Справа № 804/1718/18
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2018-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 квітня 2018 року Справа № 804/1718/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рябчук О.С.
розглянувши у спрощеному провадженні в місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
05.03.2018 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного Фонду України в м. Дніпрі, в якому просить:
- визнати протиправними дії ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Дніпро щодо відмови провести ОСОБА_1 перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 1 травня 2017 року;
Позивачем в обґрунтування позовних вимог зазначено, що постановою Верховної Ради України від 21.05.2009 року №1408-VI та наказом голови Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 02.06.2009 року №19 його звільнено з посади судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська у зв'язку із поданням заяви про відставку та призначено щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 90 відсотків від заробітної плати працюючого судді його рівня.
Відповідно до ч. 3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VІ в редакції, яка діяла до 01.10.2011 року, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90% заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VІ від 08.07.2011 року, який набрав чинності з 01.10.2011 року, ч. 3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» викладена в новій редакції, згідно якої щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 % грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді. За правилами ч. 5 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VІ в редакції Закону № 3668-VІ від 08.07.2011 року максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України. В своїх рішеннях Конституційний Суд України неодноразово висловлював свої позиції стосовно гарантій незалежності суддів, зокрема суддів у відставці, які викладено ним у рішеннях від 20.03.2002 р, № 5-рп/2002, від 01.12.2004 р, №19-рп/2004„ від 11.10.2005 р, № 8-рп/2005, від 22.05.2008 р, № 10-рп/2008., від 03.06.2013 р., №3-рп/2013. Крім того, Конституційний Суд України своїм рішенням від 08 червня 2016 року № 4-рп/2016 визнав неконституційними положення Закону України № 245З-VI щодо зменшення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, встановлення максимального розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, скасування права судді у відставці на перерахунок призначеного раніше довічного грошового утримання судді. Позивач зазначає, що з огляду на вказане, він має право з 01.05.2017 року на проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90 відсотків від заробітної плати працюючого судді його рівня відповідно до довідки Територіального управління державної судової адміністрації Дніпропетровської області від 31.01.2017 року №Б-с-135. Отже, відмовляючи йому в проведенні перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці у зв'язку зі зміною оподаткування відповідач діяв протиправно. З огляду на викладене, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.03.2018 р. відкрито спрощене провадження у адміністративній справі та призначено її розгляд без виклику сторін.
Представником відповідача надано письмовий відзив на адміністративний позов, в обґрунтування якого, зазначено що 30.09.2016 набув чинності Закон України "Про судоустрій та статус суддів" від 02.06.2016 № 1402, який не передбачав обмеження довічного грошового утримання максимальним розміром.
Крім того, на адресу суду надійшла заява представника відповідача про заміну відповідача на Головне управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області у звязку з припиненням юридичної особи Лівобережне обєднане управління Пенсійного фонду України м. Дніпро внаслідок реорганізації. Керуючись вимогами ст. 52 КАС України, суд вважає за можливе вказане клопотання задовольнити та допустити заміну відповідача у справі № 804/1718/18 на Головне управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що постановою Верховної Ради України від 21.05.2009 року № 1408-VI та наказом голови Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 02.06.2009 року №19 ОСОБА_1 звільнено з посади судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська у зв'язку із поданням заяви про відставку та призначено щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 90 відсотків від заробітної плати працюючого судді його рівня.
Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» №2246-19 від 07.12.2017 р. встановлено розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність 1312 грн. на місяць.
Суд вважає вказані дії відповідача щодо відмови провести позивачеві перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці протиправними, виходячи з наступного.
Відмовляючи позивачу у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, відповідачем не прийнято до уваги наступне:
Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів, закріплених у ст.126 Конституції України, є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання, тощо), надання їм у майбутньому статусу судді у відставці, право якого на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів.
Щомісячне довічне грошове утримання в зв'язку з виходом у відставку позивачу призначено за правилами ч. IV ст.43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року № 2862-ХІІ у розмірі 90 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді.
Відповідно до абз. 3 пункту 1 Постанови Верховної Ради України « Про порядок введення в дію Закону України «Про статус суддів» ( з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року у справі №10-рп/2008/ щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці виплачується за останнім місцем роботи або за місцем їх проживання. В разі зміни заробітної плати суддів розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці обчислюється виходячи з нового розміру зарплати судді, який працює на відповідній посаді.
Відповідно до ч. 3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI в редакції, яка діяла до 01 жовтня 2011 року, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судці у відставці у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.
В рішенні Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року №3-рп/2013 зазначено, що Конституційний Суд України неодноразово висловлював позиції стосовно гарантій незалежності суддів, зокрема суддів у відставці, які викладено ним у рішеннях від 20.03.2002 р., № 5-рп/2002, від 01.12.2004 р., №19-рп/2004.,від 11.10.2005 р., №8-рп/2005, від 22.05.2008 р., №Ю-рп/2008., від 03.06.2013 р., №3-рп/2013.
Крім того, Конституційний Суд України своїм рішенням від 08 червня 2016 року № 4-рп/2016 визнав неконституційними положення Закону України № 2453 щодо зменшення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, встановлення максимального розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, скасування права судді у відставці на перерахунок призначеного раніше довічного грошового утримання судді.
Згідно зі статтею 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держави, які ратифікували вказану Конвенцію, взяли на себе зобов'язання виконувати остаточні рішення Європейського Суду з прав людини в будь-яких справах, у яких вони є сторонами.
Виходячи з наведених правових норм в їх сукупності, у тому числі ч.4 ст.43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року № 2862-ХІІ, абзац 3, п.1 Постанови Верховної Ради України «Про порядок введення в дію Закону України «Про статус суддів» (з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року у справі № 10-рп/2008 частин 3,5 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №245З-VI в редакції до змін, внесених Законом №3668-VI від 08.07.2011 року ( з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 03.06.2013 року у справі № 3-рп/2013) та рішення Конституційного Суду України № 4-рп/201б від 08.06.2016 року норм Конституції України щодо гарантій незалежності суддів, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, судової практики Європейського Суду з прав людини, а також Європейських стандартів, законодавцем визначено право судді на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання у разі зміни розміру суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді.
Розмір виплачуваного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці безпосередньо пов'язаний із розміром суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді, що зумовлює проведення перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці при зміні розміру суддівської винагороди працюючого судді.
З огляду на вказане, з 01.05.2017 року позивач має право на проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90 % заробітної плати працюючого судді його рівня, згідно довідки Територіального управління державної судової адміністрації в Дніпропетровській області від 31.01.2017 року №Б-с-135.
Конституційний Суд України 08 червня 2016 року своїм рішенням № 4-рп/2016 визнав неконституційними положення Закону України № 2453 щодо зменшення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, встановлення максимального розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, скасування права судді у відставці на перерахунок призначеного раніше довічного грошового утримання судді.
Згідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно до ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
- 66,43 грн. - надбавка "дітям війни";
66.43грн. - надбавка «дітям війни»
Наведене свідчить про те, що при здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання відповідачем застосований розмір 80% від заробітної плати замість визначених позивачу 90 %.
Таким чином, з огляду на встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови провести перерахунок раніше призначеного позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.05.2017 року є протиправними.
Судом встановлено, що позивач є інвалідом І групи, що підтверджується довідкою (а.с.19).
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди І та ІІ групи.
За положеннями ч. 5 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Доказів понесення судових витрат не повязаних із сплатою судового збору позивачем не надано.
Тобто, у разі задоволення позовних вимог позивача, звільненого від сплати судового збору, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 242-246, 250, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити в повному обсязі.
Визнати протиправними дії ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Дніпро щодо відмови провести ОСОБА_1 перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 1 травня 2017 року.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тесту судового рішення.
Рішення суду набуває законної сили у відповідності до положень ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст. 295Кодексу адміністративного судочинства України.
Суддя ОСОБА_3