Справа № 826/16750/16
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2018-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

23 квітня 2018 року № 826/16750/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кармазіна О.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовомОСОБА_1
до треті особи Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
проскасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації (далі по тексту - відповідач, Оболонська РДА), в якому просила:

- скасувати рішення відповідача від 12.09.2016 про відмову в знятті з реєстрації місця проживання ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1;

- зобов'язати відповідача прийняти рішення про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 28.12.2012 є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу вказаної квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 4486.

Разом з тим, позивач зазначила, що 12.09.2016 звернулася до відповідача з відповідними заявами про зняття з реєстрації місця проживання третіх осіб, проте, в порушення вимог п.п. 26, 27 Порядку реєстрації місця проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 207, відповідачем відмовлено у вчинені вказаних дій, що, на думку позивача, призвело до порушення її прав та охоронюваних законом інтересів.

Представник позивача під час судового розгляду справи позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, викладених в адміністративному позові.

Представник відповідача проти позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні, з огляду на те, що позивачем не було надано необхідних документів, які підтверджують відчуження житла.

Не зважаючи на належне повідомлення по дату, час та місце розгляду справи треті особи у судове засідання не з'явилися.

Ухвалою судді Добрянської Я.І. від 14.02.2017 відкрито провадження у справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В подальшому, відповідно до розпорядження Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.10.2017 № 6202 «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ» справу № 826/16750/16 передано на повторний автоматичний розподіл між суддями.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.10.2017 дану справу передано для розгляду судді Окружного адміністративного суду м. Києва Дегтярьовій О.В.

Ухвалою від 14.12.2017 адміністративну справу прийнято до свого провадження суддею Дегтярьовою О.В. та призначено до судового розгляду.

У зв'язку з перебуванням на лікарняному у зв'язку з вагітністю та пологами судді, в провадженні якої перебувала адміністративна справа № 826/16750/16 і не була нею розглянута та на підставі розпорядження про повторний автоматичний розподіл від 22.01.2018 № 391 справу передано для розгляду судді Окружного адміністративного суду м. Києва Добрянській Я.І.

На підставі розпорядження про повторний автоматичний розподіл від 25.01.2018 № 481 згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано для розгляду судді Окружного адміністративного суду м. Києва Кармазіну О.А.

Ухвалою від 29.01.2018 адміністративну справу прийнято до свого провадження суддею Кармазіним О.А. та призначено до судового розгляду.

На підставі ч. 9 ст. 205 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження з урахуванням положень п. 10 ч. 1 ст. 4, ч. 5 ст. 250 КАС України.

Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши пояснення присутніх представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом, 28.03.2012 між ОСОБА_2 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) укладено договір купівлі-продажу квартири (далі по тексту - договір), який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. та зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 4486.

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору продавець передає у власність покупцю, а покупець приймає у власність квартиру АДРЕСА_1 і сплачує за неї ціну, визначену цим договором.

Згідно з п. 1.2 договору нерухоме майно належить продавцю на підставі свідоцтва про право власності серії НОМЕР_2, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчим органом Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) 10.02.2006.

Разом з тим, у п. 1.5 договору продавцем гарантовано, що на момент укладення вказаного договору нерухоме майно нікому не продане, не подароване, в спорі та під арештом не значиться, а також відсутні будь-які права й обтяження щодо нього з боку третіх осіб.

В той же час, п. 3.1 договору передбачено, що цей договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами, нотаріального посвідчення та державної реєстрації відповідно до вимог ст. 657 Цивільного кодексу України.

При цьому, відповідно до п. 4.1 договору, право власності на нерухоме майно, що є предметом цього договору та зазначене в п. 1.1, відповідно до ст. 334 Цивільного кодексу України, виникає у покупця з моменту державної реєстрації цього договору у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Водночас, п. 5.1.4 договору передбачено, що продавець зобов'язаний зняти з реєстрації осіб, в квартирі, що є предметом цього договору не пізніше 28 квітня 2012 року та звільнити квартиру, що є предметом цього договору, не пізніше 28 березня 2012 року.

12.09.2016 позивач через свого представника звернулася до Оболонської РДА з заявами про зняття з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

Того ж дня, відповідачем відмовлено позивачу у знятті з реєстрації місця проживання зазначених осіб за вказаною адресою, з огляду на те, що позивачем не надано необхідних документів, які підтверджують відчуження житла.

Позивач, вважаючи таку відмову протиправною звернулась з даним позовом до суду за захистом своїх прав.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Відносини, пов'язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, а також визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження регулює Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 № 1382-IV (далі по тексу - Закон України № 1382-IV) та постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» (далі по тексту - Порядок № 207).

Згідно з ст. 7 Закон України № 1382-IV зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, заяви особи або її законного представника та документів, які свідчать про припинення:підстав на право користування житловим приміщенням.

Разом з тим, відповідно до п. 26 Порядку № 207 зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі інших документів, які свідчать про припинення, зокрема, підстав на право користування житловим приміщенням (закінчення строку дії договору оренди, найму, піднайму житлового приміщення, строку навчання в навчальному закладі (у разі реєстрації місця проживання в гуртожитку навчального закладу на час навчання), відчуження житла та інших визначених законодавством документів). Зняття з реєстрації місця проживання на підставах, визначених в абзацах восьмому та дев'ятому цього пункту, здійснюється за клопотанням уповноваженої особи спеціалізованої соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту або за заявою власника/наймача житла або їх представників.

Аналізуючи вказані норми, суд дійшов висновку, що зняття з реєстрації особи, що втратила право на користування житлового приміщення, у зв'язку із відчуженням житла здійснюється, зокрема, за заявою власника/наймача житла або їх законних представників.

В той же час, згідно з п. 27 Порядку № 207 працівник органу реєстрації у день звернення особи (її представника) або в день отримання документів від центру надання адміністративних послуг, представника спеціалізованої соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту, посадової особи виконавців послуг з управління (утримання) багатоквартирного будинку (гуртожитку), об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельного кооперативу, управителя багатоквартирного будинку: приймає рішення про зняття з реєстрації або про відмову у знятті з реєстрації місця проживання особи; вносить відомості про зняття з реєстрації місця проживання у документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Датою зняття з реєстрації місця проживання осіб, які подавали документи через центр надання адміністративних послуг, представника спеціалізованої соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту, посадову особу виконавців послуг з правління (утримання) багатоквартирного будинку (гуртожитку), об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельного кооперативу, правителя багатоквартирного будинку, є дата отримання органом реєстрації відповідних документів; формує і вносить дані про зняття з реєстрації місця проживання особи до реєстру територіальної громади; формує інформацію про зняття з реєстрації місця проживання особи для її передачі до Реєстру відповідно до Порядку; оформляє і видає довідку про зняття з реєстрації місця проживання, форма якої наведена в додатку 16, дітям, які не досягли 16 років, та громадянам, які мають паспорт громадянина України у формі картки, а також вилучає раніше видану довідку про реєстрацію місця проживання для подальшого знищення; повертає особі або її представнику, адміністратору центру надання адміністративних послуг, представнику спеціалізованої соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту або посадовій особі виконавців послуг з управління (утримання) багатоквартирного будинку (гуртожитку), об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельного кооперативу, управителю багатоквартирного будинку документ, до якого внесені відомості про зняття з реєстрації місця проживання, довідку про зняття з реєстрації місця проживання, а також документи, які подавалися. Якщо зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі документів, зазначених в абзацах третьому, сьомому - дев'ятому пункту 26 цих Правил, без надання документа, до якого вносяться відомості про реєстрацію місця проживання, штамп зняття з реєстрації місця проживання особи проставляється в такому документі у разі звернення особи.

Отже, перелік підстав для зняття особи з реєстрації місця проживання є вичерпним.

В той же час, відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Проаналізувавши зазначені норми, суд вказує на те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Як видно з матеріалів справи, зокрема, з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 28.03.2018 № 118708469, власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_1. Дата прийняття рішення про державну реєстрацію 02.04.2012.

12.09.2016 позивач через свого представника звернулася до Оболонської РДА з заявами про зняття з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

Разом із вказаними заявами було надано договір купівлі-продажу квартири від 28.03.2012 № 4486, довіреність на представництво інтересів ОСОБА_1 та оригінали квитанцій про сплату адміністративного збору за зняття з реєстрації вказаних осіб. Зазначене підтверджується підписом посадової особи - адміністратором ЦНАП Оболонської РДА Лепіліною Н.Р.та проставленим штампом про отримання вказаних документів від 12.09.2016 (а.с.19).

Отже, аналізуючи викладене, суд зазначає, що під час звернення до відповідача із заявами про зняття третіх осіб з реєстрації місця проживання, було надано необхідні документи, що підтверджують перехід до неї права власності на вищезазначену квартиру, натомість треті особи втратили право власності на вказану квартиру та право нею користуватися після продажу квартири позивачу, з огляду на що, документом, який свідчить про припинення підстав на право користування житловим приміщенням є договір купівлі-продажу.

В той же час, суд вказує на те, що набуття позивачем права власності на квартиру і зобов'язання ОСОБА_2, зняти з реєстрації місця проживання третіх осіб (п. 5.1.4 договору) є за своєю суттю одночасним позбавленням третіх осіб права власності на цю річ та їх виселенням, що тягне як кожне окремо, так і в сукупності припинення права користування житловим приміщенням.

При цьому, суд зазначає, що доказів на підтвердження визнання договору купівлі-продажу квартири від 28.03.2012 № 4486 недійсним відповідачем не надано.

Таким чином, аналізуючи викладені обставини, а також зважаючи на те, що позивач з 02.04.2012 є власником спірної квартири, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 28.03.2012 № 4486 та Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 28.03.2018 №118708469, вказаним договором було передбачено, що продавець (ОСОБА_2) зобов'язаний був зняти з реєстрації осіб у квартирі не пізніше 28.04.2012, доказів про визнання недійсним такого договору матеріали справи не містять, у зв'язку з чим, суд дійшов висновку, що рішення Оболонської РДА від 12.09.2016 про відмову у знятті з реєстрації місця проживання ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України (в редакції з 15.12.2017) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Дослідивши обставини справи, проаналізувавши вищезазначені правові норми, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірності прийнятих рішень, а вимоги позивача, в свою чергу, є обґрунтованими і підлягають задоволенню повністю.

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судові витрати, понесені позивачем, підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 6, 72-77, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації від 12.09.2016 про відмову в знятті з реєстрації місця проживання ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1.

Зобов'язати Оболонську районну в місті Києві державну адміністрацію прийняти рішення про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний код: НОМЕР_1) сплачений нею судовий збір у розмірі 551,20 грн. (п'ятсот п'ятдесят одна гривня 20 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації (04205, м. Київ, вул. Тимошенка, 16).

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О.А. Кармазін