Справа № 1915/20037/2012
Суддя: Дзюбич В. Л.
Дата ухвалення: 2018-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13.03.2018 Справа №1915/20037/2012

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Дзюбича В.Л.

з участю секретаря Зубко О.Я.

учасників справи:

представника позивача адвоката Федірка В.С.

представника відповідача Сойки Г.Є.

представника третьої особи Намаки З.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області за участю третьої особи Управління Служби безпеки України в Тернопільській області про визнання дій неправомірними, зобов`язання призначити пенсію державного службовця відповідно до ч.2 ст.37 Закону України «Про державну службу» в редакції, що діяла станом на 09.09.1994 року, провести перерахунок та виплату пенсії за період з 30.07.2011 року по день її призначення з нарахуванням компенсації втрати частини доходів та видати довідку про призначення пенсії державного службовця для отримання грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів,-

ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із адміністративним позовом до Тернопільського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, третя особа Управління Служби безпеки України в Тернопільській області та з урахуванням уточнених позовних вимог просить визнати дії відповідача неправомірними, зобов`язати призначити їй пенсію державного службовця відповідно до ч.2 ст.37 Закону України «Про державну службу» в редакції, що діяла станом на 09.09.1994 року, провести перерахунок та виплату пенсії за період з 30.07.2011 року по день її призначення з нарахуванням компенсації втрати частини доходів та видати довідку про призначену пенсію державного службовця для отримання грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів.

В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що 09.09.1994 року вона досягла пенсійного віку і їй була призначена пенсія за віком відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення». Однак позивач вважає, що пенсія мала бути призначена їй згідно із Законом України «Про державну службу», оскільки з 26.07.1976 року по 10.11.1990 року вона проходила службу у військовій частині НОМЕР_1 , яка підпорядковувалась Службі безпеки України, на посаді інспектора, а з 10.11.1980 року по 10.11.1990 року перебувала на надстроковій військовій службі. Оскільки вказана посада відноситься до посад державних службовців, на момент призначення пенсії наявний у неї стаж державної служби становив 14 років 3 місяці і 14 днів, що підтверджується відповідними записами у її трудовій книжці. Із врахуванням наведеного вважає, що відповідач протиправно відмовив їй у призначенні пенсії державного службовця, посилаючись на те, що вона не має права на отримання вказаної пенсії, а тому просить її позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.11.2012 р., позов в частині вимог за період до 30.07.2012 р. залишено без розгляду.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на мотиви викладені в позовній заяві та просить позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав та просить у його задоволенні відмовити, з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов. В обґрунтування заперечення позову посилається на те, що матеріали пенсійної справи позивача не містять усіх відомостей щодо періодів трудової діяльності ОСОБА_1 . Проте, за наявними документами вбачається, що період роботи на посадах державного службовця складає менше ніж 20 років і на час призначення пенсії ОСОБА_1 не працювала на посаді державного службовця. Серед записів трудової книжки позивача відсутній запис про прийняття присяги державного службовця, що вкотре піддає сумніву право ОСОБА_1 на пенсію державного службовця. При цьому слід врахувати те, що період з 11.11.1980 року по 10.11.1990 року не може бути зарахований позивачу до стажу державної служби, оскільки Порядком обчислення стажу державної служби не передбачено зарахування до стажу державної служби надстроковї військової служби. Також вказав, що позивач не має права на отримання грошової допомоги у розмірі 10 місячних посадових окладів, оскільки зазначена допомога виплачується у разі виходу на пенсію із державної служби, в той час як позивач на час призначення пенсії не працювала на посаді державного службовця.

Представник третьої особи у судовому засіданні позов не визнав та просить у його задоволенні відмовити, посилаючись на те, що відповідно до матеріалів архівної особової справи ОСОБА_2 працювала в УКДБ УРСР по Тернопільській області у період з 26.07.1976 року 1980 року (наказ №79 від 28.07.1976 року) на посаді «контролер» УКДБ УPCP по Тернопільській області, а не на посаді «інспектор», як зазначено нею у позовній заяві. Крім того у період з 11.11.1980 року по 10.11.1990 року(наказ №144 від 12.11.1980 року) позивач проходила військову службу на посаді «оперативний контролер» 1 категорії УКДБ УРСР по Тернопільській області та наказом №134-ЛС від 05.11.1990 року звільнена з військової служби у відставку. У відповідності до ст.25 Закону України «Про державну службу» в редакції від 16.12.1993 року посада «оперативний контролер» (або «контролер»), яку обіймала позивач в період з 11.11.1980 року по 10.11.1990 року не віднесена до категорії посад державної служби. Зазначена посада не була віднесена до посад державної служби ні Розпорядженням Кабінету Міністрів України №600-р від 03.06.2009 року «Про віднесення посад працівників СБУ до відповідних категорій посад державних службовців», яке втратило чинність, ні чинним Розпорядженням Кабінету Міністрів України №703 від 14.08.2013 року «Про віднесення деяких посад працівників органів державної влади, інших державних органів, установ, до відповідних категорій посад державних службовців та визнання такими, що втратили чинність деяких актів Кабінету Міністрів України», яким затверджено додаток №17 «Перелік посад працівників СБУ, які уклали трудовий договір з СБУ, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців». Таким чином, на час звільнення з військової служби ОСОБА_1 на посадах державних службовців не перебувала, ранги державної служби їй не встановлювались, присягу державного службовця вона не приймала, а отже підстави для призначення їй пенсії державного службовця відсутні, оскільки вона не працювала(не служила) на посадах, що віднесені до відповідних категорій посад державної служби та не має необхідного стажу державної служби.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали адміністративної справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

