Справа № 308/917/18
Суддя: Рибачук Андрій Іванович
Дата ухвалення: 2018-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2018 рокуЛьвів№ 876/1414/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Рибачука А. І.,

суддів Багрія В. М., Старунського Д. М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 лютого 2018 року про відмову у відкритті провадження у справі № 308/917/18 (ухвала постановлена у м. Ужгороді суддею Світлик О. М., повний текст ухвали виготовлено 01 лютого 2018 року) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ужгородського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області про скасування постанови, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_2 МКБ»,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_3, звернулася до суду з адміністративним позовом до Ужгородського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, у якому просила скасувати постанови від 12 вересня 2017 року про відкриття виконавчого провадження та про арешт майна, винесених в межах виконавчого провадження № 54679646 з виконання виконавчого листа від 20 грудня 2012 року № 2-6031/11, виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області в цивільній справі про стягнення з неї на користь ПАТ «ОСОБА_2 МКБ» заборгованості в сумі 494721.21 грн.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 лютого 2018 року відмовлено у відкритті провадження в даній адміністративній справі.

Не погодившись із зазначеною ухвалою судді суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржувану ухвалу судді та постановити нову, якою відкрити провадження в даній справі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує посиланням на те, що заявлений нею позов необхідно розглядати в порядку адміністративного судочинства, оскільки предметом оскарження в даній справі є рішення (дії) субєкта владних повноважень.

Оскільки від учасників справи не надходило клопотань про розгляд справи за їх участю, суд відповідно до пункту 1 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Оскаржувана ухвала судді про відмову у відкритті провадження у справі обґрунтована посиланням на те, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові спори про оскарження рішень, дій або бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов суду у цивільних справах, а тому такий спір слід розглядати в порядку цивільного судочинства.

Суд погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною першою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Отже, якщо законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ у порядку передбаченому законом.

Таким чином, критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення є юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ, та статус позивача як сторони у виконавчому провадженні.

Як видно з матеріалів справи, спірні правовідносини виникли у звязку з оскарженням постанов державного виконавця Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, винесених в межах виконавчого провадження з виконання виконавчого листа від 20 грудня 2012 року № 2-6031/11, виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області в цивільній справі про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОСОБА_2 МКБ» заборгованості в сумі 494721.21 грн.

Статтею 447 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно з статтею 448 цього Кодексу скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Таким чином, у випадку оскарження сторонами виконавчого провадження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця щодо виконання рішення суду, ухваленого в цивільній справі, розгляд таких скарг здійснюється за правилами цивільного судочинства судом, який видав виконавчий документ, відтак, даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відтак висновок суду першої інстанції про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у даній справі є правильним.

За наведених обставин, суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваної ухвали без змін.

Керуючись статтями 241, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу судді судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 лютого 2018 року про відмову у відкритті провадження у справі № 308/917/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_4
судді ОСОБА_5
ОСОБА_6