Справа № 820/271/18
Суддя: Єгупенко В.В.
Дата ухвалення: 2018-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2018 № 820/271/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Єгупенка В.В.,

за участю секретаря судового засідання Козир В.М.,

за участю: представника третьої особи - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду заяву Публічного акціонерного товариства Перший Український міжнародний банк про закриття провадження у справі за адміністративним позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_2 (м. Куп?янськ Харківської області, мікрорайон Ювілейний, 13, кв. 48) до державного реєстратора ОСОБА_3 філії Комунального підприємства Добробут Литвинівської сільської ради (Харківська область, м. Чугуїв, вул. Старонікольська, 41), треті особи: Публічне акціонерне товариство Перший Український міжнародний банк (м. Київ, вул. Андріївська, 4), ОСОБА_4 (м. Харків, пр-т Незалежності, 5) про скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа підприємець ОСОБА_2 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з вищевказаним позовом, в якому просила скасувати рішення державного реєстратора від 22.12.2017 філії комунального підприємства Добробут ОСОБА_3 про державну реєстрацію прав, індексний номер 38903919, на підставі договору іпотеки, серія та номер: 5693450, виданий 13.09.2007, видавник: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 право власності на квартиру АДРЕСА_1, зареєстроване за Публічним акціонерним товариством Перший Український міжнародний банк.

Ухвалою суду від 21.02.2018 до участі у справі було залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство Перший Український міжнародний банк та третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову на стороні позивача - ОСОБА_4.

18.04.2018 представником ПАТ Перший Український міжнародний банк до канцелярії суду було подано заяву, в якій він просить закрити провадження у справі, в обґрунтування якого посилається на те, що захист майнового права позивача стосовно спірної квартири має здійснюватися за правилами господарського судочинства. Оскарження в такому випадку рішень державного реєстратора є похідними позовними вимогами від вимог вирішити господарський-правовий спір про право.

В судове засідання представники сторін та третя особа ОСОБА_4 не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Позивач 12.03.2018 надала до канцелярії суду клопотання, в якому просила розгляд справи провести без її участі.

Представник третьої особи ПАТ «ПУМБ» в судовому засіданні клопотання про закриття провадження у справі, надане до суду 18.04.2018 (вх. № 01-26/18121) підтримав, просив його задовольнити.

Заслухавши пояснення представника третьої особи, дослідивши матеріали справи та доводи заявленого клопотання про закриття провадження у справі, суд дійшов наступного.

Судовим розглядом встановлено, що 28.12.06 між ОСОБА_6, яка діяла в інтересах ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_7 було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого, продавець (ФОП ОСОБА_2М.) передає у власність покупця (ОСОБА_7Є.) квартиру за № 17-А в будинку № 5, розташованому по проспекту Правди в місті Харкові, а покупець приймає у власність цю квартиру та сплачує за неї обговорену грошову суму, вказаний договір зареєстрований у реєстрі за № 9256.

13.09.2007 між ЗАТ "Перший Український ОСОБА_8 банк", правонаступником всіх прав та зобов'язань якого є ПАТ "Перший Український ОСОБА_8" та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 5693356, відповідно до умов якого банк зобов'язався надати ОСОБА_4 кредит у розмірі 315000,00 доларів США, а ОСОБА_4 зобов'язалась використати кредит за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути банку кредит частинами в розмірах, в порядку та в строки, визначені кредитним договором.

На забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_4 перед банком за кредитним договором № 5693356, між ОСОБА_7 та ПАТ "Перший Український ОСОБА_8 банк", укладено договір іпотеки № 5693450 від 13.09.2007, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстраційним № 4285, відповідно до якого, ОСОБА_7 передано в іпотеку банку квартиру № 17-А, реєстраційний номер: 15632581, загальною площею, 2 кв. м, житловою площею: 37,9 кв. м, що розташована за адресою: м. Харків пр. Правди буд. № 5.

З наданих суду доказів, також, вбачається, що в червні 2013 року ФОП ОСОБА_2 зверталася до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_7, третя особа: ОСОБА_6 , в якому просила визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 28.12.2006, укладений ОСОБА_9, яка діяла від імені ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_7, зареєстрований у реєстрі за № 9256, приватним нотаріусом ОСОБА_5

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2014 року позовні вимоги ФОП ОСОБА_2 задоволено.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 04.12.2017 рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2014 року скасовано, у задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_2 до ОСОБА_7, третя особа ОСОБА_6, про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 відмовлено.

18 січня 2018 року на підставі письмової заяви ПАТ "Перший Український ОСОБА_8 банк", рішення Апеляційного суду Харківської області від 04.12.2017 та інших документів, передбачених постановою КМУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відповідачем були внесені виправлення до запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в частині зміни власника нерухомості з ОСОБА_2 на ПАТ "Перший Український ОСОБА_8 банк".

Звертаючись до суду з даним адміністративним позовом, ФОП ОСОБА_2 посилалася на те, що рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_4 є незаконним, таким, що порушує її права. Будь-яких підстав проводити відчуження спірної квартири не було.

Відповідно до ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій субєкта владних повноважень протиправними та зобовязання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності субєкта владних повноважень протиправною та зобовязання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) субєкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - субєкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю. Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень. До суду можуть звертатися в інтересах інших осіб органи та особи, яким законом надано таке право. Субєкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України. Ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку. Відмова від права на звернення до суду є недійсною. Іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи користуються в Україні таким самим правом на судовий захист, що й громадяни та юридичні особи України.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі Суд) від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04 та № 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» [див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. <…> фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися «судом, встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Отже, поняття «суду, встановленого законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Як встановлено п.п.1, 2 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у звязку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобовязує надавати такі послуги виключно субєкта владних повноважень, і спір виник у звязку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є субєктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у звязку із порушенням її прав у такому процесі з боку субєкта владних повноважень або іншої особи.

Справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів визначені ст. 19 КАС України. Так, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; спорах між субєктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; за зверненням субєкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому субєкту законом; спорах щодо правовідносин, повязаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обовязковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за винятком спорів, повязаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю; спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень".

Згідно п.7 ч.1 ст.4 КАС України субєкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого субєкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій. Наведене узгоджується і з положеннями статей 2, 4, 19 чинного КАС, які закріплюють завдання адміністративного судочинства, визначення понять публічно-правового спору та субєкта владних повноважень, а також межі юрисдикції адміністративних судів.

Разом з тим неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб'єкт владних повноважень, а предметом перегляду його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Такого правового висновку дійшла ОСОБА_10 Верховного Суду у справі № 802/1792/17-а (постанова від 21.03.2018).

За правилами пункту 1 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Враховуючи те, що у справі, яка розглядається, спірні правовідносини повязані із реєстрацією майнових прав, невиконанням умов цивільно-правової угоди, що випливають із договірних відносин, то за таких обставин спір у цій справі не є публічно-правовим і не підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

За таких обставин, враховуючи суть спірних правовідносин та суб'єктний склад цього спору, суд дійшов висновку, що справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а має вирішуватись за правилами ЦПК.

Відповідно до ч.1 ст.238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена (ч.2 ст.238 КАС України).

Керуючись ст.ст.5-10, 238, 241, 242, 243, 248, 250, 255, 256 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву Публічного акціонерного товариства Перший Український міжнародний банк про закриття провадження у справі задовольнити.

Закрити провадження у справі за адміністративним позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_2 (м. Куп?янськ Харківської області, мікрорайон Ювілейний, 13, кв. 48) до державного реєстратора ОСОБА_3 філії Комунального підприємства Добробут Литвинівської сільської ради (Харківська область, м. Чугуїв, вул. Старонікольська, 41), треті особи: Публічне акціонерне товариство Перший Український міжнародний банк (м. Київ, вул. Андріївська, 4), ОСОБА_4 (м. Харків, пр-т Незалежності, 5) про скасування рішення.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 20.04.2018.

Суддя В.В. Єгупенко