Справа № 805/1159/18-а
Суддя: Давиденко Т.В.
Дата ухвалення: 2018-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2018 р. Справа№805/1159/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Давиденко Т.В.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1

від відповідача ОСОБА_2 довір. від 15.12.2017 року № 55581/0/17

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1

ОСОБА_3

до відповідача ОСОБА_4 управління державної фіскальної служби у Донецькій області

про скасування податкових повідомлень-рішень

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_4 управління державної фіскальної служби у Донецькій області про скасування податкових повідомлень-рішень:

- від 01.12.2017 року № 2342-4710 про визначення суми податкового зобовязання за платежем земельний податок з фізичних осіб в сумі 4356 грн. 82 коп.

- від 01.12.2017 року № 2341-4710 про визначення суми податкового зобовязання за платежем земельний податок з фізичних осіб в сумі 12199 грн. 11 коп.

Доводи позовної заяви обґрунтовує тим, що, як вважає позивач, приймаючи рішення, які оскаржується, відповідач діяв з перевищенням повноважень та не у спосіб, визначений чинним законодавством.

Зазначає, що висновки відповідача щодо невиконання позивачем свого обовязку зі сплати орендної плати за користування ставками загальнодержавного значення є неправомірними, оскільки відповідна заборгованість за 2017 рік у позивача відсутня.

Вказує на те, що він є орендарем ставків загальнодержавного значення, а тому має обовязок сплачувати лише за користування зазначеними обєктами, згідно договорів надання водних обєктів загальнодержавного значення у тимчасове користування.

Крім того, позивач зазначив, що він є фізичною особою - підприємцем та застосовує спрощену систему оподаткування, обліку і звітності, а тому звільнений від обов'язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з податку на майно (в частині земельного податку).

Враховуючи наведене, просить адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказав на її безпідставність та зазначив, що рішення, які оскаржуються, прийняті в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством.

Наполягає на тому, що на позивача у справі покладений обовязок своєчасно та в повному обсязі сплачувати суми податків, зборів та обов'язкових платежів, рішення, які оскаржуються, прийняті по факту встановленого порушення, тому, як вважає відповідач, підстав для їх скасування немає.

Крім того, зазначає, що ОСОБА_1 використовує земельні ділянки для експлуатації та догляду за водними обєктами без відповідних документів, тому не може бути звільнений від сплати земельного податку.

Враховуючи наведене, просить в задоволені адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

Позивач надав заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Враховуючи наведене, суд розглядає справу в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, доводи позовної заяви, заперечень, суд зясував наступні обставини справи.

ФОП ОСОБА_1 зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності, присвоєний ідентифікаційний номер фізичної особи платника податків та інших обовязкових платежів НОМЕР_1, місце проживання: 84160, Донецька область, Словянський район, с. Привілля, вул. 1 Травня, 45, паспорт серії ВВ 159035 (а.с. 8-9).

ФОП ОСОБА_1 з 01.01.2012 року застосовує спрощену систему оподаткування, обліку і звітності, про що свідчить свідоцтво платника єдиного податку, ставка єдиного податку 20%, група 2 (а.с. 36).

22.07.2010 року між Словянською райдержадміністрацією та ФОП ОСОБА_1 укладений договір № 24 надання водних обєктів загальнодержавного значення у тимчасове користування на умовах оренди відповідно до умов якого за використання ставка орендар сплачує орендну плату за водне дзеркало у розмірі 100 грн. за 1 га на рік, що становить 700 грн.(а.с. 15-18).

14.12.2007 року Словянською райдержадміністрацією та ФОП ОСОБА_1 укладений договір надання водних обєктів загальнодержавного значення у тимчасове користування на умовах оренди відповідно до умов якого за використання водного обєкту орендар сплачує орендну плату за водне дзеркало у розмірі 50 грн. за 1 га на рік, що становить 125 грн. (а.с. 19-21).

01.12.2017 року Головне управління ДФС у Донецькій області прийняло податкове повідомлення рішення № 2342-4710 про визначення ФОП ОСОБА_1 суми податкового зобовязання за платежем земельний податок з фізичних осіб в сумі 4356 грн. 82 коп.(а.с. 22).

01.12.2017 року Головне управління ДФС у Донецькій області прийняло податкове повідомлення рішення № 2341-4710 про визначення ФОП ОСОБА_1 суми податкового зобовязання за платежем земельний податок з фізичних осіб в сумі 12199 грн. 11 коп. (а.с. 23).

Між сторонами немає розбіжностей щодо обставин справи, встановлених судом, позивач просить скасувати податкові повідомлення рішення, оскільки вважає їх такими, що прийняті з перевищенням повноважень та не у спосіб, визначений чинним законодавством України.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до п.п. 41.1.1 п.41.1 ст.41 Податкового кодексу України контролюючими органами щодо податків, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів, а також стосовно законодавства, контроль за дотриманням якого покладається на органи державної податкової служби є органи державної податкової служби.

Таким чином, відповідач у справі - субєкт владних повноважень, на якого чинним законодавством покладені владні управлінські функції стосовно контролю у сфері податкових взаємовідносин.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно п. 15.1 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 16.1.2 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків.

Таким чином, на позивача у справі покладений обовязок щодо складання звітності, що стосується обчислення і сплати податків.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обовязки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обовязки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, функції та правові основи діяльності контролюючих органів та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, визначає Податковий кодекс України.

Земельний податок в розумінні статті 10 Податкового кодексу України віднесений до місцевих податків та зборів.

Статтею 269 Податкового кодексу України визначені платники земельного податку, а саме, платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Відповідно до ст. 270 Податкового кодексу України об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні та земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Як зазначалось раніше, між Словянською райдержадміністрацією та ФОП ОСОБА_1 укладені договіри пр надання водних обєктів загальнодержавного значення у тимчасове користування на умовах оренди.

Наряду з викладеним, суд вважає неправомірними дії відповідача щодо нарахування позивачу грошового зобов?язання зі сплати земельного податку, виходячи з наступного.

Пунктом 286.5 статті 286 Податкового кодексу України встановлено, що нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Як зазначалось раніше, позивач є фізичною особою підприємцем та застосовує спрощену систему оподаткування, обліку і звітності.

Правові засади застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, а також справляння єдиного податку встановлюються главою 1 розділу XIV Податкового кодексу України.

Згідно п. 291.2 ст. 291 Податкового кодексу України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Відповідно до п. 291.3 ст. 291 Податкового кодексу України юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Згідно п. 291.4 ст. 291 Податкового кодексу України суб'єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку:

1) перша група - фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб, здійснюють виключно роздрібний продаж товарів з торговельних місць на ринках та/або провадять господарську діяльність з надання побутових послуг населенню і обсяг доходу яких протягом календарного року не перевищує 300000 гривень;

2) друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв:

не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб;

обсяг доходу не перевищує 1500000 гривень.

3) третя група - фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена та юридичні особи - суб'єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 5000000 гривень;

4) четверта група - сільськогосподарські товаровиробники, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач застосовує спрощену систему оподаткування, обліку і звітності, про що свідчить свідоцтво платника єдиного податку, ставка єдиного податку 20%, група 2.

В розумінні пункта 2 статті 269 Пдаткового кодексу України особливості справляння земельного податку суб'єктами господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, встановлюються главою 1 розділу XIVцього Кодексу.

Відповідно до п. 297.1 ст. 297 Податкового кодексу України платники єдиного податку звільняються від обов'язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з таких податків і зборів, зокрема, податку на майно (в частині земельного податку), крім земельного податку за земельні ділянки, що не використовуються платниками єдиного податку першої - третьої груп для провадження господарської діяльності та платниками єдиного податку четвертої групи для ведення сільськогосподарського товаровиробництва.

Оскільки позивач є фізичною особою - підприємцем, який застосовує спрощену систему оподаткування, обліку і звітності, земельні ділянки, за використання яких визначені суми податкового зобовязання, позивач використовує у своїй господарській діяльності, суд вважає, що позивач звільняється від обов'язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з податку на майно (в частині земельного податку) на підставі вищенаведеної норми Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надано суду жодного доказу правомірності дій щодо прийняття рішень, які оскаржується, в розумінні зазначеної норми Закону.

Оскільки під час розгляду справи встановлена протиправність рішень органу владних повноважень, позивач є фізичною особою - підприємцем, який застосовує спрощену систему оподаткування, обліку і звітності, земельні ділянки, за використання яких визначені суми податкового зобовязання, використовує у своїй господарській діяльності, тому звільняється від обов'язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з податку на майно (в частині земельного податку) на підставі прямої дії Закону, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Податковим кодексом України, Кодексом адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 управління державної фіскальної служби у Донецькій області про скасування податкових повідомлень-рішень від 01.12.2017 року № 2342-4710 та № 2341-4710 задовольнити повністю.

Податкове повідомлення рішення ОСОБА_4 управління ДФС у Донецькій області від 01.12.2017 року № 2342-4710 про визначення ФОП ОСОБА_1 суми податкового зобовязання за платежем земельний податок з фізичних осіб в сумі 4356 грн. 82 коп. скасувати.

Податкове повідомлення рішення ОСОБА_4 управління ДФС у Донецькій області від 01.12.2017 року № 2341-4710 про визначення ФОП ОСОБА_1 суми податкового зобовязання за платежем земельний податок з фізичних осіб в сумі 12199 грн. 11 коп. скасувати.

Стягнути з ОСОБА_4 управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (за рахунок бюджетних асигнувань) (87526, Донецька область, м. Маріуполь, вул. 130-й Таганрозької дивізії, 114) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, 84160, Донецька область, Словянський район, с. Привілля, вул. 1 Травня, 45) судові витрати в розмірі 1409 грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Давиденко Т.В.