У відповідності до ч.1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 09.09.1994 року призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Загальний стаж роботи позивача становить 36 років і 6 місяців і включає час несення служби у підпорядкованій Управлінню Служби безпеки України в Тернопільській області військовій частині НОМЕР_1 , а саме: з 26.07.1976 року по 10.11.1980 року-на посаді інспектора військової частини та з 10.11.1980 року по 10.11.1990 року- надстрокова військова служба, що підтверджується відповідними записами у трудовій книжці ОСОБА_1 .

Наказом начальника Управління СБУ в Тернопільській області №134-ЛС від 05.11.1990 року ОСОБА_1 звільнена з військової служби у відставку.

10.01.2012 року позивач звернулась до УПФУ в м. Тернополі із заявою про призначення їй пенсії державного службовця.

Листом №9/У-11 від 17.01.2012 року УПФУ в м. Тернополі відмовило позивачу у призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» посилаючись на те, що матеріали пенсійної справи не містять усіх відомостей щодо періодів трудової діяльності, відсутні записи трудової книжки з №20 по №30, однак з наявних документів вбачається, що на час призначення пенсії ОСОБА_1 не працювала на посаді державного службовця.

Відповідно до п.6 ст.92 Конституції України, виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII від 16.12.1993 року, в редакції чинній на час виходу позивача на пенсію, на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством України пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років. Зазначеним особам призначаються пенсії в розмірі 80 відсотків суми їх посадового (чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії. Державним службовцям у разі виходу на пенсію при наявності стажу державної служби не менше 10 років виплачується грошова допомога в розмірі 10 місячних посадових окладів.

Відповідно до ч.1 ст.37 Закону України "Про державну службу", в редакції Закону України №3668-VІ від 08.07.2011 року на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років , та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби, визначені у п.2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №283 від 03.05.1994 року(надалі-Порядок №283).

Згідно пункту 3 Порядку №283 до стажу державної служби включається час військової служби у Збройних Силах та інших військових формуваннях.

Частиною 1 ст.2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-XII від 25.03.1992 року передбачено, що час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Отже, за змістом вказаних правових норм стаж державної служби не може складатись виключно з часу проходження особою військової служби, а може лише включати періоди військової служби поряд з наявним стажем роботи на посадах державних службовців. У такому разі, з урахуванням часу військової служби пенсія державного службовця призначається особам, які мають не менше 10 років стажу державної служби і перебували на державній службі на момент досягнення пенсійного віку, а також особам, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців-незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 року, передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Із повідомлень Управління СБУ в Тернопільській області №69/21/1-07 від 06.01.2015 року, №69-11/5286 від 22.04.2016 року та №69/24-У-326/315/22 від 25.01.2017 року вбачається, що вивчення матеріалів архівної особової справи №2207 встановлено, ОСОБА_1 у період з 26.07.1976 року по 10.11.980 року працювала на посаді «контролер» УКДБ УРСР по Тернопільській області(наказ №79 від 28.07.1976 року), у період з 11.11.1980 року по 10.11.1990 року проходила військову службу на посаді «оперативний контролер» 1 категорії УКДБ УРСР по Тернопільській області(наказ №144 від 12.11.1980 року) та отримувала грошове забезпечення, а не заробітну плату, що підтверджується особистою карткою грошового утримання №25 на 1990 рік. На час звільнення з військової служби ОСОБА_1 на посадах державних службовців не перебувала, відповідно ранги державного службовця їй не встановлювались, займана нею посада не відноситься до відповідних категорій посад державних службовців. Відповідно до довідки ВКЗ УСБУ в Тернопільській області №29-ВК від 25.01.2017 року за період роботи та проходженням позивачем військової служби у штаті УКДБ УРСР по Тернопільській області у оперативно-технічному відділі посада «інспектор» не передбачена, а тому запис у трудовій книжці позивача щодо займаної посади «інспектор» не відповідає дійсності, у зв`язку із чим останній було запропоновано звернутись до УСБУ в Тернопільській області для виправлення неправильного запису відомостей про роботу у трудовій книжці.

