Справа № 807/579/17
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2018-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2018 рокуЛьвів№ 876/8316/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Гуляка В.В., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання Копанишин Х.В.

позивач - не зявився

відповідач - не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 червня 2017 року (суддя Калинич Я.М., м. Ужгород) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

28 квітня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача - Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві та просив визнати протиправними дії відповідача щодо включення до акту опису майна №2/26-52-17-24 від 24 січня 2017 року цілісного майнового комплексу загальною площею 3063,8 кв.м., розташованого в Закарпатській області с. Кольчино, вул. Локоти, 12/16; зобовязати Державну податкову інспекцію у Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві звільнити з податкової застави цілісний майновий комплекс загальною площею 3063,8 кв.м., розташованого в Закарпатській області с. Кольчино, вул. Локоти, 12/16 та здійснити дії щодо припинення обтяження цього майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що він є власником зазначеного нерухомого майна на підставі договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу №1888 від 03 листопада 2016 року, однак в березні 2017 року відповідач протиправно вніс дане нерухоме майно до податкової застави по зобовязаннях ОСОБА_2 «Союз проект менеджмент» (), яке не є власником ЦМК з 02 жовтня 2014 р.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 червня 2017 року позов задоволено. Визнано протиправним дії Державної податкової інспекції в Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби в м. Києві щодо включення до акту опису майна № 2/26-52-17-24 від 24 січня 2017 року цілісного майнового комплексу загальною площею 3063,8 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1. Зобов'язано Державну податкову інспекцію в Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби в м. Києві звільнити майно: цілісний майновий комплекс загальною площею 3063,8 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 з податкової застави та вчинити дії щодо виключення цього комплексу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (щодо обтяження вказаного майна). Стягнуто з Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби м. Києві (02217, Київська область, м. Київ, вул. Закревського, буд. 41, код ЄДРПОУ - 38735205) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (89600, Закарпатська область, Мукачівський район, м. Мукачево. вул. Грабаря, буд.27, ідентифікаційний код - НОМЕР_1) судові витрати у сумі 1280,00 грн. (одна тисяча двісті вісімдесят гривень 00 коп.).

Постанову в апеляційному порядку оскаржив відповідач - Державна податкова інспекція у Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, вважає, що дана постанова прийнята з порушенням норм матеріального права. Просить скасувати постанову суду та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт зазначає, що ОСОБА_2 «Союз проект менеджмент» до ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві було самостійно подано наступні податкові декларації з податку на додану вартість:

-за березень 2015 року № від 15.05.2015 року, де ним самостійно визначено суму податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет у розмірі 128 445,62 грн.;

- за травень 2015 року № від 18.06.2015 року, де ним самостійно визначено суму податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет у розмірі 253,00 грн.

Зазначені суми грошових зобовязань, відповідно до положень п.54.1 ст 54 Податкового кодексу України, вважаються узгодженими. На адресу ОСОБА_2 «Союз проект менеджмент» було направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення податкову вимогу від 04.06.2015 року №7156-23 на суму 128 445,62 грн. та рішення про опис майна у податкову заставу №148/26-52-23-31 від 17.06.2015 року, які були отримані ним 22.06.2015 року. На підставі рішення начальника від 17.06.2015 року № 148/26-52-23-31 про опис майна в податкову заставу складено акт №2/26-52-17-24 від 24.01.2017 року, яким проведено опис цілісного майнового комплексу загальною площею 3063,8 кв.м., який належить на праві приватної власності боржнику ОСОБА_2 «Союз проект менеджмент». На підставі акта Департаментом з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради накладено обтяження. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №86916217 за ОСОБА_2 «Кольчинське виробниче управління нерухоме майно за вказаним підприємством відсутнє. Отже, апелянт вважає, що опис майна за Актом №2/26-52-17-24 проведено згідно до вимог діючого законодавства, а тому підстав для його скасування немає.

В судове засідання для розгляду апеляційної скарги учасники справи не прибули, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, а тому відповідно до ч.4 ст.229 КАС України апеляційний суд ухвалив розгляд апеляційної скарги здійснити за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю - доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено, матеріалами справи підтверджено, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно №27592164 від 02 жовтня 2014 року, власником ЦМК в с. Кольчино, вул. Локоти,12/16 є ОСОБА_2 «Кольчинске виробниче управління» (). (а.с. 10)

ДПІ в Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби в м. Києві, прийняло рішення від 17 червня 2015 року за №148/26-52-23-31 про опис майна ОСОБА_2 «Союз проект менеджмент» () в податкову заставу, якому належав спірний ЦМК до 02.10.2014 р.

