Справа № 755/5862/18
Суддя: Галаган В. І.
Дата ухвалення: 2018-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 755/5862/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" квітня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Галагана В.І.,

за участю секретаря Ламбуцької Т.О.,

представника позивача Наумець В.І.,

представника відповідача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3,

перекладача Завертайло К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві до громадянина Камеруну ОСОБА_3 про примусове видворення громадянина за межі території України та затримання останнього з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення, -

в с т а н о в и в:

Головне управління Державної міграційної служби України в місті Києві (далі - ГУ ДМС України в м. Києві) звернулось до суду із адміністративним позовом до громадянина Камеруну ОСОБА_3 про примусове видворення громадянина за межі території України та затримання останнього з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що 05.03.2018 року в ході проведення профілактичних заходів з виявлення іноземців та осіб без громадянства, які нелегально перебувають на території України, співробітниками Шевченківського УП НП України в м. Києві за адресою: АДРЕСА_1 був виявлений громадянин Камеруну ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який порушив правила перебування іноземців в Україні та працював без відповідного дозволу на працевлаштування в Україні. Громадянин Камеруну ОСОБА_3 пояснив, що на територію України прибув в 2011 році з метою навчання, після закінчення якого не виїхав з території України, у зв'язку з відсутністю коштів на придбання квитка. В результаті проведеної перевірки встановлено, що громадянин Камеруну ОСОБА_3 знаходиться на території України без документів та законних підстав, які б надавали право останньому знаходитись в Україні. За порушення правил перебування іноземців в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, 05.03.2018 року відносно громадянина Камеруну ОСОБА_3 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 203 КУпАП та винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. 05.03.2018 року було прийнято рішення про примусове повернення з України громадянина Камеруну ОСОБА_3, відповідно до якого останнього зобов'язано виїхати з України до 24.03.2018 року. Вищезазначене рішення громадянином Камеруну ОСОБА_3 в установлений строк не виконано.

Крім того, посилаючись на те, що у відповідача відсутні документи, які б підтверджували законні джерела для існування, відповідач ніде не працює, підстав для оформлення документів на імміграцію в Україну не надав та не має можливості покинути території України самостійно, позивач вважає, що відповідач буде ухилятися від виконання рішення про примусове повернення та перейде на нелегальне становище, на підставі ст. 371 КАС України, позивач просить звернути постанову до негайного виконання.

В судовому засіданні представник позивача Наумець В.І. просив позов задовольнити в повному обсязі з підстав, що містить зміст позовної заяви.

Відповідач громадянин Камеруну ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечував, вказуючи на те, що має намір звернутися до міграційної служби із заявою про надання йому статусу біженця, та відповідач не бажає повертатися на батьківщину з огляду на те, що там ідуть бойові дії, що є загрозою його життю та здоров'ю.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечував з підстав, що містить письмовий відзив проти позову, долучений до матеріалів справи, та заперечення, надані відповідачем в судовому засіданні.

Вислухавши пояснення представника позивача Наумець В.І., відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 05.03.2018 року в ході проведення профілактичних заходів з виявлення іноземців та осіб без громадянства, які нелегально перебувають на території України, співробітниками Шевченківського УП НП України в м. Києві за адресою: АДРЕСА_1 був виявлений громадянин Камеруну ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який перебуває на території України без документів, які підтверджують його особу та право проживання в Україні.

Згідно письмових пояснень громадянина Камеруну ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, останній на територію України прибув в 2011 році з метою навчання, після закінчення якого не виїхав з території України, у зв'язку з відсутністю коштів на придбання квитка. Приймаючої сторони, близьких родичів та власного житла в Україні не має. До Державної міграційної служби з питань продовження строку перебування на території України не звертався.

05.03.2018 року головним спеціалістом ГУ ДМС України в м. Києві складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 203 КУпАП відносно громадянина Камеруну ОСОБА_3 та винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 510 грн.

05.03.2018 року головним спеціалістом ГУ ДМС України в м. Києві прийнято рішення про примусове повернення в країну походження громадянина Камеруну ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та зобов'язано останнього покинути територію України до 24.03.2018 року.

Вищезазначене рішення громадянин Камеруну ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в установлений строк не виконано.

17.04.2016 р. головним спеціалістом ГУ ДМС України в м. Києві складено протокол про адміністративне затримання громадянина Камеруну ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та повідомлено заступника прокурора міста Києва щодо рішення про поміщення в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, громадянина .

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», який визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України.

Пунктом 7 ч.1 ст.1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в'їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 вказаного Закону строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

В силу вимог ч. 1 ст. 26 наведеного Закону іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (ч. 5 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»).

Згідно ч. 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

З аналізу наведених норм вбачається, що примусове видворення з України іноземця на підставі винесеної постанови адміністративного суду застосовується, якщо рішення про примусове повернення не виконано іноземцем в установлений строк без поважних причин або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець ухилятиметься від виконання такого рішення.

Таким чином, примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства повинні передувати дві обставини: перша - прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення; друга - ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, що відповідає правовій позиції Верховного Суду, наведеній у Постанові від 07.02.2018 року (Справа № 743/432/16-а)

Тобто, обов'язковим є попереднє прийняття компетентним органом рішення про примусове повернення.

Адміністративний суд не має повноважень на примусове видворення іноземця чи особи без громадянства до прийняття компетентним органом щодо цього іноземця чи особи без громадянства рішення про примусове повернення.

Зазначене узгоджується також з позицією, викладеною в постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 25 червня 2009 року №1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні».

Згідно вимог ч. 3 ст. 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.

Відповідно до п. 26 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 25.06.2009 № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворені за межі України з підстав та в порядку, що визначені статтею 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», статтею 13 Закону України «Про імміграцію».

В судовому засіданні громадянин Камеруну ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнав, що з 2011 р. перебуває на території України незаконно, документів для виїзду з території України не має.

Примусове видворення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Судом встановлено, що громадянин Камеруну ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту.

Під час вирішення питання про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства судам варто враховувати, що особа в будь-якому разі не підлягає видворенню, якщо підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відповідно до якої іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Судом з'ясована відсутність, на даний час, підстав вважати, що громадянин Камеруну ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Враховуючи наведене, те, що громадянин Камеруну ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не виконав в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення; зважаючи на відсутність документів на право перебування на території України, а також легального перетину державного кордону України; відсутність у нього бажання повернутись на Батьківщину та звернутися до ДМС із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, приймаючи до уваги те, що відповідач не позбавлений можливості звертатися до ДМС з заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, маючи статус особи, яка підлягає видворенню з території України, - суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити та примусово видворити за межі території України громадянина Камеруну ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі території України.

Щодо вимоги позивача про затримання громадянина Камеруну ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно п. 1.8 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрацією державної прикордонної служби України та Служби безпеки України від 23 квітня 2012 року №353/271/150, примусове видворення передбачає: виявлення порушника, поміщення його в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України (ПТПІ), документальне оформлення примусового видворення, подальше супроводження іноземця до пункту пропуску через державний кордон України чи до країни походження.

Відповідно до п. 1 Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1110, пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, є державною установою, що призначена для тимчасового тримання іноземців та осіб без громадянства: стосовно яких судом прийнято рішення про примусове видворення за межі України; стосовно яких судом прийнято рішення про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України, у тому числі прийнятих відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; затриманих ДМС, її територіальними органами та підрозділами на строки та в порядку, передбачені законодавством; затриманих за рішенням суду до завершення розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Згідно п. 5 вказаного Типового положення іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців з дня фактичного затримання особи.

Строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування не може перевищувати шести місяців з дня фактичного затримання особи. У разі наявності умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи у зазначений строк чи прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, такий строк може бути продовжений, але не більш як на дванадцять місяців.

Згідно з п.12 р. ІІ Інструкції про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29 лютого 2016 року №141, іноземці та особи без громадянства утримуються в ПТПІ протягом строку, необхідного для виконання постанови адміністративного суду: про примусове видворення з України; затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з України; затримання з метою ідентифікації та забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, але не більш як 12 місяців.

Таким чином, затримання іноземця або особи без громадянства та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, можливо також з метою ідентифікації, однак з обов'язковим забезпеченням примусового видворення з України.

З метою удосконалення положень судового захисту іноземців та осіб без громадянства та урегулювання окремих питань, пов'язаних з протидією нелегальній міграції, КАС України доповнено статтею 289 «Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства».

Частиною 1 ст. 289 КАС України передбачено, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов'язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Аналіз наведених норм чинного законодавства дає підстави вважати, що клопотання про затримання щодо іноземця або особи без громадянства може бути подано стосовно особи, до якої подано та розглядається адміністративний позов про примусове видворення, при цьому підставою затримання повинні слугувати докази на підтвердження обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, не має документа, що дає право на виїзд з України, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі.

Відповідно до положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позов Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві до громадянина Камеруну ОСОБА_3 про примусове видворення громадянина за межі території України та затримання останнього з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення є обґрунтованим та підлягає до задоволення у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 29, 30, 31, 32 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 2, 5, 6-11, 13-15, 90, 268-271, 289, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

в и р і ш и в:

Адміністративний позов Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві до громадянина Камеруну ОСОБА_3 про примусове видворення громадянина за межі території України та затримання останнього з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення - задовольнити.

Примусово видворити громадянина Камеруну ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі території України.

Затримати громадянина Камеруну ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України.

Рішення суду звернути до негайного виконання.

Копії рішення суду невідкладно вручити особам, які брали участь у справі.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного адміністративного суду через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Оскарження рішення суду не зупиняє його негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі його оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

С у д д я: