Справа № 805/309/18-а
Суддя: Буряк І. В.
Дата ухвалення: 2018-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2018 р. Справа№805/309/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття рішення 18:30

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючої судді Буряк І.В.,

секретаря судового засідання: Соколової С.О.,

за участю:

позивача: не зявився,

представника позивача: ОСОБА_1;

представника відповідача-1: ОСОБА_2

представника відповідача-2: ОСОБА_3

представника відповідача-3: ОСОБА_2

представника відповідача-4: ОСОБА_3

третя особа: не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_4, до голови Донецької обласної державної адміністрації керівника Донецької обласної військово-цивільної адміністрації ОСОБА_5, керівника Військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області ОСОБА_6, Донецької обласної державної адміністрації Донецької обласної військово-цивільної адміністрації, Військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Президент України, про визнання бездіяльності протиправною, зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 (надалі позивач, ОСОБА_4І.) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до голови Донецької обласної державної адміністрації керівника Донецької обласної військово-цивільної адміністрації ОСОБА_5 (надалі відповідач-1), керівника Військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області ОСОБА_6 (надалі відповідач-2) про визнання бездіяльності відповідачів щодо неготовності приватного сектору м. Авдіївка до опалювального сезону та створення (допущення) гуманітарної катастрофи в м. Авдіївка Донецької області; зобовязання Відповідача-1 внести до програми соціально-економічного розвитку Донецької області інформацію щодо заходів побудови газопроводу «Очеретине - Авдіївка», а також заходи по забезпеченню мешканців прифронтового міста альтернативними видами палива задля подолання гуманітарної катастрофи.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що мешканці міста Авдіївка повідомили відповідача-1 про проблеми з газопостачанням та опаленням. Зазначає, що на зборах громадян 10.11.2017р. мешканці м. Авдіївка зазначили, що газопостачання в місті відсутнє близько року, а військово-цивільні адміністрації м. Авдіївки та області нічого не роблять для нормального існування людей та для забезпечення їх альтернативними видами палива. Вказує на те, що рішенням зборів ініціативної групи прийнято рішення звернутись із адміністративним позовом до відповідача-1 та відповідача-2.

Позивач вважає, що відповідачі мають всі необхідні повноваження, але не вжили заходів для того, щоб м. Авдіївка було готове до опалювального сезону, стверджує, що бездіяльність останніх призвела до гуманітарної катастрофи у місті.

Крім того, позивач звертає увагу, що відповідачі стежили за ситуацією з 2016 року, а бездіяльність підтверджується відсутністю в програмі соціально-економічного розвитку Донецької області на 2017р. інформації як щодо заходів побудови газопроводу «Очеретине Авдіївка», так і заходів щодо програм забезпечення мешканців прифронтового міста альтернативними видами палива.

Також позивач зазначає, що він зареєстрований у місті Авдіївка та потерпає в зимовий період від холодів, внаслідок неможливості опалювати свою оселю, через відсутність газу та твердого палива.

В якості правового підгрунття позову позивач посилається на нормативні приписи ст. 1, ч. 10 ст. 3 Закону України «Про військово-цивільні адміністрації».

У якості обґрунтування порушення його особистих прав та інтересів зазначає, що є мешканцем м. Авдіївка, що підтверджується паспортними даними та потерпає від холодів, внаслідок відсутності газу та твердого палива.

У якості доказів бездіяльності відповідачів посилається на різні інтернет ресурси, що висвітлюють ситуацію у м. Авдіївка.

Відповідач-1 надав відзив на адміністративний позов, за змістом якого зазначає, що позовна заява є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню. оскільки, у Програмі економічного і соціального розвитку Донецької області на 2017р. передбачено відповідний захід щодо будівництва газопроводу високого тиску від ГРС смт. Очеретине до м. Авдіївка та забезпечено організацію та фінансування будівництва цього газопроводу. Вказує, що на нього не покладено повноважень щодо забезпечення населення альтернативними видами палива та підготовки приватного сектору населеного пункту до опалювального сезону.

Також відповідач-1 звертає увагу на те, що позивач не звертався з приводу побудови газопроводу або забезпечення твердим паливом на період відсутності газопостачання.

Відповідач-2 надав відзив на адміністративний позов, у якому просить відмовити у задоволенні позову повністю. Зазначає, що в результаті бойових дій була пошкоджена магістральна лінія газопостачання, яка забезпечує місто Авдіївка газом, з 07.06.2017р. припинено газопостачання у стару частину міста Авдіївка, з 09.06.2017р. місто Авдіївка повністю відключено від газопостачання, однак ділянка пошкодженого газопроводу знаходиться поза межами міста Авдіївка. Вказує на здійснення заходів з будівництва газопроводу та зазначає, що станом на 18.01.2018р. будівництво газопроводу від ГРС смт Очеретине до м. Авдіївка знаходиться на завершальній стадії, а саме проводяться гідравлічні випробування під тиском, після яких буде проводитися заповнення газової системи і пуск газу абонентам м. Авдіївка.

Відповідач-2 посилається на те, що тривалість проведення робіт з будівництва збільшується через проведення активних бойових дій у місці проведення будівництва, виявлення бойових снарядів на деяких ділянках запланованого газопроводу, несприятливі погодні умови, навмисні пошкодження труби, а також законодавчо встановлені процедурні моменти проведення вказаних робіт. Крім того, вказує на вжиття заходів щодо полегшення становища громадян міста у зв'язку з відсутністю газу. Вважає, що твердження про гуманітарну катастрофу та бездіяльність відповідачів є хибними.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 06.02.2018р. до участі у справі у якості відповідачів залучено Донецьку обласну державну адміністрацію Донецьку обласну військово-цивільну адміністрацію (надалі відповідач-3) та Військово-цивільну адміністрацію м. Авдіївка Донецької області (надалі відповідач-4).

Відповідач-3 20.02.2018р. надіслав до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що проти позову заперечує в повному обсязі, вважає його необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає з наступних підстав.

По-перше, розпорядженням Голови облдержадміністрації керівника обласної військово-цивільної адміністрації від 15.06.2017 № 659 «Про організацію роботи щодо забезпечення газопостачання міста Авдіївка та низки населених пунктів Ясинуватського району з території, яка підконтрольна українській владі» Департамент розвитку базових галузей промисловості Донецької обласної державної адміністрації визначено головним розпорядником коштів обласного бюджету щодо здійснення заходів, пов'язаних з будівництвом підвідного газопроводу високого тиску від ГРС смт Очеретине до м. Авдіївка, а тому у Програмі економічного і соціального розвитку Донецької області на 2017 рік передбачено здійснення заходів щодо будівництва підвідного газопроводу високого тиску від ГРС смт Очеретине до м. Авдіївка.

