Справа № 627/416/18
Суддя: Вовк Л. В.
Дата ухвалення: 2018-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 627/416/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.04.2018 смт. Краснокутськ

Суддя Краснокутського районного суду Харківської області , розглянувши адміністративний позов керівника Дергачівської місцевої прокуратури до Пархомівської сільської ради Краснокутського району Харківської області про визнання незаконною бездіяльність суб»єкта владних повноважень та зобов»язання вчинити певні дії,

встановив :

18 квітня 2018 р. керівник Дергачівської місцевої прокуратури звернувся до суду з позовом до Пархомівської сільської ради Краснокутського району Харківської області про визнання незаконною бездіяльність суб»єкта владних повноважень та зобов»язання вчинити певні дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: 1) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності; 2) адміністративні справи, пов'язані з виборчим процесом чи процесом референдуму, щодо: оскарження рішень, дій чи бездіяльності дільничних виборчих комісій, дільничних комісій з референдуму, членів цих комісій;

уточнення списку виборців; оскарження дій чи бездіяльності засобів масової інформації, інформаційних агентств, підприємств, установ, організацій, їх посадових та службових осіб, творчих працівників засобів масової інформації та інформаційних агентств, що порушують законодавство про вибори та референдум; оскарження дій чи бездіяльності кандидата у депутати сільської, селищної ради, кандидатів на посаду сільського, селищного голови, їх довірених осіб; 3) адміністративні справи, пов'язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо:примусового повернення в країну походження або третю країну іноземців та осіб без громадянства; примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України;затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; продовження строку затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; затримання іноземців або осіб без громадянства до вирішення питання про визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового захисту в Україні;затримання іноземців або осіб без громадянства з метою забезпечення їх передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 4) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1 - 3 частини першої цієї статті.

Згідно ч.2 ст.20 КАС України окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи крім визначених частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 25 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об'єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом. Якщо така особа не має місця проживання (перебування) в Україні, тоді справу вирішує адміністративний суд за місцезнаходженням відповідача. У разі невизначеності цим Кодексом територіальної підсудності адміністративної справи така справа розглядається адміністративним судом за вибором позивача.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 29 Кодексу адміністративного судочинства України, суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Судом встановлено, що предметом позову керівника Дергачівської місцевої прокуратури є визнання незаконною бездіяльність Пархомівської сільської ради в частині незабезпечення безпечних умов руху транспортних засобів і пішоходів на території ,прилеглій до Пархомівської ЗОШ I-III ступенів та зобов»язання Пархомівську сільську раду вжити заходів щодо забезпечення безпечних умов руху транспортних засобів і пішоходів на прилеглій території до навчального закладу, тобто, згідно зі ст. 20 Кодексу адміністративного судочинства України ця справа не підсудна Краснокутському районному суду Харківської області як адміністративному, а підсудна ОСОБА_1 окружному адміністративному суду.

Кодексом адміністративного судочинства України не визначено підстав для передачі справи, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа не належить до предметної юрисдикції іншого суду.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р. №3477-IV, практика Європейського суду з прав людини визнається самостійним джерелом права в Україні і є обов'язковою для застосування судами України

Так, Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12.10.1978 р. вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це, не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

У рішенні від 20.07.2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Враховуючи, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

У п. 3 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що адміністративним судом є суд, до компетенції якого цим Кодексом віднесено розгляд і вирішення адміністративних справ.

Таким чином дана справа підсудна окружному адміністративному суду.

За таких обставин, враховуючи, що заявлені позивачем позовні вимоги не підсудні Краснокутському районному суду Харківської області як адміністративному суду, дану адміністративну справу необхідно направити за підсудністю до ОСОБА_1 окружного адміністративного суду.

Керуючись ст. ст. 20, 29,30, 294-295 КАС України, -

постановив :

Справу за адміністративним позовом керівника Дергачівської місцевої прокуратури до Пархомівської сільської ради Краснокутського району Харківської області про визнання незаконною бездіяльність суб»єкта владних повноважень та зобов»язання вчинити певні дії передати за підсудністю до ОСОБА_1 окружного адміністративного суду.

Копію ухвали направити позивачу у справі.

Ухвала може бути оскаржена до ОСОБА_1 апеляційного адміністративного суду протягом п»ятнадцяти днів з дня її постановлення.

СуддяОСОБА_2