Справа № 825/196/15-а
Суддя: Гончарова І.А.
Дата ухвалення: 2018-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

19 квітня 2018 року

Київ

справа №825/196/15-а

адміністративне провадження №К/9901/8911/18, К/9901/8912/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гончарової І.А.,

суддів - Ханової Р.Ф., Олендера І.Я.

здійснивши попередній розгляд касаційних скарг Державної податкової інспекції у місті Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області

на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2015 року (суддя Лобан Д.В.)

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2015 року (судді Кузьменко В. В., Василенко Я. М., Степанюк А. Г.)

у справі № 825/196/15-а

за позовом Приватного акціонерного товариства «Насіння Чернігівщини»

до відповідача-1 Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області;

відповідача-2 Управління державного казначейства у місті Чернігові Головного Управління Державного казначейства України

про стягнення бюджетного відшкодування та пені, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2015 року Приватне акціонерне товариство «Насіння Чернігівщини» (далі - Товариство) звернулось до суду з позовом про стягнення з Державного бюджету України заборгованість з бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за серпень-вересень 2014 року у сумі 1 377 261, 00 грн. та пені на суму заборгованості бюджету за несвоєчасне відшкодування податку на додану вартість по 26.02.2015.

Свої вимоги Товариство обґрунтувало тим, що позивачем було прийнято рішення про повернення сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за відповідний період.

Перевірками та довідками Державної податкової інспекції у місті Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області (далі - ДПІ) підтверджено правильність відображення в декларації за серпень-вересень 2014 року від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту з ПДВ, проте кошти на рахунок позивача не поступили.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2015 року , залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2015 року, позов задоволено: стягнуто з Державного бюджету України бюджетне відшкодування з податку на додану вартість за серпень-вересень 2014 року у сумі 1 377 261 грн. та пеню на суму заборгованості бюджету за несвоєчасне відшкодування податку на додану вартість по 26.02.2015 на користь Товариства.

Не погодившись з судовими рішеннями ДПІ звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційними скаргами, в яких посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просила їх скасувати та відмовити в задоволенні позову. При цьому скаржник зазначив, що суди дійшли помилкового висновку про обґрунтованість заявленого адміністративного позову неправильно оцінивши залічені до справи докази.

У своїх запереченнях позивач вважає судові рішення законними та обґрунтованими, а доводи касаційних скарг безпідставними.

Управління державного казначейства у місті Чернігові Головного Управління Державного казначейства України направило до суду заяву про приєднання до касаційної скарги ДПІ.

25.01.2018 справу в порядку, передбаченому Розділом VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діє з 15.12.2017) передано до Верховного Суду.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що позивач перебуває на обліку як платник податків у відповідача - 1.

Товариством прийнято рішення про повернення сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та подано ДПІ відповідні податкові декларації разом із заявами про бюджетне відшкодування з податку на додану вартість.

ДПІ проведено документальні позапланові виїзні перевірки правомірності нарахування Товариством від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту та складено довідки від 13.11.2014 та від 08.12.2014 року, якими підтверджено правильність відображення позивачем у деклараціях за серпень та вересень 2014 сум бюджетного відшкодування.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню) та строки проведення розрахунків визначено положеннями статті 200 Податкового Кодексу України.

За наслідками розгляду справи судами попередніх інстанцій зроблено правильний висновок, що внаслідок порушення податковим органом та Казначейством строків бюджетного відшкодування з ПДВ, у відповідності до положень статті 200 ПК України (у відповідній редакції), яка регламентує порядок здійснення бюджетного відшкодування на підставі заяви платника та Порядку взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість, затвердженого Постановою КМУ №39 від 17.01.2011 у Товариства виникло право на стягнення заборгованості з бюджету та передбачене пунктом 200.23 ст. 200 ПК України право на нараховування та отримання пені на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Доводи касаційних скарг не спростовують правильність доводів якими мотивовано судові рішення, не дають підстав вважати висновки судів першої та апеляційної інстанцій помилковими, а застосування судами норм матеріального та процесуального права - неправильним.

Згідно з частиною 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Відповідно до частини 3 статті 343 КАС України суд касаційної інстанції, здійснивши попередній розгляд справи, залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 343, 350, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційні скарги Державної податкової інспекції у місті Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області залишити без задоволення, постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2015 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді І.А. Гончарова

Р.Ф. Ханова

І.Я. Олендер