На підставі договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу за №1888 від 03 листопада 2016 року, ОСОБА_1 придбав ЦМК який розташований за адресою: в с. Кольчино, вул.Локоти.12/16 та за ним було зареєстроване право власності на спірний обєкт нерухомості, про що свідчить інформаційна довідка №85950300 від 26.04.2017 р. (а.с.7-9, 15-18)

На підставі рішення заступника начальника ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві від 17.06.2015 року № 148/26-52-23-31 про опис майна в податкову заставу складено акт №2/26-52-17-24 від 24.01.2017 року, яким проведено опис цілісного майнового комплексу загальною площею 3063,8 кв.м.. Дане майно передано в податкову заставу та заборонено відчужувати. (а.с. 19-22)

Вважаючи дії податкового органу щодо включення ЦМК, який розташований в с. Кольчино, вул. Логоти,12/16 до акта опису майна в податкову заставу протиправним, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що при описі майна в податкову заставу, ДПІ в Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби в м. Києві належним чином не перевірило інформацію про власника ЦМК та протиправно здійснило дії щодо включення до акту опису майна №2/26-52-17-24 від 24.01.2017 р. цілісного майнового комплексу загальною площею 3 063, 8 кв.м., розташованого в с. Кольчино, вул. Локоти,12/16 для погашення заборгованості ОСОБА_2 «Союз проект менеджмент» (). А субєкт владних повноважень не довів правомірності своїх дій.

Колегія суддів апеляційної інстанції не може погодитись з висновком суду першої інстанції щодо можливості задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПКУ платник податків зобовязаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених ПКУ та законами з питань митної справи.

У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобовязання в установлені законодавством строки, майно такого платника податків передається у податкову заставу.

Право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених п.89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому (п.89.2 ст.89 ПКУ).

Платник податків зберігає право користування майном, що перебуває у податковій заставі, якщо інше не передбачено законом.

Відчужувати майно, що перебуває у податковій заставі, боржник може тільки за згодою контролюючого органу (п.92.1 ст.92 ПКУ).

У разі відчуження або оренди (лізингу) майна, яке перебуває у податковій заставі, платник податків за згодою контролюючого органу зобовязаний замінити його іншим майном такої самої або більшої вартості. Зменшення вартості заміненого майна допускається тільки за згодою контролюючого органу за умови часткового погашення податкового боргу.

У разі здійснення операцій з майном, яке перебуває у податковій заставі, без попередньої згоди контролюючого органу платник податків несе відповідальність відповідно до закону (п.92.3 ст.92 ПКУ).

Відповідно до вимог ст.124 ПКУ за відчуження платником податків майна, яке перебуває у податковій заставі, без попередньої згоди контролюючого органу, якщо отримання такої згоди є обовязковим згідно з ПКУ, тягне за собою накладення штрафу у розмірі вартості відчуженого майна.

У відповідності до вимог статті 93 Податкового кодексу України припинення податкової застави здійснюється у визначених випадках.

Відповідно до п. 93.1 ст. 93 такими підставами є:

отримання органом державної податкової служби підтвердження повного погашення суми податкового боргу в установленому законодавством порядку;

визнання податкового боргу безнадійним;

прийняття відповідного рішення судом у межах процедур, визначених законодавством з питань банкрутства;

отримання платником податків рішення відповідного органу про скасування раніше прийнятих рішень щодо нарахування суми грошового зобовязання або його частини (пені та штрафних санкцій) внаслідок проведення процедури адміністративного або судового оскарження;

реєстрації в органі державної податкової служби податкової поруки.

Підставою для звільнення майна платника податків з-під податкової застави та її виключення з державних реєстрів застав рухомого або нерухомого майна є відповідний документ, що засвідчує закінчення будь-якої з подій, визначених пп. 93.1.1 93.1.5 п. 93.1 ст. 93 Податкового кодексу України.

Порядок застосування податкової застави встановлюється центральним органом державної податкової служби.

Колегія суддів, аналізуючи правильність зясування судом першої інстанції обставин справи, вважає, що суд першої інстанції не звернув належну увагу на ряд суттєвих обставин у вказаній справі.

Суд першої інстанції не вказав у чому полягає неправомірність дій податкового органу при формуванні акту опису майна №2/26-52-17-24 від 24.01.2017 р. цілісного майнового комплексу загальною площею 3 063, 8 кв.м., розташованого в с. Кольчино, вул. Локоти,12/16 для погашення заборгованості ОСОБА_2 «Союз проект менеджмент» (), оскільки на вказаний момент було зареєстровано однотипну інформацію про наявність податкової застави та винесено рішення про опис майна у податкову заставу №148/26-52-23-31 від 17.06.2015 року, що не оскаржувалось в судовому порядку.

Наявність податкового боргу, що набула статусу узгодженої податкової заборгованості та не була сплачена в добровільному порядку є підставою для формування податкової застави на майно, що належить боржнику.

Досліджуючи спірний договір купівлі-продажу від 03.11.2016 року, за яким позивач ОСОБА_1 набув у власність цілісний майновий комплекс, колегія суддів вказує на наявність обставин, що заперечують висновки суду першої інстанції.

До матеріалів справи долучено лише відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, якими доводиться інформація про право власності на обєкт за реєстраційним номером 27 та приналежність його до ОСОБА_2 «Кольчинське виробниче управління», дата проведення державної реєстрації : 04.08.2014 року (а.с. 15).

Згідно долученого примірника свідоцтва про право власності від 02.10.2014 року ( а.с. 10), власником цілісного майнового комплексу, що знаходиться у смт. Кольчино, Мукачівського району Закарпатської області по вул. Локоти, будинок,12/16 визначено ОСОБА_2 «Кольчинське виробниче управління», юридична адреса якого збігається з юридичною адресою попереднього власника цілісного майнового комплексу ОСОБА_2 «Союз проект менеджмент» : м. Київ, вул. Магнітогорська, будинок 1/офіс516.

За умовами договору, новий власник ОСОБА_1 зобовязувався здійснити державну реєстрацію права власності згідно зі ст.182 Цивільного кодексу України у відповідних органах.

Як визначено вище, матеріали справи не містять доказів представлення оформлення свідоцтва про право власності на цілісний майновий комплекс за позивачем.

Крім того, сторона позивача набула у власність цілісний майновий комплекс за ціною 50 000,00 ( пятдесят тисяч гривень ), при визначеній вартості у розмірі 505 531,00 грн. ( а.с. 20).

За умовами договору купівлі продажу цілісного майнового комплексу від 03.11.2016 року продавцем було визначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Кольчинське виробниче управління» в особі директора товариства, який діяв на підставі статуту товариства, державна реєстрація нової редакції якого проведена 29.12.2014 року державним реєстратором юридичних та фізичних осіб підприємців Реєстраційної служби Головного управління юстиції в місті Києві за реєстраційним номером 010732, Протоколу позачергових загальних зборів учасників товариства від 25.12.2014 року за №6 та Наказу « Про призначення на посаду директора» за №2-к від 26.12.2014 року.

Разом з тим, свідоцтво про право власності на нерухоме майно за ОСОБА_2 «Кольчинське виробниче управління» оформлено від 02.10.2014 року.

Що стосується долученого на стадії апеляційного розгляду примірника рішення у справі № 2а/303/5/18, що розглядав Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області, за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради, третя особа Державна податкова інспекція у Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Справи, на які поширюються юрисдикція адміністративних судів визначені вимогами статі 19 КАС України.

Разом з тим, за змістом статті 20 КАС України, визначено перелік справ, що підсудні місцевим загальним судам , як адміністративним.

На момент постановлення судового рішення, що є предметом апеляційного оскарження, були відсутні обставини, що встановлені у рішенні Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області у справі № 2а/303/5/18.

У відповідності до ч.3 ст.3 КАС України провадження у адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції здійснив неповне встановлення обставин справи, що призвело до винесення помилкового рішення. З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог з вищевикладених мотивів.

Керуючись, ч.4 ст.229, ст. ст. 243, 308, 311, п.2 ч.1 ст.315, п.4 ч.1 ст.317, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві задовольнити.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 червня 2017 року у справі №807/579/17 скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5
Повне судове рішення складено 24.04.2018 року.