Наведене підтверджується заявою ОСОБА_1 від 08.05.1980 року про призначення на надстрокову службу в якості контролера; наказом начальника УКДБ УРСР по Тернопільській області №144 від 12.11.1980 року про прийняття позивача на надстрокову військову службу на посаді оперативного контролера; довідкою УСБУ в Тернопільській області про періоди трудової та військової діяльності позивача, відповідно до якої в період з 07.1976 року по 11.1980 року ОСОБА_1 працювала на посаді контролера 6 відділення оперативно-технічного відділу УКДБ УРСРС по Тернопільській області, а з 11.1980 року-оперативним контролером 1 категорії 6 відділення оперативно-технічного відділу УКДБ УРСРС по Тернопільській області.

У відповідності до ч.3 ст.25 Закону України «Про державну службу», в редакції чинній на час виходу позивача на пенсію, віднесення існуючих посад державних службовців, не перелічених у цій статті, а також віднесення до відповідної категорії нових посад державних службовців проводиться Кабінетом Міністрів України за погодженням з відповідним державним органом.

03.06.2009 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження №600-р «Про віднесення посад працівників СБУ до відповідних категорій посад державних службовців» відповідно до якого затверджено «Перелік посад працівників СБУ, що належать до категорій посад державних службовців», згідно із додатком.

В подальшому вказане розпорядження втратило чинність на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України № 703 від 14.08.2013 року «Про віднесення деяких посад працівників органів державної влади, інших державних органів, установ до відповідних категорій посад державних службовців та визнання такими, що втратили чинність деяких актів Кабінету Міністрів України, яким затверджено Додаток №17 «Перелік посад працівників СБУ, які уклали трудовий договір з СБУ, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців».

Однак, в обох зазначених переліках відсутнє найменування займаних позивачем в УКДБ УРСР по Тернопільській області посад: «контролер» та «оперативний контролер».

Чинним на момент виходу позивача на пенсію ОКПДТР, введеним в дію постановою державного комітету СРСР по стандартах №016 від 27.08.1986 року, який діяв в період з 01.01.1987 року по 01.01.1996 року до посад службовців було віднесено посади: інспектора, інспектора-контролера та спеціаліста.

Таким чином, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 у період з 26.07.1976 року по 10.11.1980 року працювала на посаді «контролер» УКДБ УРСР по Тернопільській області та у період з 11.11.1980 року по 10.11.1990 року проходила надстрокову військову службу на посаді «оперативний контролер» 1 категорії УКДБ УРСР по Тернопільській області. 05.11.1990 року позивач звільнена з військової служби у відставку і з 09.09.1994 року їй призначена пенсія за віком. Зазначені посади, відповідно до діючого на той час законодавства не були віднесені до відповідних категорій посад державних службовців, а також не були включені у «Перелік посад працівників СБУ, що належать до категорій посад державних службовців», затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України №600-р від 03.06.2009 року та чинний «Перелік посад працівників СБУ, які уклали трудовий договір з СБУ, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців», затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України № 703 від 14.08.2013 року. У трудовій книжці позивача відсутній запис про прийняття нею присяги державного службовця.

У відповідності до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування,їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений як Конституцією, так і Законами України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналізуючи наведені обставини та досліджені докази, суд приходить до висновку, що у позивача відсутній стаж роботи на посадах державних службовців, необхідний для призначення пенсії державного службовця у відповідності до ч.2 ст. 37 Закону України «Про державну службу» в редакції, що діяла станом на 09.09.1994 року, оскільки посади «контролер» та «оперативний контролер» 1 категорії на яких вона працювала та проходила військову службу в УКДБ УРСР по Тернопільській області у період з 26.07.1976 року по 10.11.1990 року не відносяться до відповідної категорії посад державних службовців та відповідно не дають позивачу право претендувати на призначення зазначеного виду пенсії, а тому на момент звернення ОСОБА_1 із заявою про призначення їй пенсії у відповідності до Закону України «Про державну службу» та проведення перерахунку пенсії у відповідача були відсутні правові підстави для призначення їй пенсії державного службовця.

За таких обставин суд вважає, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 19, 72 77, 139, 242 246, 255 КАС України, ст.ст.19,92 Конституції України, Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-XII, Законом України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991 року, Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" №2232-XII від 25.03.1992 року, постановою Кабінету Міністрів України №283 від 03.05.1994 року, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області за участю третьої особи Управління Служби безпеки України в Тернопільській області про визнання дій неправомірними, зобов`язання призначити пенсію державного службовця відповідно до ч.2 ст.37 Закону України «Про державну службу» в редакції, що діяла станом на 09.09.1994 року, провести перерахунок та виплату пенсії за період з 30.07.2011 року по день її призначення з нарахуванням компенсації втрати частини доходів та видати довідку про призначення пенсії державного службовця для отримання грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів-відмовити.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку, визначеному п. 15.5 Розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич