Справа № 816/2329/13-а
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2018-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

12 квітня 2018 року

справа №816/2329/13-а

адміністративне провадження №К/9901/3525/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Полтавської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2013 року у складі судді Серги С.М. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2014 року у складі колегії суддів Жигилія С.П., Дюкарєвої С.В., Перцової Т.С. у справі № 816/2329/13-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Енергополіграфдокумент» до Полтавської міжрайонної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання дій та наказу протиправними, скасування податкового повідомлення рішення,-

У С Т А Н О В И В :

У квітні 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергополіграфдокумент» (далі - Товариство, платник податків, позивач у справі) звернулося до суду з позовом до Полтавської міжрайонної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області (далі - податковий орган, відповідач у справі), з урахуванням уточнених позовних вимог від 13 червня 2013 року, про визнання протиправними дій податкового органу, які полягають у проведенні позапланової невиїзної перевірки Товариства, визнання протиправними наказу №206 від 20 лютого 2013 року та акту перевірки, та скасування податкового повідомлення - рішення від № від 13 березня 2013 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 66 442 грн, з підстав їх протиправності.

16 вересня 2013 року постановою Полтавського окружного адміністративного суду, позов Товариства задоволено частково, внаслідок чого визнано протиправними дії податкового органу по проведенню документальної невиїзної перевірки Товариства та наказ № 206 від 20 лютого 2013 року, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 13 березня 2013 року. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

4 лютого 2014 року ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2013 року залишено без змін.

Задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій висновувалися на дотриманні позивачем вимог чинного законодавства при формуванні валових витрат по реальним господарським операціям із Товариствами з обмеженою відповідальністю «Галактика М» та «Матадор», повністю підтвердженими відповідними первинними документами, фактом оплати товарів/послуг в рамках здійснення господарської діяльності та необґрунтованості висновків податкового органу викладених в акті перевірки.

5 березня 2014 року податковим органом подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України, в якій посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, що на його думку призвело до ухвалення незаконних судових рішень, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів касаційної скарги відповідач наводить порушення судами попередніх інстанцій норм підпункту 135.4.1 пункту 135.4 статті 135, пункту 137.1 статті 137, пункту 138.1, пункту 138.2 статті 138.8 статті 138 та пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, посилаючись при цьому на хибний висновок судів про те, що наявність оформлених належним чином первинних бухгалтерських документів є доказом фактичного вчинення господарської операції.

Посилаючись на положення статей 7, 9, 69, 138, 86, 159 Кодексу адміністративного судочинства України відповідач доводить порушення судами попередніх інстанцій основоположних принципів судочинства.

11 березня 2014 року ухвалою Вищого адміністративного суду України відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою податкового органу (суддя Бившева Л.І.), справа із суду першої інстанції не витребовувалась.

11 січня 2018 року матеріали касаційної скарги передані до Верховного Суду.

15 січня 2018 року ухвалою Верховного Суду матеріали касаційної скарги № К/9901/3525/18 прийняті до провадження та справа № 816/2329/13-а витребувана з Полтавського окружного адміністративного суду.

23 січня 2018 року справа № 816/2329/13-а надійшла на адресу Верховного Суду.

Касаційний розгляд справи здійснюється в попередньому судовому засіданні відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційних скарг та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону судові рішення відповідають.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що 11 лютого 2013 року податковим органом направлено Товариству запит № 445/10/22-42 з посиланням на підпункт 20.1.6 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України про надання підтверджуючих документів щодо взаєморозрахунків з Товариством з обмеженою відповідальністю "Галактика М" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВК Віконні системи" (далі - контрагенти позивача), на який позивачем 20 лютого 2013 року направлено відповідачеві відповідь.

За висновком судів попередніх інстанцій своєчасне надання платником податків письмових пояснень до податкового органу за змістом підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України унеможливлює прийняття податковим органом рішення про проведення перевірки.

