Справа № П/811/342/18
Суддя: О.С. Петренко
Дата ухвалення: 2018-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2018 року Справа № П/811/342/18

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Петренко О.С.

за участі секретаря судового засідання Толстової О.І.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до відповідача: Міністерства внутрішніх справ України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача : Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області

про визнання протиправними рішень та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа Головне управління НП в Кіровоградській області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати висновок МВС України від 13 грудня 2017 року №15/2-4630 "Про відмову в призначені ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, відповідно до постанови КМУ №850 від 21.10.2015";

- зобовязати МВС України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, в звязку з встановленням ІІІ групи інвалідності, відповідно до постанови КМУ №850 від 21.10.2015 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 24.02.2015 р. він є пенсіонером органів внутрішніх справ. В 2015 році йому встановлено 10% втрати працездатності. 15.11.2017 р. при повторному огляді МСЕК йому вперше встановлено третю групу інвалідності та 30% втрати працездатності. Позивач звернувся з заявою до відповідача про виплату одноразової грошової допомоги відповідно до Постанови КМУ "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції" №850 від 21.10.2015 р. Відповідач відмовив у виплаті одноразової грошової допомоги. Вважає такі дії відповідача протиправними і тому звернувся з позовом до суду.

Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позов та письмових поясненнях, які долучено до матеріалів справи, з яких встановлено, що 22.04.2015 року при первинному огляді МСЕК ОСОБА_1 встановлено 10% втрати працездатності. Під час повторного огляду МСЕК 15.11.2017 року позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності. Отже, з дати первинного огляду МСЕК минуло більше 2 років, що свідчить про відсутність правових підстав для проведення такої виплати (а.с.47-50).

Третя особа, заперечуючи проти позову з підстав, зазначених у письмових поясненнях, які долучено до матеріалів справи, з яких встановлено, що Головне управління НП в Кіровоградської області не є правонаступником УМВС України в області. При цьому, згідно з інформацією з ЄДРПОУ, УМВС в області не ліквідовано, а перебуває в стані припинення (а.с.55-57).

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові.

В судовому засіданні представник відповідача, позовні вимоги не визнав, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позов.

Представник третьої особи, в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на обставини, викладені у письмових поясненнях.

На підставі ч. 3 ст. 243 КАС України в судовому засіданні 23.04.2018 р. проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Виготовлення рішення у повному обсязі відкладено, про що сторонам оголошено в судовому засіданні після проголошення вступної та резолютивної частини рішення з урахуванням вимог ст.243 КАС України.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши у судовому засіданні надані сторонами докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності на підставі наданих доказів, суд дійшов наступних висновків.

Матеріалами справи встановлено та в судовому засіданні підтверджено, що позивач з 11.03.1997 р. по 24.02.2015 р. проходив службу в органах внутрішніх справ.

Наказом №70 о/с від 24.02.2015 року позивача звільнено з органів МВС за пунктом 64 підпункт "б" (через хворобу) з 24 лютого 2015р. Підстава: рапорт, подання, свідоцтво про хворобу №22, видане ВЛК при УМВС від 30.01.2015р. (а.с.30).

На підставі огляду МСЕК в 2015 році позивачу встановлено 10% втрати працездатності (а.с.9).

15.11.2017 року при повторному огляді, позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності, повязаної із захворюванням, внаслідок проходження служби в органах внутрішніх справ (а.с.11).

21.11.2017 року позивач звернувся до МВС України з заявою про виплату одноразової грошової допомоги, в звязку із захворюванням, що спричинило настання ІІІ групи інвалідності, відповідно до вимог Порядку №850 від 21.10.2015 року та ст.25 Закону України «Про міліцію» (а.с.8). До вказаної заяви долучено: довідки МСЕК, копію довідки МСЕК про встановлення інвалідності, копію свідоцтва про хворобу та копію паспорту та ідентифікаційного коду.

Листом від 13.12.2017 року №15/2-4630 Департамент фінансово-облікової політики МВС України повідомило ліквідаційну комісію УМВС України в Кіровоградській області про повернення документів ОСОБА_1, як таких, що не відповідають вимогам законодавства, в звязку з тим, що з дати первинного огляду МСЕК пройшло більше 2 років, що за умовами п.4 Порядку не дає йому права на отримання допомоги в більшому розмірі (а.с.10).

Вказані вище підстави продубльовані в листі УМВС України в Кіровоградської області від 22.12.2017 року за №2427/05/28-2017 (а.с.12-13).

Не погодившись з діями суб'єкта владних повноважень, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку вказаним правовідносинам, суд зазначає наступне.

До набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію", тобто до 07 листопада 2015 року, порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано нормами статті 23 Закону України "Про міліцію" та Порядком № 850.

Відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію" у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності, йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності IIІ групи.

Днем виникнення права на отримання грошової допомоги є, у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності, дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Порядком № 850 визначено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документів, зазначених в пунктах 6 або 7 Порядку № 850, висновок щодо виплати грошової допомоги.

Обов'язок подання висновку до МВС України щодо виплати грошової допомоги Порядком № 850 покладається саме на керівника органу внутрішніх справ, у якому проходив службу працівник міліції, в даному випадку - на ліквідаційну комісію УМВС України в Кіровоградській області.

Отримавши відповідну заяву позивача та додані до неї документи, керуючись п.8 Порядку № 850, ліквідаційна комісія УМВС України в Кіровоградській області, направлено комплект документів, перелік яких визначений Порядком № 850, до МВС України для прийняття рішення.

Міністерство внутрішніх справ України в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 Порядку № 850 документів приймає рішення про призначення або, у випадках передбачених пунктом 14 Порядку № 850, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Пунктом 5 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" Закон України "Про міліцію" визнано таким, що втратив чинність.

Однак, за змістом пункту 15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" вказаного Закону право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Отже, після надходження передбачених Порядком документів на МВС України покладається обов'язок прийняти одне з двох рішень: про призначення або про відмову в призначенні вказаної грошової допомоги.

Судом встановлено, що відповідачем не прийнято за результатом розгляду документів про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, жодного із зазначених вище рішень, чим порушено п.9 Порядку № 850, оскільки листом від 13.12.2017 № 15/2-4630 повернуто ліквідаційній комісії УМВС України в Кіровоградській області матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1М, як такі, що не відповідають вимогам законодавства (а.с.10), а саме порушення п. 4 Порядку № 850.

Спосіб, у який розглянуто заяву та документи про виплату позивачу одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням ІІІ групи інвалідності та здійснено реагування (інформування, повернення матеріалів заявнику) Департаментом фінансово-облікової політики МВС України у відповідь на звернення позивача ні Законом № 565-ХІІ, ні Порядком № 850 не передбачено.

Наказом МВС України від 22.12.2015 №1607 затверджено Положення про Департамент фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України. Серед основних завдань Департаменту є: організація фінансового забезпечення діяльності системи МВС, організація оплати праці та соціальних виплат, а серед функцій, зокрема здійснення управління фінансовими ресурсами бюджетних установ та організацій системи МВС.

Згідно Порядку № 850 (п.14) призначення і виплата грошової допомоги не здійснюються, якщо поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком: учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку; учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного спяніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоровю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги. У разі відмови особа має бути повідомлена із зазначенням мотивів відмови.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про скасування висновку МВС України від 13.12.2017 №15/2-4630 щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні одноразової грошової допомоги у зв'язку з втратою працездатності під час проходження служби в органах внутрішніх справ України, а відмови протиправною задоволенню не підлягає, оскільки відповідачем рішення, у спосіб передбачений законом, щодо призначення чи відмови у призначенні виплати одноразової грошової допомоги позивачу відповідачем не приймалося.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що посилання відповідача у листі від 13.12.2017 року за вих .№ 15/2-4630 та у відзиві на адміністративний позов на положення пункту 4 Порядку № 850, як на підставу для відмови у задоволенні позову та правове обґрунтування своїх дій є помилковим, з огляду на наступне.

Положення зазначеного пункту Порядку № 850, не позбавляє позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, а лише встановлює обмеження щодо визначення розміру такої допомоги в залежності від часу повторного медичного огляду, в результаті якого встановлена вища група чи іншу причина інвалідності або більший відсоток втрати працездатності.

Вказана норма Порядку № 850 регулює лише порядок визначення розміру допомоги, проте не встановлює підстави для її призначення та виплати.

Відтак, процитована вище норма Порядку № 850 не може слугувати підставою для позбавлення позивача права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України "Про міліцію".

Вказана правова позиція також підтверджена в постанові Верховного Суду від 30.01.2018 року (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/71911150, справа 822/1579/17, провадження № К/9901/2186/17).

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Позивач просить скасувати висновок Міністерства внутрішніх справ України від 13.12.2017 №15/2-4630 (а.с.10), проте надано лист на адресу Ліквідаційної комісії УМВС України в Кіровоградській області з інформацією про повернення матеріалів ОСОБА_1 як таких, що не відповідають вимогам законодавства.

Актом державного чи іншого органу є юридична форма рішень органів офіційний письмовий документ, що породжує наслідки, спрямовані на регулювання тих чи інших відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів відносин. Рішення суб'єкта владних повноважень у контексті положень КАС України необхідно розуміти як нормативно-правові акти, так і правові акти індивідуальної дії. Згідно п.19 ч.1 ст.4 КАС України правові акти індивідуальної дії рішення суб'єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк. Усі рішення суб'єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законом. Лист фіксує певні обставини та не є остаточним документом, зобов'язуючим до вчинення будь-яких дій, не породжує певних правових наслідків, його висновки не мають обов'язкового характеру для позивача. Листи не можна визначити як документи, що містять норми права загальної або індивідуальної дії. Вони не можуть створювати нових правових норм, доповнювати чи змінювати чинне законодавство та не мають обов'язкового характеру для суб'єкта, до якого вони адресовані. Листи не мають обов'язкового характеру і не набувають статусу рішення в розумінні КАС України.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, з огляду на викладене, суд дійшов висновку, що в даному випадку відсутнє рішення субєкта владних повноважень, яке належить скасувати, в звязку з неприйняттям такого рішення МВС України.

Разом з тим, щодо зобов'язання відповідача призначити і виплатити одноразову грошову допомоги позивачу, суд зазначає наступне.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, ключовим завданням якого, є здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.

Отже вказана позовна вимога є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Суд зазначає, що при розгляді справ за адміністративними позовами про зобов'язання органів Міністерства внутрішніх справ України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу по інвалідності, суд вправі зобов'язати відповідний орган розглянути зазначене питання, а не приймати рішення про виплату такої допомоги, що не належить до компетенції суду.

Дана позиція є узгодженою з позицією Київського апеляційного адміністративного суду, викладеною в постанові від 24.05.2017 №372/43/17.

Крім того, суд звертає увагу на те, що Міністерством внутрішніх справ України по суті не розглянуто питання про можливість призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням інвалідності ІІІ групи.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Керуючись ст.ст. 243-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 255КАС України.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного тексту.

Повний текст рішення складено та підписано 24.04.2018 року.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду ОСОБА_5