 (далі - Порядок №100), згідно пп. «з» п. 1 якого цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках вимушеного прогулу.

Відповідно до п. 5 вказаного Порядку №100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачу було виплачено у період з лютого 2012 року по липень 2013 року 39495, 64 грн.

Водночас, суд враховує, що позивачу не виплачено лише частину коштів, а саме 5 % надбавки за вислугу років, що становить 231, 68 грн.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 27 квітня 2016 року у справі № 6-11цс16, при вирішенні справи щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні слід враховувати, зокрема, розмір недоплаченої суми, істотність цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника, обставини за яких було встановлено наявність заборгованості, дії відповідача щодо її виплати. Також Верховний Суд України у вказаній справі застосував принцип співмірності.

Враховуючи те, що загальна сума коштів, нарахована ОСОБА_3В в період з лютого 2012 року по липень 2013 року складає 39495, 64 грн, а недоплачена сума складає лише 231, 68 грн, то враховуючи неістотність цієї суми відносно розміру заробітку позивача, суд вважає, що підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення на користь позивача 89983,59 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні немає, а відтак позовна вимога про визнання протиправними дій відповідачів щодо затримки розрахунку із ОСОБА_3 при звільненні з органів внутрішніх справ також не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов до висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є частково обґрунтованими та відповідно позов підлягає до часткового задоволення.

Питання щодо розподілу судових витрат у даній справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України щодо не врахування стажу 2 роки 6 місяців 9 днів при виплаті ОСОБА_3 грошового забезпечення.

Зобовязати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Ліквідаційну комісію Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Львівський науково-дослідний експертно-криміналістичний центр Міністерства внутрішніх справ України провести виплату грошового забезпечення з врахуванням стажу 2 роки 6 місяців 0 днів у розмірі 231 (двісті тридцять одна) гривня 68 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 23.04.2018.

Суддя Р.М. Брильовський