Крім того відповідач-3 зазначає, що не є уповноваженим органом з призначення пільг на придбання твердого палива та скрапленого газу, а також звертає увагу, що позивач з приводу побудови газопроводу або забезпеченням його твердим паливом на період відсутності газопостачання до Донецької облдержадміністрації, обласної військово-цивільної адміністрації не звертався

Відповідач-4 26.02.2018р. надав до суду відзив на позовну заяву за змістом якого зазначив про здійсненні для побудови підвідного газопроводу високого тиску від ГРС смт Очеретине до м. Авдіївка заходи, а також дії щодо подолання техногенної ситуації, яка утворилась у місті через відсутність газопостачання. При цьому відповідач-4 спростовує твердження позивача про неготовність м. Авдіївки до опалювального сезону, оскільки відповідачем-4 здійснюються заходи для забезпечення мешканців, які залишились без тепла, іншими джерелами теплопостачання, як-то за рахунок електричної енергії, твердого палива, пари та гарячої води з «Авдіївського коксохімічного заводу».

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 27.02.2018р. оголошено про відкладення підготовчого засідання до 21.03.2018р. з підстав передбачених ст. 181 КАС України та продовжено строк проведення підготовчого засідання відповідно ст. 173 КАС України.

21.03.2018р. підготовче провадження було відкладено до 28.03.2018р., у зв'язку із перебуванням судді на лікарняному.

У судовому засіданні від 28.03.2018р. позивачем надано заяву про уточнення позовних вимог, за змістом якої позивач виклав п. 2 позовних вимог у наступній редакції: «зобов'язати Голову ВЦА ОСОБА_5 внести до програми соціально-економічного розвитку Донецької області інформацію щодо заходів побудови газопроводу «Очеретино-Авдіївка» та заходів по забезпеченню мешканців прифронтового міста іншими енергоносіями задля подолання гуманітарної катастрофи».

У судовому засіданні від 28.03.2018р. ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 13.04.2018р. о 13.30 хв.

13.04.2018 до суду надійшло клопотання позивача про відкладення судового засідання, призначеного на 13.04.2018р., у зв'язку із перебуванням представника позивача у відрядженні.

Свідки, що викликались у справі, до судового засідання не зявились, про час та дату судового засідання повідомлялись належним чином, про причини не явки суду пояснень не надали, суд керуючись ст. 206 КАС України ухвалив розгляд справи продовжити за відсутності свідків.

Суд, заслухавши надані пояснення представника позивача, представників відповідачів, перевіривши матеріали справи та оцінивши повідомлені сторонами обставини, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступні фактичні обставини у справі.

Позивач, ОСОБА_4, місце проживання: 86060, вул. Тургенєва буд. 27, м. Авдіївка Донецька область, індивідуальний податковий номер - НОМЕР_1.

На підставі особистих пояснень позивача судом встановлено, що житло останнього опалюється за допомогою твердопаливного котла.

Позивачем надано до суду витяг з протоколу №1 зборів ініціативної групи з питань проблем опалювального сезону 2017-2018р. в місті Авдіївка від 18.11.2017р., з якого випливає, що, за наслідками обговорення проблеми газопостачання м. Авдіївки та пошуку механізмів щодо забезпечення населення твердим паливом на період відсутності газопостачання, вирішено звернутися до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до відповідача-1 та відповідача-2 про внесення до програми соціально-економічного розвитку Донецької області інформації щодо заходів побудови газопроводу Очеретине Авдіївка, вжиття заходів по забезпеченню мешканців прифронтового міста альтернативними видами палива задля подолання гуманітарної катастрофи, визнання протиправною бездіяльності відповідачів щодо неготовності сектору м. Авдіївка до опалювального сезону.

Відповідно до реєстру осіб, які брали участь в зборах ініціативної групи з питань проблем опалювального сезону 2017-2018р. в місті Авдіївка, який є додатком до вказаного протоколу, участь у зборах брали 12 осіб, у тому числі позивач.

На підтвердження здійснення заходів щодо організації будівництва та фінансування газопроводу високого тиску від ГРС смт Очеретине до м. Авдіївка до суду відповідачами надані копії наступних документів:

- рішення Авдіївської міської ради від 23.06.2016р. №6/71-1982 «Про внесення змін до рішення міської ради від 18.12.2015р. №6/66-1880 «Про міський бюджет на 2016 рік»» з додатком № 5 щодо фінансування проведення проектно-вишукувальних робіт з будівництва підвідного газопроводу високого тиску ІІ категорії 0,6 Мпа (кільцювання розподільних мереж смт Очеретине з розподільними мережами м. Авдіївка);

- рішення Авдіївської міської ради від 20.09.2016р. №6/72-2014 «Про затвердження проектно-кошторисної документації «Будівництво підвідного газопроводу високого тиску від ГРС смт Очеретине до м. Авдіївка» (з виправленою датою рішення);

- розпорядження голови Донецької обласної державної адміністрації керівника Донецької обласної військово-цивільної адміністрації від 23.02.2017р. №172 «Про Програму економічного і соціального розвитку Донецької області» щодо затвердження Програми економічного і соціального розвитку Донецької області на 2017р.;

- витяг з Програми економічного і соціального розвитку Донецької області на 2017р. (додатку 2) щодо здійснення централізованих заходів з будівництва підвідного газопроводу високого тиску від ГРС смт Очеретине до м. Авдіївка;

- договір про надання цільової безповоротної фінансової допомоги №670/17-3 від 21.09.2017р., який укладено між Приватним акціонерним товариством Авдіївський коксохімічний завод» та Військово-цивільною адміністрацією м. Авдіївка Донецької області щодо фінансової допомоги для подальшої передачі у вигляді субвенції обласному бюджету для здійснення заходів з будівництва підвідного газопроводу високого тиску від ГРС смт Очеретине до м. Авдіївка;

- розпорядження керівника Військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області від 09.10.2017р. №594 «Про внесення змін до розпорядження керівника військово-цивільної адміністрації від 21.12.2016р. №355» з додатками № 2 та №4 щодо спрямування коштів, отриманих від ПрАТ «АКХЗ» на будівництво газопроводу високого тиску від ГРС смт Очеретине до м. Авдіївка;

- розпорядження керівника Військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області від 12.06.2017р. №343/1 «Про делегування повноважень замовника робіт» щодо делегування повноважень замовника будівництва Департаменту розвитку базових галузей промисловості Донецької обласної державної адміністрації щодо проведення будівництва газопроводу високого тиску від ГРС смт Очеретине до м. Авдіївка та передачі відповідної проектно-кошторисної документації;

- акт №1 від 14.06.2017р. щодо передачі проектно-кошторисної документації за проектом «Будівництво підвідного газопроводу високого тиску від ГРС смт Очеретине до м. Авдіївка» від Військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області до Департаменту розвитку базових галузей промисловості Донецької обласної державної адміністрації;

- розпорядження голови Донецької обласної державної адміністрації керівника Донецької обласної військово-цивільної адміністрації від 15.06.2017р. №659 «Про організацію роботи щодо забезпечення газопостачання міста Авдіївка та низки населених пунктів Ясинуватського району з території, яка підконтрольна українській владі», яким затверджено напрямки (заходи) з використання у 2017 році коштів обласного бюджету, передбачених на заходи, повязані з наслідками проведення АТО на території області, а також зобовязано Департамент розвитку базових галузей промисловості Донецької обласної державної адміністрації здійснити централізовані заходи, повязані з будівництвом підвідного газопроводу високого тиску від ГРС смт Очеретине до м. Авдіївка та передати Військово-цивільній адміністрації м. Авдіївка Донецької області обєкт будівництва підвідного газопроводу високого тиску від ГРС смт Очеретине до м. Авдіївка та витрати по ньому;

- розпорядження голови Донецької обласної державної адміністрації керівника Донецької обласної військово-цивільної адміністрації від 14.06.2017р. №653 «Про внесення змін до розпорядження голови облдержадміністрації, керівника обласної військово-цивільної адміністрації від 22.12.2016 року №1171» з додатками, у тому числі з інформацією про фінансування заходів щодо будівництва підвідного газопроводу високого тиску від ГРС смт Очеретине до м. Авдіївка;

- договір від 22.12.2016р. який укладено між Військово-цивільною адміністрацією м. Авдіївка Донецької області та Донецькою обласною державною адміністрацією Донецькою обласною військово-цивільної адміністрацією про передачу коштів між відповідними місцевими бюджетами та їх використання на реалізацію і фінансування в 2017 році місцевих соціально-економічних та культурних програм, спільних заходів, а також державних програм, з додатковою угодою від 11.10.2017р. відносно здійснення заходів з будівництва підвідного газопроводу високого тиску від ГРС смт Очеретине до м. Авдіївка;

- договір на розробку технічних умов №17 від 06.07.2016р., який укладено між Публічним акціонерним товариством «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз», у якості виконавця, та Авдіївською міською радою, у якості замовника, з розрахунком вартості виконання додаткових робіт (послуг), щодо розроблення технічних умов для газифікації обєкту «Будівництво підвідного газопроводу високого тиску від ГРС смт Очеретине до м. Авдіївка»;

- договір на виконання проектно-вишукувальних робіт №18 від 08.07.2016р., який укладено між Публічним акціонерним товариством «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз», у якості виконавця, та Авдіївською міською радою, у якості замовника, щодо виконання проектно-вишукувальних робіт по обєкту «Будівництво підвідного газопроводу високого тиску від ГРС смт Очеретине до м. Авдіївка» з відповідним календарним планом робіт;

- договір на виконання експертизи проектно-кошторисної документації проекту будівництва №05-0971-16 від 12.08.2016р., який укладено між Державним підприємством «Спеціалізована державна експертна організація Центральна служба Української державної будівельної експертизи», у якості виконавця, та Авдіївською міською радою, у якості замовника, щодо проведення експертизи проекту будівництва щодо дотримання вимог до міцності, надійності та довговічності будинків і споруд, їх експлуатаційної безпеки та інженерного забезпечення, санітарного і епідеміологічного благополуччя населення, пожежної, техногенної безпеки, енергозбереження, охорони праці, екології, кошторисної частини будівництва газопроводу високого тиску від ГРС смт Очеретине до м. Авдіївка;

- договір на виконання проектно-вишукувальних робіт №31 від 10.07.2017р., який укладено між Публічним акціонерним товариством «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз», у якості виконавця, та Департаментом розвитку базових галузей промисловості Донецької обласної державної адміністрації, у якості замовника, щодо виконання проектно-вишукувальних робіт по обєкту «Будівництво підвідного газопроводу високого тиску від ГРС смт Очеретине до м. Авдіївка» з додатками №1 та №2;

- договір на виконання експертизи проектно-кошторисної документації проекту будівництва №84/17/0381-17 від 18.07.2017р., який укладено між Державним підприємством «Спеціалізована державна експертна організація Центральна служба Української державної будівельної експертизи», у якості виконавця, та Департаментом розвитку базових галузей промисловості Донецької обласної державної адміністрації, у якості замовника, щодо здійснення державної експертизи будівництва підвідного газопроводу високого тиску від ГРС смт Очеретине до м. Авдіївка;

- договір підряду №109/17 від 08.08.2017р., який укладено між Товариством з обмеженою відповідальністю «Теплоенергокомплект», у якості підрядника, та Департаментом розвитку базових галузей промисловості Донецької обласної державної адміністрації, у якості замовника, щодо виконання робіт по обєкту «Будівництво підвідного газопроводу високого тиску від ГРС смт Очеретине до м. Авдіївка» з додатками № 1, № 2, №3 та № 4, а також додатковою угодою № 1 від 07.09.2017р. У додатку № 3 графік виконання робіт зазначено з вересня 2017р. по грудень 2017р.;

- договір на виконання авторського нагляду №32 від 14.08.2017р., який укладено між Публічним акціонерним товариством «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз», у якості виконавця, та Департаментом розвитку базових галузей промисловості Донецької обласної державної адміністрації, у якості замовника, щодо здійснення авторського нагляду за виконанням будівельно-монтажних робіт по обєкту «Будівництво підвідного газопроводу високого тиску від ГРС смт Очеретине до м. Авдіївка» з додатком №1;

- договір постачання №128/17 від 15.08.2017р., який укладено між Товариством з обмеженою відповідальністю «Полімерна група «Терполімергаз», у якості постачальника, та Департаментом розвитку базових галузей промисловості Донецької обласної державної адміністрації, у якості замовника, з додатковими угодами №1, №2 та №3 та специфікаціями у відповідних редакціях додаткових угод, щодо постачання товару;

- договір постачання №198/17 від 07.12.2017р., який укладено між Товариством з обмеженою відповідальністю «Полімерна група «Терполімергаз», у якості постачальника, та Департаментом розвитку базових галузей промисловості Донецької обласної державної адміністрації, у якості замовника, з додатком №1, щодо постачання товару;

- договір про надання послуг з технічного нагляду №110/17 від 09.08.2017р., який укладено між Департаментом капітального будівництва Донецької обласної державної адміністрації, у якості технічного нагляду, та Департаментом розвитку базових галузей промисловості Донецької обласної державної адміністрації, у якості замовника, з додатком №1, щодо здійснення технічного нагляду на обєкті «Будівництво підвідного газопроводу високого тиску від ГРС смт Очеретине до м. Авдіївка» з додатком №1;

- договір №161/17 від 12.09.2017р., який укладено між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7, у якості виконавця, та Департаментом розвитку базових галузей промисловості Донецької обласної державної адміністрації, у якості замовника, з додатком №1, щодо здійснення послуг з перенесення запроектованої траси магістрального газопроводу високого тиску з паперового проекту на топографічну зйомку місцевості в електронному вигляді та винос поворотних точок запроектованого газопроводу високого тиску в натуру (на місцевість) по обєкту «Будівництво підвідного газопроводу високого тиску від ГРС смт Очеретине до м. Авдіївка».

Крім того, відповідачем-4 до суду надано наступні докази у справі:

- розпорядження керівника військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області від 27.12.2016р. № 379 «Про затвердження міської програми з надання допомоги соціально незахищеним верствам населення та громадянам пільгових категорій м. Авдіївка «Турбота» на 2017 рік»;

- додаток 1 до розпорядження керівника військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області від 27.12.2017р. № 379 «Міська програма з надання допомоги соціально незахищеним верствам населення та громадянам пільгових категорій м. Авдіївка «Турбота» на 2017 рік»;

- додаток 2 до розпорядження керівника військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області від 27.12.2017р. № 379 «Заходи з реалізації міської Програми соціального захисту ветеранів війни м. Авдіївка «Турбота» на 2017р.;

- розпорядження керівника військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області від 19.10.2017 № 607 «Про внесення змін до міської програми з надання допомоги соціально незахищеним верствам населення та громадянам пільгових категорій м. Авдіївка «Турбота» на 2017 рік» щодо доповнення Програми п. 3.17 про надання разової матеріальної допомоги мешканцям багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: м. Авдіївка вул. Соборна, б. 73;

- розпорядження керівника військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області від 22.11.2017р. № 679 «Про внесення змін до міської Програми з надання допомоги соціально незахищеним верствам населення та громадянам пільгових категорій м. Авдіївка «Турбота» на 2017 рік» щодо внесення змін в п. 3.7 «Заходи забезпечення відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг на оплату житлово-комунальних послуг громадянам, які мають статус «Почесний громадянин міста Авдіївка» та п. 3.17 «Надання разової матеріальної допомоги мешканцям багатоквартирного будинку, розташованого за адресою вул. Соборна буд. 73»;

- розпорядження керівника військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області від 15.11.2016 № 254 «Про затвердження Положення про надання матеріальної допомоги громадянам за рахунок коштів міського бюджету»;

- додаток до розпорядження керівника військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області від 15.11.2016 № 254 «Положення про надання матеріальної допомоги громадянам за рахунок коштів міського бюджету»;

- розпорядження керівника військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області від 11.01.2018р. № 21 «Про внесення змін до розпорядження керівника військово-цивільної адміністрації міста Авдіївка Донецької області від 15.11.2016р. № 254 щодо доповнення п. 2.5 «Положення про надання матеріальної допомоги громадянам за рахунок коштів міського бюджету», затвердженого розпорядженням керівника військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області від 15.11.2016р. №254;

- розпорядження керівника військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області від 12.12.2017р. № 725 «Про внесення доповнень до розпорядження керівника військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області від 27.12.2016р. № 382 «Про затвердження Програми економічного і соціального розвитку міста Авдіївка на 2017р.»;

- додаток до Розпорядження керівника військово-цивільної адміністрації м.Авдіївка Донецької області від 12.12.2017р. № 725 «Зміни до заходів щодо забезпечення виконання завдань Програми економічного і соціального розвитку міста Авдіївка на 2017р.;

- розпорядження керівника військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області від 15.09.2017р. «Щодо надання допомоги шляхов виділення дров пільговим категоріям населення, що мають пічне опалення та вивіз сміття після руйнувань внаслідок обстрілів»;

- довідка військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області від 16.03.2018р. № 01-15/0337 про те, що ОСОБА_4 за період з початку 2017р. по 16.03.2018р. до ВЦА м. Авдіївки з питання відсутності газопостачання у м. Авдіївка не звертався;

- лист про надання інформації комунального підприємства «Служба єдиного замовника» Авдіївської міської ОСОБА_8 від 19.03.2018р. вх.№В-035 щодо відсутності звернень ОСОБА_4 з 2017р. по теперішній час до комунального підприємства «Служба єдиного замовника» про безоплатне надання дров;

- лист ОСОБА_9 соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Авдіївка Донецької області від 19.03.2018р. № 07/01-37/0204 «Про надання інформації» за змістом якого повідомлено, що:

1. ОСОБА_4 у 2017р. та у поточному році не звертався до управління соціального захисту населення ВЦА м. Авдіївка Донецької області за призначенням субсидії на житлово-комунальні послуги, придбання скрапленого газу, твердого побутового палива.

2. ОСОБА_4 у 2017р. та у поточному році не звертався до міської комісії з надання матеріальної допомоги громадянам за рахунок коштів міського бюджету із заявою про надання матеріальної допомоги на придбання твердого палива.

3. Протягом 2017р та у поточному році ОСОБА_4 жодного разу не звертався до управління соціального захисту населення ВЦА м. Авдіївки Донецької області з питань забезпечення його певними видами державної соціальної допомоги, а також з питань надання матеріальної допомоги.

Також у позовній заяві позивачем наведені посилання на інтернет-сторінки щодо публікацій новин, виступів, оголошень тощо, з даного приводу суд звертає увагу на наступне.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. (ч. 2 ст. 74 КАС України)

Частиною другою ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Відповідно до приписів ч.1 ч.3 ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах памяті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених в порядку, визначеному законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.

Натомість позивачем до суду не надано відповідних доказів, на які він посилається у позовній заяві. Позивачем не повідомлено про неможливість надання до суду відповідних доказів.

Предметом спору у даній справі є встановлення факту бездіяльності відповідачів щодо неготовності приватного сектора м. Авдіївка до опалювального сезону та створення (допущення) гуманітарної катастрофи в м. Авдіївка протиправною та зобов'язання Голови ВЦА ОСОБА_5 вчинити дії шляхом внесення до програми соціально-економічного розвитку Донецької області заходів побудови газопроводу «Очеретино-Авдіївка», заходів по забезпеченню мешканців прифронтового міста іншими видами палива задля подолання гуманітарної катастрофи.

Предметом доказування у даній справі є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи.

В даному випадку, суду слід встановити чи мала місце бездіяльність відповідачів, що випливає із їх владних управлінських функцій, яка порушила особисті законні права та інтереси позивача та чи правомірною та обґрунтованою є вимога позивача щодо зобов'язання Голови облдержадміністрації, керівника ВЦА Донецької області ОСОБА_5 вчинити дії шляхом внесення до програми соціально-економічного розвитку Донецької області заходів побудови газопроводу «Очеретино-Авдіївка», заходів по забезпеченню мешканців прифронтового міста іншими видами палива задля подолання гуманітарної катастрофи.

Надані сторонами справи письмові докази, перелічені вище, досліджені судом у порядку ст. 217 КАС України.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає та враховує наступне.

Щодо позовних вимог про визнання бездіяльності відповідачів щодо неготовності приватного сектору м. Авдіївка до опалювального сезону та створення (допущення) гуманітарної катастрофи в м.Авдіївка протиправною.

Відповідно до частин 1-2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

У відповідності до ч.2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Приписами частини першої ст.55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб'єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Конституційний Суд України в Рішенні від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 вирішив, що поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям «права», треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Верховний Суд України в постанові від 01.12.2015р. №21-2247а15 зазначив, що судовому захисту підлягають порушені права, свободи та інтереси, належні безпосередньо заявникам.

Також у постанові Верховного Суду від 31.01.2018р. у справі №802/2678/15-а вказано, що обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджуване порушення було обґрунтованим.

В той же час, порушення вимог Закону діями суб'єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх протиправними, оскільки обов'язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушення його особистих прав та охоронюваних законом інтересів цими діями.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Тобто, обов'язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушення саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

Таким чином, в межах спірних правовідносин суд встановлює чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права та інтереси саме ОСОБА_4 як мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1.

У відповідності до ч.1 та ч.2 ст.1 Закону України від 03 лютого 2015 року № 141-VIII «Про військово-цивільні адміністрації» встановлено, що для виконання повноважень місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування у випадках, встановлених цим Законом, у районі проведення антитерористичної операції можуть утворюватися військово-цивільні адміністрації.

Військово-цивільні адміністрації - це тимчасові державні органи у селах, селищах, містах, районах та областях, що діють у складі Антитерористичного центру при Службі безпеки України і призначені для забезпечення дії Конституції та законів України, забезпечення безпеки і нормалізації життєдіяльності населення, правопорядку, участі у протидії диверсійним проявам і терористичним актам, недопущення гуманітарної катастрофи в районі проведення антитерористичної операції.

Військово-цивільні адміністрації району, області - це тимчасові державні органи, що здійснюють на відповідній території повноваження районних, обласних рад, державних адміністрацій та інші повноваження, визначені цим Законом.

Військово-цивільні адміністрації населених пунктів - це тимчасові державні органи, що здійснюють на відповідній території повноваження сільських, селищних, міських рад, районних у містах рад, виконавчих органів сільських, селищних, міських, районних у містах рад та голів та інші повноваження, визначені цим Законом.

Військово-цивільні адміністрації є юридичними особами публічного права і наділяються цим та іншими законами повноваженнями, у межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону. Військово-цивільні адміністрації населених пунктів набувають прав та обовязків з дня внесення запису про їх державну реєстрацію як юридичних осіб до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Частинами 9, 10 та 12 ст.3 Закону України «Про військово-цивільні адміністрації» передбачено, що загальне керівництво діяльністю військово-цивільних адміністрацій населених пунктів, районних військово-цивільних адміністрацій здійснюють керівники відповідних обласних військово-цивільних адміністрацій, а у разі якщо відповідні обласні військово-цивільні адміністрації не утворені - керівник Антитерористичного центру при Службі безпеки України. Керівництво діяльністю обласних військово-цивільних адміністрацій у сфері забезпечення громадського порядку і безпеки здійснює керівник Антитерористичного центру при Службі безпеки України.

Безпосереднє керівництво військово-цивільними адміністраціями здійснюють їх керівники.

Повноваження військово-цивільних адміністрацій здійснюються ними в порядку, визначеному законами України для здійснення повноважень відповідних органів місцевого самоврядування, з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

Згідно з п.1, п.10, п.13 та п.16 ч.1 ст.4 вказаного Закону передбачено, що військово-цивільні адміністрації населених пунктів на відповідній території здійснюють повноваження із: підготовки та затвердження програм соціально-економічного та культурного розвитку відповідних адміністративно-територіальних одиниць, цільових програм з інших питань місцевого самоврядування; управління обєктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і звязку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню; сприяння розширенню житлового будівництва, надання громадянам, які мають потребу в житлі, допомоги в будівництві житла; надання допомоги власникам квартир (будинків) в їх відбудові у разі пошкодження в результаті терористичних актів, диверсій; організації за рахунок власних коштів і на пайових засадах будівництва, реконструкції і ремонту обєктів комунального господарства та соціально-культурного призначення, житлових будинків, а також шляхів місцевого значення; виконання або делегування на конкурсній основі генеральній будівельній організації (підрядній організації) функцій замовника на будівництво, реконструкцію і ремонт житла, інших обєктів соціальної та виробничої інфраструктури комунальної власності; забезпечення соціально-культурних закладів, які перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, а також населення паливом, електроенергією, газом та іншими енергоносіями; вирішення питань водопостачання, відведення та очищення стічних вод; здійснення контролю за якістю питної води;

Відповідно до п.2 ч.3 ст.4 вказаного Закону передбачено, що районні, обласні військово-цивільні адміністрації поряд із здійсненням повноважень місцевих державних адміністрацій на відповідній території також здійснюють повноваження із підготовки та затвердження програм соціально-економічного і культурного розвитку відповідно району, області, цільових програм з інших питань, заслуховування звітів про їх виконання.

Приписами пунктів 1 та 2 ч.3 ст.6 вказаного Закону передбачено, що керівник військово-цивільної адміністрації: забезпечує на відповідній території додержання Конституції і законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади; організовує роботу відповідної військово-цивільної адміністрації та здійснює керівництво її діяльністю, несе персональну відповідальність за виконання військово-цивільною адміністрацією покладених на неї повноважень.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.18 Закону України від 09 квітня 1999 року №586-XIV «Про місцеві державні адміністрації» передбачено, що місцева державна адміністрація: у спільних інтересах територіальних громад об'єднує на договірній основі бюджетні кошти з коштами підприємств, установ, організацій та населення для будівництва, розширення, реконструкції, ремонту та утримання виробничих підприємств, транспорту, мереж тепло-, водо-, газо-, енергозабезпечення, шляхів, зв'язку, служб з обслуговування населення, закладів охорони здоров'я, торгівлі, освіти, культури, соціального забезпечення житлово-комунальних об'єктів, в тому числі їх придбання для задоволення потреб населення та фінансує здійснення цих заходів.

Згідно з п.2 ч.1 ст.20 вказаного Закону встановлено, що місцева державна адміністрація забезпечує організацію обслуговування населення підприємствами, установами та організаціями житлово-комунального господарства, зв'язку, телебачення, радіомовлення, торгівлі та громадського харчування, побутового і транспортного обслуговування незалежно від форм власності.

Відповідно до пп.5 п. «а» ст.28 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: а) власні (самоврядні) повноваження:5) залучення на договірних засадах коштів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, розташованих на відповідній території, та коштів населення, а також бюджетних коштів на будівництво, розширення, ремонт і утримання на пайових засадах об'єктів соціальної і виробничої інфраструктури та на заходи щодо охорони навколишнього природного середовища.

У відповідності до пп.1 п. «а» ст.30 вказаного Закону встановлено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: власні (самоврядні) повноваження: управління об'єктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв'язку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню.

Приписами пп.1 та пп.2 п. «а» ст.31 вказаного Закону передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: власні (самоврядні) повноваження: організація за рахунок власних коштів і на пайових засадах будівництва, реконструкції і ремонту об'єктів комунального господарства та соціально-культурного призначення, жилих будинків, шляхів місцевого значення, а також капітального та поточного ремонту вулиць і доріг населених пунктів та інших доріг, які є складовими автомобільних доріг державного значення (як співфінансування на договірних засадах); виконання або делегування на конкурсній основі генеральній будівельній організації (підрядній організації) функцій замовника на будівництво, реконструкцію і ремонт житла, інших об'єктів соціальної та виробничої інфраструктури комунальної власності.

Також п.6 та п.7 ч.1 ст.44 вказаного Закону передбачено, що районні, обласні ради делегують відповідним місцевим державним адміністраціям такі повноваження: об'єднання на договірних засадах коштів підприємств, установ та організацій, розташованих на відповідній території, і населення, а також бюджетних коштів на будівництво, реконструкцію, ремонт та утримання на пайових засадах об'єктів соціальної і виробничої інфраструктури, шляхів місцевого значення, на капітальний та поточний ремонт вулиць і доріг населених пунктів та інших доріг, які є складовими автомобільних доріг державного значення (як співфінансування на договірних засадах) та на заходи щодо охорони праці та охорони навколишнього природного середовища; залучення в порядку, встановленому законом, підприємств, установ та організацій, які не належать до комунальної власності, до участі в обслуговуванні населення відповідної території, координація цієї роботи.

Посилаючись на приписи ст.1 та ч.10 ст.3 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», які містяться в розділі «Загальні положення» цього Закону, позивачем не зазначено в чому саме полягала протиправна бездіяльність відповідачів, тобто не вказано, які саме дії мали вчинити або рішення мали прийняти відповідачі у межах наданих їм повноважень але не вчинили (не прийняли) всупереч певних законодавчих приписів.

Частиною першою ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Верховний Суд України у постанові від 24 листопада 2015 року у справі № П/800/259/15 (21-3538а15) зазначив, що сама по собі бездіяльність - це триваюча пасивна поведінка суб'єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов'язаний був і міг вчинити. Тобто бездіяльність не має чітко окреслених часових меж, а саме явище бездіяльності є триваючим (реєстраційний № рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 54398764).

Разом з тим, діяння (дія або бездіяльність) може бути визнане протиправним за умови, якщо воно формально порушує конкретну юридичну норму або декілька норм.

Позивачем не зазначено, яка протиправна бездіяльність, в порушення вимог законодавства була допущена відповідачами відносно нього особисто, які дії на його заяву, звернення тощо, були не вчиненні, що спричинило порушення законних права та інтересів.

Натомість у ході розгляду справи судом встановлено, що позивач до суб'єктів владних повноважень, які є відповідачами у справі, за захистом його особистих прав, що випливають із даної позовної заяви, у встановленому законом порядку, не звертався.

Даний факт встановлюється судом на підставі письмових доказів, що містяться у справі, а саме:

Лист про надання інформації комунального підприємства «Служба єдиного замовника» Авдіївської міської ОСОБА_8 від 19.03.2018р. вх.№В-035 щодо відсутності звернень ОСОБА_4 з 2017р. по теперешній час до комунального підприємства «Служба єдиного замовника» про безоплатне надання дров.

ОСОБА_9 соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Авдіївка Донецької області від 19.03.2018р. № 07/01-37/0204 «Про надання інформації» за змістом якого повідомлено:

4. ОСОБА_4 у 2017р. та у поточному році не звертався до управління соціального захисту населення ВЦА м. Авдіївка Донецької області за призначенням субсидії на житлово-комунальні послуги, придбання скрапленого газу, твердого побутового палива.

5. ОСОБА_4 у 2017р. та у поточному році не звертався до міської комісії з надання матеріальної допомоги громадянам за рахунок коштів міського бюджету із заявою про надання матеріальної допомоги на придбання твердого палива.

6. Протягом 2017р та у поточному році ОСОБА_4 жодного разу не звертався до управління соціального захисту населення ВЦА м. Авдіївки Донецької області з питань забезпечення його певними видами державної соціальної допомоги, а також з питань надання матеріальної допомоги.

ОСОБА_9 з питань звернень громадян та доступу до публічної інформації Донецької обласної державної адміністрації №5/0/246-18 від 22.01.2018р., в якому повідомляється від ОСОБА_4 не надходило звернень з питань відновлення (побудови) газопроводу «Очеретине - Авдіївка» та забезпечення населення твердим паливом на період відсутності газопостачання.

Більше того, у підготовчому провадженні позивачем було особисто підтверджено, що за захистом прав, які останній вважає порушеними, та щодо яких заявлено даний позов, він до відповідачів не звертався.

Європейський суд з прав людини зокрема зазначив: «при розгляді справи у внутрішніх інстанціях немає суворої необхідності посилатися безпосередньо на будь-яке право, гарантоване Конвенцією. Достатньо, щоб відповідна претензія була заявлена «хоча б по суті» Кастелс проти Іспанії (Castells v. Spain) скарга № 11798/85, рішення від 24.04.1992;справа «Фрезос і Руар проти Франції (Fressoz and Roire v. France, заява № 29183/95, рішення від 21 січня 1999 року; рішення плати у справі «ОСОБА_1 проти Кіпру Комюніке Секретаря Суду (Chamber Judgment in the Case of Aziz v. Cyprus) від 22.06.2004, заява №69949/01. Це означає, що якщо заявник не посилався на положення Конвенції, то він, спираючись на внутрішнє право, повинен представити аргументи такого змісту, які дали б національним судам підстави першими відреагувати на передбачуване порушення Конвенції (справа «Гефген против Німеччини» (Gafgen v. Germany) скарга № 22978/05 рішення від 30 червня 2008 р.

Враховуючи викладене, суд констатує, що позивач не навів обґрунтування із посиланням на норми чинного законодавства щодо існування реального негативного впливу на його конкретні права чи інтереси в зв'язку зі стверджуваною бездіяльністю відповідачів.

Наявні світоглядні переконання позивача чи його громадянська позиція не можуть бути підставою для обґрунтування задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене позовні вимоги щодо визнання бездіяльності відповідачів щодо неготовності приватного сектору м.Авдіївка до опалювального сезону та створення допущення гуманітарної катастрофи в м. Авдіївка протиправною визнаються судом необґрунтованими.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання голови Донецької обласної державної адміністрації, керівника обласної військово-цивільної адміністрації ОСОБА_5 внести до програми соціально-економічного розвитку Донецької області інформацію щодо заходів побудови газопроводу «Очеретино-Авдіївка» та заходи по забезпеченню мешканців прифронтового міста іншими видами палива задля подолання гуманітарної катастрофи, суд дійшов наступних висновків.

У ході розгляду справи відповідачем-1 та відповідачем-3 надано докази, які підтверджують внесення до програми соціально-економічного розвитку Донецької області на 2017р. інформації щодо заходів побудови газопроводу «Очеретине - Авдіївка» і здійснення заходів щодо організації будівництва та фінансування газопроводу високого тиску від ГРС смт Очеретине до м. Авдіївка, а саме: належним чином завірений витяг із програми економічного і соціального розвитку Донецької області на 2017р. (зі змінами) додаток 2 «Заходи щодо забезпечення виконання завдань Програми», досліджений судом в порядку ст. 217 КАС України.

Крім того, суд встановив, що вказана програма була затверджена розпорядженням Голови обласної державної адміністрації, керівником обласної військово-цивільної адміністрації від 23.02.2017р. № 172 «Про програму економічного і соціального розвитку Донецької області на 2017р.».

Розпорядженням Голови обласної державної адміністрації, керівника обласної військово-цивільної адміністрації від 14.06.2017 №652 «Про внесення змін до розпорядження голови облдержадміністрації, керівника обласної військово-цивільної адміністрації від 23 лютого 2017 року № 172» внесено зміни до: 1) розділу 8 «Фінансове забезпечення заходів Програми (додаток 1); 2) заходи щодо забезпечення виконання завдань Програми до Програми (додаток 2).

Відповідно витягу з додатку № 2 до розпорядження Голови обласної державної адміністрації, керівника обласної військово-цивільної адміністрації від 14.06.2017 №652 «Про внесення змін до розпорядження голови облдержадміністрації, керівника обласної військово-цивільної адміністрації від 23 лютого 2017 року № 172, у п. 4.11 «передбачені заходи, повязані з наслідками проведення АТО на території області. Підтримка внутрішньо переміщених осіб» доповнено новим пунктом 14 наступного змісту: «здійснення заходів щодо будівництва підвідного газопроводу висого тиску від ГРС Очеретине до м. Авдіївка, термін виконання протягом року, виконавець Департамент розвитку базових галузей промисловості облдержадміністрації, ПАТ «Донецькоблгаз», очікуваний результат забезпечення газопостачання м. Авдіївка та 7 селищ Ясинуватського району з території, яка підконтрольна органам української влади».

Також, пунктом 2 розпорядженням Голови обласної державної адміністрації, керівника обласної військово-цивільної адміністрації від 15.06.2017р. № 659 «Про організацію роботи щодо забезпечення газопостачання міста Авдіївка та низки населених пунктів Ясинуватського району з території, яка підконтрольна українській владі» зобов'язано Департамент розвитку базових галузей промисловості облдержадміністрації головного розпорядника коштів обласного бюджету здійснити централізовані заходи, пов'язані з будівництвом підвідного газопроводу високого тиску від ГРС смт Очеретино до м. Авдіївка.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині оскарження бездіяльності відповідачів та зобовязання внести до програми соціально-економічного розвитку Донецької області інформацію щодо заходів побудови газопроводу «Очеретине - Авдіївка».

Як вже наголошено вище, такі заходи у даній Програмі на момент звернення позивачем із позовом були передбачені.

Щодо зобов'язання відповідача-1 внести до Програми економічного та соціального розвитку Донецької області на 2017 рік» заходи по забезпеченню мешканців прифронтового міста іншими видами палива задля подолання гуманітарної катастрофи.

Суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до п.2-4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державне прогнозування та розроблення програм економічного і соціального розвитку України» від 23.03.2000 № 1602-ІІІ програми економічного і соціального розвитку - державні цільові програми економічного, соціального розвитку, програми економічного, соціального розвитку Автономної Республіки Крим, областей, районів, міст; прогнозні та програмні документи економічного і соціального розвитку - документи, що відповідають вимогам законодавства України щодо документів і відображають прогнози та програми економічного і соціального розвитку; учасники державного прогнозування та розроблення програм економічного і соціального розвитку - органи державної влади, які розробляють, затверджують і здійснюють прогнозні та програмні документи економічного і соціального розвитку, а саме: Кабінет ОСОБА_8 України, центральні органи виконавчої влади, що забезпечують формування та реалізують державну політику у сфері економічного і соціального розвитку, інші центральні органи виконавчої влади, ОСОБА_8 міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації та органи місцевого самоврядування.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про військові-цивільні адміністрації» військово-цивільні адміністрації населених пунктів на відповідній території здійснюють повноваження із: підготовки та затвердження програм соціально-економічного та культурного розвитку відповідних адміністративно-територіальних одиниць, цільових програм з інших питань місцевого самоврядування.

Частиною 3 вказаної статті Закону України «Про військові-цивільні адміністрації» районні, обласні військово-цивільні адміністрації поряд із здійсненням повноважень місцевих державних адміністрацій на відповідній території також здійснюють повноваження із: складання та затвердження відповідно районних, обласних бюджетів, внесення змін до них, затвердження звітів про їх виконання; розподілу переданих з державного бюджету коштів у вигляді дотацій, субвенцій відповідно між районними бюджетами, місцевими бюджетами міст обласного значення, сіл, селищ, міст районного значення.

Пунктом 1 ст. 17 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» передбачено, що місцева державна адміністрація: розробляє проекти програм соціально-економічного розвитку і подає їх на затвердження відповідній раді, забезпечує їх виконання, звітує перед відповідною радою про їх виконання.

Статтею 38 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» передбачено, що місцеві державні адміністрації забезпечують додержання прав і свобод громадян.

Громадяни звертаються до місцевих державних адміністрацій у вирішенні питань, що належать до сфери повноважень місцевих державних адміністрацій.

Посадові особи місцевих державних адміністрацій зобов'язані розглянути звернення громадян і не пізніше ніж у визначений законом термін прийняти рішення або дати обґрунтовану відповідь. Посадові особи проводять особистий прийом громадян у порядку, визначеному законом.

Рішення посадових осіб місцевих державних адміністрацій можуть бути оскаржені Президенту України, органу виконавчої влади вищого рівня, Уповноваженому Верховної ОСОБА_8 України з прав людини або до суду.

Пунктом 9 ч. 3 ст. 6 Закону України «Про військові-цивільні адміністрації» передбачено, що керівник військово-цивільної адміністрації веде особистий прийом громадян та забезпечує на відповідній території додержання законодавства щодо розгляду звернень громадян та їх обєднань.

Відповідно ст. 40 Конституції України усім громадянам України надано право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, які зобовязані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів визначені Законом України "Про звернення громадян" № 393/96-ВР від 02.10.96 року.

Вказаний закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

У відповідності до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 року № 393/96-ВР (далі Закон № 393), громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Звернення адресуються органам державної влади і місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форм власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань. У зверненні має бути зазначено прізвище, ім'я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, прохання чи вимоги. Звернення може бути усним (викладеним громадянином і записаним посадовою особою на особистому прийомі) чи письмовим, надісланим поштою або переданим громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, якщо ці повноваження оформлені відповідно до чинного законодавства. Звернення може бути подано як окремою особою (індивідуальне), так і групою осіб (колективне). Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати (ст. 5 закону № 393).

