Справа № 463/2174/18
Суддя: Жовнір Г. Б.
Дата ухвалення: 2018-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 463/2174/18
Провадження № 2-а/463/167/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2018 року Личаківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді - Жовніра Г.Б.

за участю секретаря судового засідання Миличук У.Р.,

представника позивача ОСОБА_1,

перекладача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом Львівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина ОСОБА_4 Туреччина ОСОБА_3 (ATICI GORUS) про затримання іноземця з метою забезпечення його передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію., -

встановив:

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача у якому просить суд ухвалити рішення про затримання громадянина ОСОБА_4 Туреччини ОСОБА_3 (ATICI GORUS) з метою забезпечення його передачі відповідно до Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Турецької ОСОБА_4 про реадмісію осіб, які незаконно перебувають в Україні, на строк достатній для виконання судового рішення, але який не може перевищувати шість місяців, починаючи з часу фактичного затримання, а саме з 13 год. 45 хв. 16 квітня 2018 року.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач, вчинив незаконне,поза межами пунктів пропуску, перетинання державного кордону із України в ОСОБА_4 на ділянці відділу прикордонної служби «Угнів» на території Угнівської сілької ради Сокальського району Львівської області в районі 682 прикордонного знаку, внаслідок чого був затриманий представниками прикордонної варти ОСОБА_4. 16 квітня 2018 року громадянин ОСОБА_4 Туреччина ОСОБА_3 (ATICI GORUS) був переданий на територію України на підставі ст.ст. 3, 5 Угоди між Україною та Європейським Співтовариством «Про реадмісію осіб».

19 квітня 2018 року Сокальським районним судом Львівської області громадянина ОСОБА_4 Туреччина ОСОБА_3 (ATICI GORUS) визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП та звільнено його від адміністративної відповідальності, оголошено усне зауваження.

Знаючи про можливість легально в'їхати до Європейських країн, відповідач вибрав незаконний спосіб досягнення своєї мети, усвідомлюючи, що при цьому він неодноразово буде грубо порушувати та ігнорувати законодавство України на своєму шляху. Керуючись положеннями ст. 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» просить позов задоволити.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала з наведених вище мотивів.

Відповідач в судовому засіданні пояснив, що розуміє, що порушив закон, але нічого поганого в намірах немав. Проти позову не заперечує та при ухваленні рішення покладається на розсуд суду.

Заслухавши пояснення учасників процесу, зясувавши дійсні обставини справи та дослідивши докази, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в разі незаконного перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України затримуються та в разі, якщо порушення ними законодавства України не передбачає кримінальної відповідальності, повертаються до країни попереднього перебування у встановленому порядку.

Сокальським районним судом Львівської області 19 квітня 2018 року відповідача притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП незаконне перетинання державного кордону з України будь-яким способом поза пунктом пропуску через державний кордон, звільнено його від адміністративної відповідальності та оголошено усне зауваження.

Згідно із ч.1 ст. 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передача з України або прийняття в Україну іноземця або особи без громадянства здійснюється відповідно до міжнародного договору про реадмісію.

Законом України «Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Турецької ОСОБА_4 про реадмісію осіб» від 24.07.2006 року було ратифіковано Угоду між Кабінетом Міністрів України та Урядом Турецької ОСОБА_4 про реадмісію осіб, підписану 07.07.2005 року в м. Анкара.

Судом встановлено, що відповідач коштів для виїзду з території України не має, працевлаштуватись на території України не має змоги та не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту; мав намір мігрувати в країни Європейського Союзу для пошуку кращих умов життя та Україну розглядає як транзитну країну для подальшого незаконного потрапляння до країн західної Європи.

Згідно із п.2 ч.1 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, перешкоджатиме проведенню процедури реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, підрозділом, органом охорони державного кордону подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цього органу або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію.

В ході судового розгляду встановлено, що відповідач не має законних підстав для перебування на території України та існує ризик перешкоджання проведенню процедури його реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, оскільки в останнього відсутні документи, що дають право на виїзд з України. Крім цього, незаконний перетин ним державного кордону України в напрямку до країн Європейського Союзу свідчить про те, що останній порушив вимоги ст. ст. 4, 9, 16 згаданого вище Закону і відповідно до вимог ч. 1 ст. 29 цього ж Закону підлягає затриманню з метою забезпечення його передачі з України відповідно до міжнародного договору про реадмісію.

Враховуючи вищенаведене та оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 12, 257, 241, 244, 246, 289 КАС України, ст. ст. 4, 9, 16, 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», Угодою між Кабінетом Міністрів України та Урядом Турецької ОСОБА_4 про реадмісію осіб, суд,

ухвалив:

позов - задоволити.

Затримати громадянина ОСОБА_4 Туречинна ОСОБА_3 (ATICI GORUS), ІНФОРМАЦІЯ_1, з метою забезпечення його передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на строк достатній для виконання судового рішення, але який не може перевищувати шість місяців, починаючи з часу фактичного затримання, а саме з 13 год. 45 хв. 16 квітня 2018 року.

Рішення може бути оскаржено з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. 289, п. 15.5 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Суддя: Жовнір Г.Б.