Справа № 802/4103/15-а
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2018-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

19 квітня 2018 року

справа №802/4103/15-а

адміністративне провадження №К/9901/8439/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження заяву Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 14 липня 2016 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Юнігрейн» до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

У С Т А Н О В И В :

У грудні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Юнігрейн» (далі - Товариство, платник податків, позивач у справі) звернулося з позовною заявою до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (далі - податковий орган, відповідач у справі), в якій, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 16 жовтня 2015 року №, яким Товариству нараховане грошове зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 11 682 066 грн, з яких 9 345 653 грн - основний платіж, 2 336 413 грн - штрафні (фінансові) санкції, в частині 11 591 757,50 грн, з мотивів безпідставності його прийняття.

3 лютого 2016 року постановою Вінницького окружного адміністративного суду України, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2016 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14 липня 2016 року, позов задоволено, визнане протиправним та скасоване податкове повідомлення-рішення Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області від 16 жовтня 2015 року № в частині 11 591 757,50 грн грошового зобов'язання.

Судові рішення мотивовані тим, що факт здійснення спірних господарських операцій позивача із Товариством з обмеженою відповідальністю «Стренд» щодо поставок зерна, а також правомірність формування даних податкового обліку (валових витрат) позивача повністю підтверджуються матеріалами справи, а доводи податкового органу про протилежне в ході судового розгляду справи свого підтвердження не знайшли.

В жовтні 2016 року податковим органом до Верховного Суду України подано заяву про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 14 липня 2016 року з підстав, передбачених пунктом 1, 5 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій відповідач просив скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій та відмовити Товариству в позові.

В якості підстав для перегляду судового рішення податковий орган посилається на неоднакове застосування судом касаційної інстанції однакових за змістом норм матеріального права, зокрема положень пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

На підтвердження своєї позиції посилається на постанови Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі №826/11531/14 та від 14 червня 2016 року у справі №826/14268/14, а також на на ухвали Вищого адміністративного суду України від 26 квітня 2016 року у справі №К/800/48948/14, від 8 грудня 2014 року у справі №К/800/25803/14, від 20 листопада 2014 року у справі №К/800/31697/14, в яких Верховний Суд України та суд касаційної інстанції, застосувавши (зокрема, але не виключно) положення пункту 138.2 статті 138 та підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, на основі оцінки фактичних обставин справ дійшли висновків про безтоварність спірних господарських операцій позивачаів з їхніми контрагентами та безпідставне формування позивачами валових витрат (а отже і про неправильне визначення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств) за періоди, що перевірялися.

22 листопада 2016 року ухвалою Верховного Суду України відкрито провадження у справі за заявою податкового органу про перегляд судового рішення суду касаційної інстанції.

12 січня 2018 року заяву разом з матеріалами справи №802/4103/15-а передано до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у зв'язку з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року №2147-VIII.

29 січня 2018 року ухвалою судді Верховного Суду справу №802/4103/15-а прийнято до свого провадження.

Відповідно до пункту першого частини першої Розділу 7 «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України розгляд заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України в адміністративних справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку колегією у складі трьох або більшої непарної кількості суддів за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви розглядаються без повідомлення та виклику учасників справи, за винятком випадку, коли суд з огляду на обставини справи ухвалить рішення про інше.

З урахуванням наведеного, розгляд заяви податкового органу здійснюється Верховним Судом за правилами глави третьої Розділу 4 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 13 липня 2017 року №2136-VIII, без повідомлення та виклику учасників справи.

Суди попередніх інстанцій установили.

На підставі направлень на перевірку від 15 червня 2015 року №1552/22, 1553/22, 1554/22, на виконання наказів керівника податкового органу від 27 травня 2015 року №1632, від 12 червня 2015 року №1783 податковим органом проведена планова виїзна документальна перевірка Товариства з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 10 липня 2013 року по 31 грудня 2014 року з податку на прибуток приватних підприємств.

Результати перевірки оформлені актом від 13 липня 2015 року №1847/2202/38783290, згідно якого встановлено порушення підпункту 14.1.13 "а" пункту 14.1 статті 14, підпункту 39.1.4 пункту 39.1, підпункту 39.3.3.9 пункту 39.3 статті 39, пункту 44.1 статті 44, підпункту 135.5.4 пункту 135.5 статті 135, пункту 137.10 статті 137, пункту 138.2, статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, в результаті чого Товариством занижено податок на прибуток за період з 10 липня 2013 року по 31 грудня 2014 року всього на суму 9 630 527 грн, у тому числі за 2013 рік в сумі 2 589 955 грн, за 2014 рік в сумі 7 040 572 грн.

На підставі висновків акту перевірки податковим органом 28 липня 2015 року прийнято податкові повідомлення-рішення №, яким за порушення пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України позивачу нараховано суму грошового зобов'язання за платежем: "адмін. штрафи та інші санкції" в розмірі 510 грн, та №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 12 038 159 грн.

Під час розгляду первинної скарги Товариства, на виконання наказу начальника податкового органу від 15 вересня 2015 року №2536, у період з 16 по 24 вересня 2015 року податковим органом проведено позапланову виїзну документальну перевірку Товариства з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 10 липня 2013 року по 31 грудня 2014 року, результати якої оформлені актом від 1 жовтня 2015 року №2616/2202/38783290.

У висновках вказаного акту зазначено про порушення Товариством підпункту 39.1.4 пункту 39.1, підпункту 39.3.3.9 пункту 39.3 статті 39, підпунктів 135.5.4, 135.5.5 пункту 135.5 статті 135, пункту 137.10 статті 137, пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, в результаті чого Товариством занижено податок на прибуток за період з 10 липня 2013 року по 31 грудня 2014 року всього на суму 9 345 653 грн, у тому числі за 2013 рік на суму 2 589 955 грн, за 2014 рік на суму 6 755 698 грн.

Рішенням Головного управління Державної фіскальної служби України від 2 жовтня 2015 року №1200/10/02-32-10-04 про результати розгляду первинної скарги скасовано податкове повідомлення-рішення від 28 липня 2015 року № про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток на суму 12 038 159 грн, з них 9 630 527 грн - основний платіж, 2 407 632 грн - фінансова санкція, в частині основного платежу 284 874 грн та застосованих штрафних (фінансових) санкцій у сумі 71 219 грн, в іншій частині вказане податкове рішення залишено без змін; податкове повідомлення-рішення від 28 липня 2015 року № залишено без змін.

В процесі подальшого адміністративного оскарження податкових повідомлень-рішень Товариством 21 жовтня 2015 року отримано податкове повідомлення-рішення від 16 жовтня 2015 року №, яким позивачу нараховано грошове зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 11 682 066 грн, з яких 9 345 653 грн - основний платіж, 2 336 413 грн - штрафні (фінансові) санкції.

Підтримуючи висновки судів попередніх інстанцій щодо доведеності реальності спірних господарських операцій Товариства із його контрагентом, суд касаційної інстанції виходив з достатності у матеріалах справи та правильності їх оцінки судами первинних документів, наданих на підтвердження здійснення господарських операцій поставки зерна позивачу від Товариства з обмеженою відповідальністю «Стренд» (банківські виписки, специфікації до договорів поставки, видакові накладні, реєстри накладних на прийняте зерно і насіння з визначенням якості за середньодобовим зразком, складські квитанції на зерно, платіжні доручення, товарно-транспортні накладні, реєстри товарно-транспортних накладних, договори складського зберігання та акти про прийняття на зберігання зерна тощо), а також підтвердження цими документами витрат, понесених Товариством у зв'язку з придбанням товарів, а отже дійшов висновку про правомірність декларування таких витрат у податкових деклараціях з податку на прибуток.

При цьому суд застосував положення пунктів 135.1, 135.2, 135.3 статті 135, пункту 137.10 статті 137, пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України.

В силу встановлених главою третьою Розділу 4 Кодексу адміністративного судочинства України повноважень суду та підстав перегляду судових рішень суду (судів) касаційної інстанції, Верховний Суд позбавлений можливості повторно досліджувати встановлені і оцінені судами фактичні обставини справи.

Аналіз судового рішення, про перегляд якого подано заяву, а також судових рішень, наданих на підтвердження неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, свідчить про те, що вони ухвалені за різних фактичних обставин справ, що зумовило різну оцінку обставин справ судом.

Факт неоднакового застосування судом касаційної інстанції однакових за змістом норм матеріального права свого підтвердження не знайшов.

Конкретними фактичними обставинами даної справи, а також справ, судові рішення в яких долучені на підтвердження доводів заяви про перегляд судового ріення, зумовлена й різна оцінка касаційним судом обставин таких справ.

Так, поставка зерна (предмет господарських операцій у справі №802/4103/15-а), купівля-продаж будівельних матеріалів (предмет господарських операцій у справі №К/800/48948/14), надання інформаційно-консультаційних послуг і послуг з діагностики обладнання і технічного нагляду за безпекою пристроїв (предмет господарських операцій у справі №К/800/25803/14), придбання технічного обладнання (предмет господарських операцій у справі №К/800/31697/14) в силу особливостей здійснення відповідних господарських операцій, в тому числі з огляду на конкретні умови відповідних правочинів, передбачають встановлення судом певного комплексу фактичних обставин, що входять до предмету доказування конкретної справи і які в кожній конкретній справі є відмінними, що, в свою чергу, впливає на висновки суду.

Сам факт того, що суд дійшов висновку про нереальність господарських операцій в одних справах, в той час як в інших справах суд підтримав позиції позивачів, сам собою не може свідчити про наявність різного правозастосування, але про різну оцінку судом обставин справ.

Безпідставними є також посилання податкового органу на пункт 5 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України з огляду на постанови Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі №826/11531/14 та від 14 червня 2016 року у справі №826/14268/14, оскільки судові висновки у вказаних постановах зумовлені відмінними від даної справи фактичними обставинами (наявність постанови про звільнення від кримінальної відповідальності посадової особи контрагента позивача з нереабілітуючих підстав - у справі №№826/14268/14; особливості господарських операцій, предметом яких було надання послуг з популяризації, просування та сприяння підвищенню попиту на продукцію - у справі 826/11531/14), що були вирішальними при розгляді цих справ.

Відповідно до частини першої статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України непідтвердження обставин, які стали підставою для перегляду справи, або якщо норма права у рішенні, про перегляд якого подана заява, застосована правильно, у задоволенні заяви про перегляд судового рішення належить відмовити.

З аналізу доводів заяви податкового органу висновується, що відповідач фактично незгодний із кінцевим судовим рішенням, яке набрало законної сили, в частині судової цінки обставин справи і просить здійснити його перегляд, а не ставить перед Верховним Судом питання вирішення проблеми неоднакового правозастосування.

На підставі викладеного, керуючись статтями 235-242, 244, 244-1 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 13 липня 2017 року №2136-VIII, Суд

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 14 липня 2016 року відмовити.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді Р.Ф.Ханова

І.А.Гончарова

І.Я.Олендер