У відповідності до положень ст. 7 даного Закону, звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду. Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення, у разі якщо звернення не містить даних необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями. Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Положеннями ст. 15 Закону № 393 визначено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з досиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

У ході судового розгляду справи встановлено, що позивач із пропозицією щодо внесення до Програми соціально-економічного розвитку Донецької області на 2017р. інформації щодо заходів побудови газопроводу «Очеретино-Авдіївка» та заходів щодо забезпечення мешканців прифронтового міста іншими видами палива задля подолання гуманітарної катастрофи до відповідача-1, в порядку Закону України «Про звернення громадян» не звертався.

Крім того, суд бере до уваги наступні положення законодавства України.

Частиною 3 ст. 6 Закону України «Про військово-цивільні адміністрації передбачено, що керівник військово-цивільної адміністрації: 1) забезпечує на відповідній території додержання Конституції і законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади; 2) організовує роботу відповідної військово-цивільної адміністрації та здійснює керівництво її діяльністю, несе персональну відповідальність за виконання військово-цивільною адміністрацією покладених на неї повноважень; 3) призначає на посади та звільняє з посад посадових і службових осіб, інших працівників відповідної військово-цивільної адміністрації; 4) є розпорядником бюджетних коштів; 5) представляє відповідну військово-цивільну адміністрацію та територіальну громаду у відносинах із державними органами, органами місцевого самоврядування, обєднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності, громадянами; 6) звертається до суду щодо визнання незаконними актів органів місцевого самоврядування, місцевих органів виконавчої влади, підприємств, установ та організацій, які обмежують права та інтереси територіальної громади; 7) укладає від імені територіальної громади, відповідної військово-цивільної адміністрації договори згідно із законодавством; 8) видає накази та розпорядження у межах своїх повноважень, які мають таку ж юридичну силу, що і рішення відповідної ради (рад). Проекти наказів керівника військово-цивільної адміністрації, які є нормативно-правовими актами, підлягають оприлюдненню в порядку, передбаченому Законом України "Про доступ до публічної інформації", крім випадків виникнення надзвичайних ситуацій та інших невідкладних випадків, передбачених законом, коли такі проекти оприлюднюються негайно після їх підготовки. Накази та розпорядження керівника військово-цивільної адміністрації можуть бути оскаржені до суду; 9) веде особистий прийом громадян та забезпечує на відповідній території додержання законодавства щодо розгляду звернень громадян та їх обєднань; 10) приймає рішення про тимчасове збільшення не більш як удвічі посадових окладів працівникам військово-цивільних адміністрацій на період до завершення відсічі збройної агресії Російської Федерації, зокрема антитерористичної операції.

Поряд із цим, як вже відзначалось вище до повноважень обласної військово-цивільної адміністрації, відповідно п.1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про військові-цивільні адміністрації» та п. 1 ст. 17 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» належить повноваження щодо розробки та затвердження програм соціально-економічного розвитку відповідної області.

В той час як перелік повноважень керівника військово-цивільної адміністрації перебачений ч. 3 ст. 6 вказаного закону, серед яких відсутні повноваження щодо прийняття чи внесення змін до програм соціально-економічного розвитку регіону.

Таким чином суд приходить до висновку, що керівник військово-цивільної адміністрації, як посадова особа (до якої звернено позов в даному випадку) не наділений повноваженнями щодо прийняття чи внесення змін до програми соціально-економічного розвитку регіону.

На підставі викладеного, суд вважає безпідставною вимогу щодо зобовязання голови Донецької облдержадміністрації Голови військово-цивільної адміністрації Донецької області ОСОБА_5 внести до програми соціально-економічного розвитку Донецької області інформації щодо заходів побудови газопроводу «Очеретино-Авдіївка», заходи по забезпеченню мешканців прифронтового міста іншими видами палива

Як вже зазначалось вище, обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Застосування такого правового способу захисту порушених прав особи, як зобов'язання вчинити дії є наслідком того, що судом попередньо встановлено порушення рішеннями, діями, чи бездіяльністю прав та законних інтересів позивача.

Верховний Суд в постанові від 21.03.2018р. у справі №303/919/15-а (адміністративне провадження №К/9901/1161/18) зазначив, що особа може одержати захист своїх прав в судовому порядку лише в тому випадку, якщо ця особа є учасником відповідних відносин, спір в яких переданий на вирішення суду, і в цих відносинах певним чином були порушені, не визнані або оспорені права цієї особи. В іншому випадку особа не є носієм порушеного права, а отже, не є суб'єктом права на судовий захист.

В даному випадку судом таких обставин, що свідчать про безпосереднє порушення особистих прав та законних інтересів позивача у зв'язку із прийняттям чи дією «Програми економічного і соціального розвитку Донецької області на 2017р.» - не встановлено.

Крім того, суд вбачає за належне звернути увагу на наступне.

Статтею 6 Конституції України передбачено, що державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову.

Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Виходячи з принципу поділу влад, судді, ухвалюючи рішення у конкретній справі, не вправі переймати повноваження органів виконавчої влади та давати їм вказівки щодо розпорядження дискреційними повноваженнями. Вказана позиція є усталеною та узгоджується, зокрема, з положеннями Рекомендацій Комітету ОСОБА_8 Європи стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_8 11 березня 1980 року на 316-й нараді, згідно з якими під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

За загальним правилом, адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність субєкта владних повноважень на відповідність, закріпленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) субєкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Вказані положення кореспондують із нормативними приписами ч.1-2 ст. 2 КАС України, де обов'язковим складовим елементом для вирішення справи адміністративним судом та застосуванням повноважень суду, визначених ст. 245 КАС України є встановлення порушених прав, свобод чи інтересів суб'єктом владних повноважень.

Суд не може втручатись у встановлену законодавством процедуру прийняття рішень суб'єктом владних повноважень, які належать до його компетенції, за відсутності правового обґрунтування позивачем правомірності такого втручання з огляду на порушення його особистих прав чи законних інтересів, які підлягають захисту.

Суд є правозастосовчим органом та не може підміняти державний орган, орган місцевого самоврядування рішення, дія чи бездіяльність якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, зобов'язувати вчиняти дії які б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому (суду) повноважень законодавцем.

Враховуючи викладене, суд вважає, що за наведеними позивачем підставами адміністративного позову у задоволені позовних вимог слід відмовити повністю.

Відповідно до приписів статті 139 КАС України судові витрати здійсненні позивачем відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 9, 19, 62-78, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4, до Голови Донецької облдержадміністрації Голови Військово-цивільної адміністрації Донецької області ОСОБА_5, Голови військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області ОСОБА_6, Донецької обласної державної адміністрації (Військово-цивільну адміністрацію Донецької області) та Військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Президент України, про визнання бездіяльності протиправною, зобовязання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Рішення прийнято у нарадчій кімнаті, вступну та резолютивну частини рішення проголошено у судовому засіданні 23 квітня 2018 року, повний текст рішення виготовлений 25 квітня 2018 року.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Буряк І. В.