Оцінюючи спір у цій частині суди встановили, що запит податкового органу № 445/10/22-42 від 11 лютого 2013 року містить вимогу щодо надання пояснень та документів на підтвердження взаємовідносин позивача із його контрагентами, при цьому в ньому відсутні жодні посилання на підставу надання такої інформації платником податків, що доводить порушення порядку оформлення запиту та обумовило висновок судів попередніх інстанцій з посиланням на приписи частини 5 пункту 73.3 статті 73 Податкового кодексу України про звільнення платника податків від обов'язку надання відповіді на такий запит.

Податковий орган доводить, що вказана норма звільняє платника податків від надання відповіді, але не виключає проведення перевірки відповідно до підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.

Обставини, за наявності хоча б однієї з яких здійснюється документальна позапланова виїзна перевірка, встановлені пунктом 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, підпунктом 78.1.1 (в редакції діючій на час спірних відносин) якого передбачалось проведення такої перевірки за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків зокрема податкового законодавства, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Аналіз наведеної норми вказує на те, що запит є способом реалізації владних управлінських функцій, порушення якого призвело до протиправності видання наказу про проведення перевірки, який не утримує в собі жодної з підстав призначення перевірки, окрім посилання на підпункт 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, як підстави її проведення.

Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про визнання протиправними дій та наказу податкового органу № 206 від 20 лютого 2013 року «Про проведення документальної позапланової перевірки Товариства з питань формування податкового кредиту та податкового зобов'язання, валових доходів та валових витрат за період з 01 вересня 2011 року по 30 листопада 2011 року».

Спірне податкове повідомлення-рішення прийняте податковим органом згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Глави 4 Розділу 2 Податкового кодексу України та відповідно до пункту 6 підрозділу 10 розділу 20 «Перехідні положення» Податкового кодексу України на підставі акту перевірки від 27 лютого 2013 року №281/22/34743008 «Про результати документальної невиїзної перевірки Товариства з питань формування податкового кредиту та податкового зобов'язання, валових доходів та валових витрат за період з 01 вересня 2011 року по 30 листопада 2011 року з Товариством з обмеженою відповідальністю «Галактика М» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Матадор». Вступна частина акту вказує, що перевірку проведено на виконання наказу податкового органу № 206 від 20 лютого 2013 року.

Податковим повідомленням-рішенням збільшено суму грошового зобов'язання на 66442 грн, за порушення встановлені актом перевірки положень пунктів 138.1, 138.2,138.8, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України.

Вирішуючи спір суди попередніх інстанцій досліджували податкові правопорушення встановлені актом перевірки по суті а саме, обставини завищення валового доходу, завищення валових витрат та заниження податку на прибуток, підставно дійшли висновку про відсутність податковим правопорушень.

Верховний Суд зазначає, що акт перевірки, отриманий в результаті документальної невиїзної перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, якщо він одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками незаконної перевірки на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню.

Неприйнятним є також спосіб визначення податковим повідомленням-рішенням податку за період перевірки без зазначення податкових періодів, оскільки визначення податку мало місце за період з 01 січня 2011 року по 30 листопада 2011 року, який не є звітним для цього податку, оскільки звітними є квартал, півріччя, три квартали, рік. Розділом четвертим акту перевірки донарахування податку здійснено податковим органом без зазначення звітного періоду.

Верховний Суд у постановах від 16 січня 2018 року у справі 826/442/13-а, від 20 березня 2018 року у справі № 810/1438/17 вже висловлював правову позицію, відповідно до якої податкове повідомлення-рішення, прийняте на підставі незаконної перевірки не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню.

Суд вважає, що перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій податковим органом як суб'єктом владних повноважень, який зобов'язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України. Лише дотримання умов та порядку прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, в тому числі, документальних позапланових невиїзних, є належною умовою для прийняття наказу про проведення перевірки.

Суд визнає, що судами першої та апеляційної інстанцій не допущено неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційна скарга податкового органу не підлягає задоволенню, а рішення судів попередніх інстанцій залишаються без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Полтавської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2013 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 4 лютого 2014 року у справі № 816/2329/13-а залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф.Ханова

Судді: І.А.Гончарова

І.Я.Олендер