Справа № 2а-942/11/1370
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2018-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 2а-942/11/1370
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Москаля Р.М., за участі секретаря судового засідання Михалюк М.Ю., представника позивача ОСОБА_1, розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Залізничної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області до ОСОБА_2, за участі Регіонального сервісного центру МВС у Львівській області в якості третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів,

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у Залізничному районі м. Львова 27.01.2011 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 податкового боргу в сумі 37920 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачка під час першої державної реєстрації в Україні двох автомобілів Фольксваген, д.н.з. НОМЕР_1 2000 р.в. та д.н.з. НОМЕР_2 1997 р.в., не сплатила податок з власників транспортних засобів в сумі 18960 грн. за кожен. Представник позивача позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задовольнити.

Ухвалою від 03.02.2011 суд залучив до участі у справі Управління ОСОБА_3 України у Львівській області як третю особу на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору та витребував копії документів, на підставі яких проводилася реєстрація зазначених вище автомобілів на відповідачку. На виконання вимог суду Управління ОСОБА_3 України у Львівській області надало копії матеріалів реєстраційних справ автомобілів марки Фольксваген д.н.з. НОМЕР_3, 2000 р.в., д.н.з. НОМЕР_2 1997 р.в.

ОСОБА_2 позовні вимоги заперечує повністю, просить відмовити в задоволенні позову. Відповідачка наполягає, що вона не купувала та не зверталася про першу реєстрацію в Україні згаданих автомобілів, нікого на це не уповноважувала. Тому реєстрація на її прізвище в органах Державтоінспекції автомобілів Фольксваген д.н.з. НОМЕР_3, 2000 р.в., д.н.з. НОМЕР_2 1997 р.в., проведено без її згоди та відома. Стверджує, що відносно неї було вчинено злочин, у звязку з чим вона звернулася до прокуратури із заявою відповідного змісту. Як повідомила відповідачка її заява щодо підробки документів та незаконної реєстрації на її імя автомобілів, що їй не належить, з 2011 року розглядалася правоохоронними органами. Постановою старшого слідчого СУ ГУ МВС України у Львівській області від 19.09.2012 року ОСОБА_2 визнано потерпілою у кримінальній справі № 181-0062. Представник відповідачки звернулась до Залізничного відділу поліції у Львівській області з адвокатським запитом про надання інформації про хід та результати розгляду кримінальної справи № 181-0062. Представник відповідачки надала суду копію листа відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи Управління Державтоінспекції ГУ МВС України у Львівській області вих.№ 10445зп від 26.10.2011 відповідно до якого матеріали, які були підставою для реєстрації транспортних засобів «Volksvagen», 2000 року випуску (д.н.з. НОМЕР_1) та «Volksvagen», 1997 року випуску (д.н.з. НОМЕР_2) гр. ОСОБА_2 вилучені слідчим групи слідчих прокуратури Львівської області згідно з протоколом виїмки від 31.03.2011 (а.с. 115,116). 11.12.2017 слідчий слідчого відділу Залізничного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 листом № К-127А/з/38/02-17 (а.с. 103) надав відповідь, в якому повідомив про неможливість надання висновку почеркознавчої експертизи, оскільки в матеріалах кримінального провадження №0001674 не вдалося встановити його наявність. Листом № 1585/38/02-2018 від 19.02.2018 також повідомив, що при перегляді матеріалів кримінального провадження не виявлено заяв про реєстрацію від імені ОСОБА_2 автомобілів марки «Volkswagen», а також не виявлено рішень про призначення почеркознавчої експертизи (а.с. 112).

Провадження у цій справі тривалий час було зупинено. Кримінальне провадження № 0001639 триває. Численні звернення ОСОБА_2 до правоохоронних органів залишилися без належного реагування, а оригінали реєстраційних матеріалів автомобіля втрачено при передачі справи від одного слідчого іншому. За час, доки провадження у цій судовій справі було зупинене, слідство не досягло будь-яких істотних результатів, що прояснили б ситуацію щодо реєстрації на імя ОСОБА_2 автомобілів. Відповідачка і надалі наполягає, що вона не придбавала автомобілів, нікого на це не уповноважувала, на підтвердження чого надала витяг з реєстру довіреностей. Суд вжив усіх можливих заходів для виявлення та збору доказів, що мають значення для встановлення обєктивної істини в цьому спорі, в тому числі шляхом витребування доказів з власної ініціативи, а також тривалий час очікував на результати кримінального розслідування. Оскільки досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001639, до якого поміж сотень інших долучена також заява ОСОБА_2, триває вже сім років та є очевидно неефективним, суд ухвалою від 22.02.2018 суд поновив провадження у справі та на підставі статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) замінив:

- первісного позивача, державну податкову інспекцію у Залізничному районі м. Львова, на процесуального правонаступника Залізничну обєднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Львівській області (далі Залізнична ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області);

- третю особу на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, управління Державтоінспекції ГУМВС України у Львівській області, на процесуального правонаступника Регіональний сервісний центр МВС у Львівській області.

Представники сторін і надалі кожен підтримують свою процесуальну позицію. Третя особа при вирішенні спору покладається на суд.

Суд заслухав пояснення представників сторін, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності та встановив такі фактичні обставини справи:

Львівський ВРЕР ДАІ при ГУМВС України у Львівській області листом № 9/2074 від 31.08.2010 повідомив ДПА у Львівській області про те, що гр. ОСОБА_2 зареєструвала автомобілі:

- 30.05.2009 Фольксваген Т4 д.н.з. НОМЕР_1, 2000 р.в., обєм двигуна 1896 куб;

- 10.06.2009 Фольксваген Transporter д.н.з. НОМЕР_2 1997 р.в., обєм двигуна 1896 куб.см.,

а сплата податку по цих автомобілях відсутня (а.с.5-6).

Контролюючий орган стверджує, що встановив, що кошти від ОСОБА_2 на суму 37920 грн. в рахунок сплати податку з власників транспортних засобів на казначейський рахунок бюджету не надходили (а.с.8).

Відповідачку запрошували прибути в ДПІ за місце проживання «по питанню першої реєстрації автомобіля в Україні у 2009 році» (а.с.9). Оскільки відповідачка до контролюючого органу не прибула, було прийнято рішення звернутися до суду про стягнення з неї заборгованості по податку з власників транспортних засобів в сумі 37920 грн.

На підтвердження суми заборгованості надано розрахунок (а.с.7).

Управління ДАІ ГУ МВС України у Львівській області на вимогу суду надало копію матеріалів реєстраційних справ автомобілів (а.с. 21-36). В цих матеріалах є заява № 6734 від 30.05.2009 та заява № 8292 від 10.06.2009 з проханням виконати перевірку за усіма наявними електронними обліками Державтоінспекції та провести реєстрацію автомобілів марки Фольксваген Т4 WV1ZZZ70ZYН р.в. та Фольксваген Transporter WV3ZZZ70ZVН р.в. Заявником вказано «Шукатка Світлана Віталіївна» (а.с. 21, 29). В заявах вказано, що їх подано особисто, відсутні відмітки про те, що від імені заявника діє довірена особа. В графі «особистий підпис» міститься підпис.

На підставі заяв № 6734 від 30.05.2009 та № 8292 від 10.06.2009 та доданих до них матеріалів реєстраційний підрозділ Державтоінспекції 30.05.2009 провів першу реєстрацію в Україні автомобіля Фольксваген Т4 WV1ZZZ70ZYН084421 з видачею заявнику державного номерного знаку на автомобіль НОМЕР_1 (а.с. 29) та автомобіля Фольксваген Transporter WV3ZZZ70ZVН140249 з видачею заявнику державного номерного знаку на автомобіль НОМЕР_2 (а.с. 21). Серед матеріалів реєстраційної справи наявна копія квитанції про перерахування ОСОБА_2 до бюджету податку з власників транспортних засобів у сумі 18960 грн. (а.с. 36).

ОСОБА_2 заперечує факт звернення з такими заявами та наполягає, що підпис в графі «особистий підпис» належить не їй, а іншій особі. Стверджує, що дізналася про факт реєстрації автомобілів Фольксваген на своє імя з позовної заяви органу державної податкової служби про стягнення з неї податкового боргу та одразу звернулася до правоохоронних органів із заявою про злочин. Слідчий відділ прокуратури Львівської області листом від 16.02.2012 (а.с. 72) повідомив, що заяву ОСОБА_2 долучено до матеріалів кримінальної справи №181-0062 за фактом шахрайства, вчиненого невстановленими особами в особливо великих розмірах, підроблення документів та використання невстановленими особами завідомо підроблених документів за ознаками злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1, ч. 3 ст. 358 КК України, яку внесено до ЄРДР за №0001674 і яку розслідує слідчий відділ Залізничного районного відділу Львівського міського управління МВС України у Львівській області. Кримінальну справу № 181-0062 внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001674 і яку розслідує СВ Залізничного РВ ЛМУ МВС України у Львівській області. Ця кримінальна справа виділена із кримінальної справи № 181-0311, порушеної відносно начальника ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській області, за фактом зловживання службовим становищем, за ознаками злочину передбаченого ч.3 ст. 364 КК України. Постановою старшого слідчого СУ ГУ МВС України у Львівській області від 19.09.2012 року ОСОБА_2 визнано потерпілою у кримінальній справі № 181-0062 (а.с. 77).

Вироками № 1-233/11 від 01.07.2013 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/33195653) та № 1/463/51/13 від 13.11.2013 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/35407558) начальника та заступника начальника Львівського відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи ОСОБА_3 України у Львівській області засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України (службова недбалість). Звинувачення в тому числі ґрунтувалося на тому, що протягом 2009-2010 років у Львівському ВРЕР УДАІ ГУ МВС України у Львівській області проведено реєстрацію транспортних засобів у 235 випадках частково без сплати податку з власників транспортних засобів, що реєструються вперше в Україні, а у 1711 повністю, що потягло за собою ненадходження до місцевого бюджету податку з власників транспортних засобів на загальну суму 45578100 грн.

Місцеві податкові інспекції Львівської області впродовж 2009-2012 років подали до Львівського окружного адміністративного суду більше 1300 позовів про стягнення податкового боргу з фізичних осіб, що надалі визнавалися потерпілими в згаданих кримінальних провадженнях. Ці позови за змістом та доказовою базою є типовими та аналогічними до позову, що розглядається судом у цьому провадженні.

Кримінальне провадження № 0001639 (виділене справи, по якій вже постановлено описаний вище вирок) за фактом шахрайства, вчиненого невстановленими особами в особливо великих розмірах, підроблення документів та використання невстановленими особами завідомо підроблених документів за ознаками злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1, ч. 3 ст. 358 КК України, триває (а.с.112).

Представник відповідачки надала суду копію листа відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи Управління Державтоінспекції ГУ МВС України у Львівській області вих.№ 10445зп від 26.10.2011 відповідно до якого матеріали, які були підставою для реєстрації транспортних засобів «Volksvagen», 2000 року випуску (д.н.з. НОМЕР_1) та «Volksvagen», 1997 року випуску (д.н.з. НОМЕР_2) на гр. ОСОБА_2 вилучені слідчим групи слідчих прокуратури Львівської області згідно з протоколом виїмки від 31.03.2011 (а.с. 115,116).

Представник відповідачки звернулась до Залізничного відділу поліції у Львівській області з адвокатським запитом про надання інформації про хід та результати розгляду кримінальної справи № 181-0062.

11.12.2017 слідчий слідчого відділу Залізничного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 листом № К-127А/з/38/02-17 (а.с. 103) надав відповідь, в якому повідомив про неможливість надання висновку почеркознавчої експертизи, оскільки в матеріалах кримінального провадження №0001674 не вдалося встановити його наявність. Листом № 1585/38/02-2018 від 19.02.2018 також повідомив, що при перегляді матеріалів кримінального провадження не виявлено заяв про реєстрацію від імені ОСОБА_2 автомобілів марки «Volkswagen», а також не виявлено рішень про призначення почеркознавчої експертизи (а.с. 112).

Суд вжив усіх можливих заходів для виявлення та збору доказів, що мають значення для встановлення обєктивної істини в цьому спорі, в тому числі шляхом витребування доказів з власної ініціативи, а також тривалий час очікував на результати кримінального розслідування. Оскільки досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001639, до якого поміж сотень інших долучена також заява ОСОБА_2, триває вже сім років та є очевидно неефективним, суд вважає, що подальше очікування результатів цього розслідування немає сенсу, а тому ухвалив розглянути справу за наявними в ній доказами.

При прийнятті рішення суд керується такими нормами права:

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

До 01 січня 2011 року (на момент виникнення спірних правовідносин) принципи побудови системи оподаткування, податки і збори (обов'язкові платежі) до бюджетів та до державних цільових фондів, а також права, обов'язки і відповідальність платників визначалися Законом України «Про систему оподаткування» від 25 червня 1991 року № 1251-XII (далі - Закон № 1251).

Згідно зі статтею 2 Закону № 1251 під податком і збором (обов'язковим платежем) до бюджетів та до державних цільових фондів слід розуміти обов'язковий внесок до бюджету відповідного рівня або державного цільового фонду, здійснюваний платниками у порядку і на умовах, що визначаються законами України про оподаткування. Одним із загальнодержавних податків відповідно до частини 1 статті 14 цього Закону є, зокрема, податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів.

Відповідно до статей 1, 2 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» від 11.12.1991 № 1963-ХІІ (далі Закон № 1963, чинний на момент виникнення спірних правовідносин) платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є підприємства, установи та організації, які є юридичними особами, іноземні юридичні особи (далі - юридичні особи), а також громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства (далі - фізичні особи), які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, які відповідно до статті 2 цього Закону є об'єктами оподаткування. Об'єктами оподаткування є, зокрема, автомобілі, призначені для перевезення не менше 10 осіб, включаючи водія, - код 8702; автомобілі легкові - код 8703; автомобілі вантажні - код 8704.

Відповідно до статті 3 Закону № 1963 перша реєстрація в Україні - це реєстрація транспортного засобу в Україні, яка здійснюється уповноваженими державними органами України вперше щодо цього транспортного засобу. Податок з визначених цим Законом власників наземних транспортних засобів сплачується юридичними та фізичними особами за місцем реєстрації таких транспортних засобів на спеціальні рахунки територіальних дорожніх фондів республіканського бюджету Автономної Республіки Крим, обласних бюджетів та бюджетів міст Києва та Севастополя.

Відповідно до частини першої, частини четвертої статті 5 Закону № 1963 податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сплачується фізичними особами - перед проведенням першої реєстрації в Україні, реєстрацією, перереєстрацією транспортних засобів, а також перед технічним оглядом транспортних засобів щорічно або один раз за два роки, але не пізніше першого півріччя року, в якому провадиться технічний огляд. Фізичні особи - платники податку зобов'язані пред'являти органам, що здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію, зняття з обліку або технічний огляд транспортних засобів, квитанції або платіжні доручення про сплату податку за попередній (у разі здійснення сплати) та за поточний роки, а платники, звільнені від сплати цього податку, - відповідний документ, що дає право на користування цими пільгами.

Частиною шостою статті 5 Закону № 1963 встановлено, що у разі відсутності документів про сплату податку, перша реєстрація в Україні транспортних засобів не проводиться.

Відповідно до частин пятої-восьмої статті 6, статті 7 Закону № 1963 сума податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що сплачується фізичними особами, обчислюється за ставками, визначеними у статті 3 цього Закону. У разі виявлення юридичних чи фізичних осіб, які не сплачували податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вони зобов'язані сплатити податок не більш як за три попередні роки. Перерахування неправильно сплаченого податку допускається не більш як за три попередні роки. Органи, що здійснюють державну реєстрацію транспортних засобів, зобов'язані щомісячно повідомляти податкові органи про транспортні засоби, зареєстровані або зняті з реєстрації протягом попереднього місяця, за формою, затвердженою центральним податковим органом України, та їх власників.

У разі приховування (заниження) об'єктів оподаткування з власників транспортних засобів стягуються сума несплаченого податку, а також пеня або штраф у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до частини пятої статті 50 Бюджетного кодексу України (чинного станом на дату виникнення спірних правовідносин) податки, збори (обов'язкові платежі) та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими в доход державного бюджету з моменту зарахування на єдиний казначейський рахунок державного бюджету. Чинний Бюджетний кодекс України у частині пятій статті 45 містить норми такого ж змісту.

Відповідно до частини першої пункту 3 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388, в редакції, чинній на час реєстрації зазначеного вище автомобіля, державна реєстрація транспортних засобів проводиться в т.ч. з метою здійснення контролю за дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів.

Відповідно до частини четвертої пункту 8 цього Порядку державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів, а також внесення в установленому порядку інших платежів.

Крім того, пунктом 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів передбачено, що державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів.

Відповідно до вимог Закону України «Про державну податкову службу в Україні» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) для застосування посадовими особами органів державної податкової служби при оформленні матеріалів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, суб'єктами господарювання - юридичними особами, їх філіями, відділеннями та іншими відокремленими підрозділами (далі - суб'єкти господарювання) розроблено Порядок оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства (затв. наказом Державної податкової адміністрації України від 10.08.2005 № 327, чинний на момент виникнення спірних правовідносин). Відповідно до пункту 1.3 Порядку за результатами проведення невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок фінансово-господарської діяльності суб'єктів господарювання оформляється акт, а в разі відсутності порушень податкового, валютного та іншого законодавства - довідка. Довідка - службовий документ, який стверджує факт проведення невиїзної документальної або виїзної планової чи позапланової перевірки фінансово-господарської діяльності суб'єкта господарювання і є носієм доказової інформації про невстановлення фактів порушень вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктами господарювання.

Відповідно до пункту 1.3) статті 1 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 № 2181-III (далі Закон № 2181, чинний на момент виникнення спірних правовідносин) податковий борг (недоїмка) - податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання.

Відповідно до пункту 6.1 статті 6 Закону № 2181 у разі коли сума податкового зобов'язання розраховується контролюючим органом відповідно до статті 4 цього Закону, такий контролюючий орган надсилає платнику податків податкове повідомлення, в якому зазначаються підстава для такого нарахування, посилання на норму податкового закону, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок податкових зобов'язань, сума податку чи збору (обов'язкового платежу), належного до сплати, та штрафних санкцій за їх наявності, граничні строки їх погашення, а також попередження про наслідки їх несплати в установлений строк та граничні строки, передбачені законом для оскарження нарахованого податкового зобов'язання (штрафних санкцій за їх наявності).

У разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання в установлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги. Податкові вимоги надсилаються:

а) перша податкова вимога - не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання. Перша податкова вимога містить повідомлення про факт узгодження податкового зобов'язання та виникнення права податкової застави на активи платника податків. обов'язок погасити суму податкового боргу та можливі наслідки непогашення його у строк;

б) друга податкова вимога - не раніше тридцятого календарного дня від дня направлення (вручення) першої податкової вимоги, у разі непогашення платником податків суми податкового боргу у встановлені строки. Друга податкова вимога додатково до відомостей, викладених у першій податковій вимозі, може містити повідомлення про дату та час проведення опису активів платника податків, що перебувають у податковій заставі, а також про дату та час проведення публічних торгів з їх продажу (пункти 6.2.1, 6.2.3 статті 6 Закону № 2181).

Відносини, що виникають у процесі надіслання (вручення) податкових вимог платнику податків регулюються підпунктом 6.2.4 пункту 6.2 статті 6 вказаного Закону.

Відповідно до підпункту 2.3.1. пункту 2.3 статті 2 Закону № 2181 органами, уповноваженими здійснювати заходи з погашення податкового боргу (далі - органи стягнення), є виключно податкові органи, а також державні виконавці у межах їх компетенції.

При прийнятті рішення суд виходить з таких мотивів:

З наведених вище норм Закону № 1963 та Порядку вбачається, що обовязок розрахувати суму податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що сплачується за ставками, встановленими цим Законом, покладається на особу - платника податку. Платником податку з власників транспортних засобів є особа, яка є власником транспортного засобу та звертається до компетентного державного органу про проведення державної реєстрації цього транспортного засобу. Отже, підставою для набуття правового статусу платника податку з власників транспортних засобів є юридично значимі (правомірні) дії, спрямовані на набуття відповідних прав та обовязків.

Платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, які вперше реєструються в Україні, є юридичні та фізичні особи, які звертаються про їх реєстрацію.

Обовязковою передумовою прийняття посадовою особою відповідного державного органу рішення про першу реєстрацію в Україні транспортного засобу з присвоєнням державного номерного знака Закон визначає факт пред'явлення заявником оригіналу квитанції (платіжного доручення) про сплату податку. Відсутність документів про сплату податку є умовою, що є підставою для відмови у вчиненні реєстраційної дії.

Перша реєстрація автомобіля Фольксваген Т4, 2000 року випуску в Україні з присвоєнням д.н.з. НОМЕР_1 та Фольксваген Transporter, 1997 року випуску з присвоєнням д.н.з. НОМЕР_2 на імя ОСОБА_2 здійснені на підставі заяв відповідно № 6734 від 30.05.2009 та № 8292 від 10.06.2009. В цих заявах в графі «інспектор по огляду» зазначено прізвище та ініціали ОСОБА_5, засвідчено підписом з позначкою «перевірив». При цьому ОСОБА_2 заперечує як факт придбання та особистого звернення до Львівського МРЕВ про реєстрацію цього автомобіля, так і те, що нікого на вчинення таких дій не уповноважувала, що підтверджується витягом з реєстру довіреностей (а.с. 107).

Постановою слідчого від 19.09.2012 ОСОБА_2 визнано потерпілою у кримінальному провадженні за фактом шахрайства, вчиненого невстановленими особами в особливо великих розмірах, підроблення документів та використання невстановленими особами завідомо підроблених документів за ознаками злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч.1, ч. 3 ст. 358 КК України, розслідування якого триває вже сім років та наразі є очевидно неефективним та безрезультатним. Слідство не провело почеркознавчих експертиз, а надалі втратило оригінали заяв, на підставі яких здійснено реєстрацію транспортних засобів на відповідачку. Єдині очевидні результати, яких досягнуло слідство суд визнав керівника та заступника керівника реєстраційного органу ДАІ винними у службовій недбалості, що спричинила можливість злочинної діяльності невстановлених слідством осіб, внаслідок якої місцевий бюджет недоотримав 45578100 грн. податку з власників транспортних засобів (235 автомобілів зареєстровано з сплатою частини податку з власників транспортних засобів, що реєструються в Україні вперше, а 1711 без сплати такого податку).

Позовні вимоги Залізничної ОДПІ Головного управління ДФС у Львівській області ґрунтуються на тому, що ОСОБА_2 як власник автомобілів при їх першій державній реєстрації в Україні не сплатила податку з власників транспортних засобів. Натомість, долучені до справи письмові докази та зясовані судом обставини в їх сукупності свідчать про те, що державна реєстрація на відповідачку автомобілів «Volksvagen», 2000 року випуску (д.н.з. НОМЕР_1) та «Volksvagen», 1997 року випуску (д.н.з. НОМЕР_2) проведена незаконно, на підставі підроблених документів внаслідок злочинної діяльності невстановлених слідством осіб. Тому суд вважає, що ОСОБА_2 в контексті спірних правовідносин не може вважатися платником податку за першу реєстрацію в Україні автомобілів Фольксваген 2000 року випуску (д.н.з. НОМЕР_1) та Фольксваген, 1997 року випуску (д.н.з. НОМЕР_2) в розумінні статті 1 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів», відтак у неї не виникло обовязку по сплаті податку в сумі 37920 грн.

Суд також повинен дати належну оцінку таким обставинам:

- чи дотримався податковий орган визначених законом процедур контролю та перевірки платників податків?;

- чи визначав і узгоджував у встановленому законом порядку податкове зобовязання відповідача?;

- чи вжив передбачених законом заходів (надіслання боржнику податкових вимог), що передують зверненню до суду про стягнення податкового боргу?

Суд констатує, що податковий орган не надав належних доказів проведення перевірки відповідачки на предмет дотримання нею податкового законодавства щодо сплати податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (напр. акт перевірки), а також доказів визначення суми податкового зобовязання шляхом надіслання відповідачці податкового повідомлення-рішення.

Суд також звертає увагу, що право на стягнення податкового боргу в контролюючого органу станом на дату виникнення спірних правовідносин виникало після надіслання (вручення) платнику податків (відповідачу) першої та другої податкових вимог. Обставини, з настанням яких податкова вимога вважається надісланою (врученою) особі, були визначені у підпункті 6.2.4 пункті 6.2 статті 6 даного Закону № 2181. Отже, після настання зазначених у підпункті 6.2.4 пункті 6.2 статті 6 Закону обставин виникає право на звернення контролюючого органу із позовом про стягнення податкового боргу. Позивач не надав суду доказів скерування відповідачці податкових вимог.

Такі дії (бездіяльність) податкового органу унеможливили використання платником податків встановлених законом способів захисту своїх прав шляхом оскарження в адміністративному/судовому порядку податкових повідомлень-рішень чи податкових вимог.

Підсумовуючи свої висновки, суд зазначає, що податковий орган звернувся до суду про стягнення з відповідачки суми, яка не має статусу податкового боргу. Суд констатує, що податковий орган не довів не лише факту узгодження податкового боргу в сумі 37920 грн., а й не підтвердив належними доказами правильності визначення податкового зобовязання на таку суму.

Така позиція суду відповідає правовій позиції Верховного суду, висловленій в постанові від 23.01.2018 № К/9901/3141/18 (2а-6598/11/1370) за наслідками розгляду касаційної скарги податкового органу на рішення суду в аналогічній справі.

Отже, позовні вимоги податкового органу є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати в цій справі розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 19-20, 22, 25-26, 90, 126, 139, 205, 229, 241-246, 250, 251, 255, 295, пп. 15.5 п.15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд

ВИРІШИВ:

відмовити в задоволенні позову повністю.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який постановив рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено і підписано 23.04.2018.

Суддя Р.М. Москаль