Справа № 235/5112/14-а
Суддя: Корнєєва І. В.
Дата ухвалення: 2014-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/235/189/14
Справа № 235/5112/14-а
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 жовтня 2014 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області
у складі:головуючого судді Корнєєвої І.В.
при секретарі Марченко Т.В.
за участю представника позивача ОСОБА_1
представника відповідача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Красноармійську Донецької області адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 Пенсійного Фонду України в м. Красноармійську та Красноармійському районі Донецької області про визнання дій протиправними та зобов»язання провести перерахунок та виплату пенсії по втраті годувальника ,
23 вересня 2014 року позивач ОСОБА_3 звернулася з адміністративним позовом до ОСОБА_4 Пенсійного Фонду України в м. Красноармійську та Красноармійському районі Донецької області про визнання дій протиправними та зобов»язання провести перерахунок та виплату пенсії по втраті годувальника,зазначивши, що вона є вдовою інваліда 2 групи по ЧАЕС , смерть якого настала від захворювань , повязаних з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС , знаходиться на обліку у відповідача,та має право на отримання 50% розміру пенсії , яка повинна б бути призначена чоловіку у відповідності до ст.ст. 50,52,54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» .Позивач 15.09.2014 р. звернулася до відповідача з заявою про перерахунок та виплату пенсії та компенсації за втрату годувальника відповідно до ст.52,54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі, передбаченому законом , але відповідач відмовив позивачу у перерахунку та виплаті пенсії. З 01 січня 2014 року УПФУ у м. Красноармійську та Красноармійському районі ігнорує вищевказані норми Закону та проводить нарахування та виплату позивачу пенсії по втраті годувальника у меншому розмірі ніж передбачено законодавством Позивач просить визнати дії ОСОБА_4 Пенсійного Фонду України в м. Красноармійську та Красноармійському районі неправомірними та зобов'язати відповідача ОСОБА_4 Пенсійного Фонду України в м. Красноармійську та Красноармійському районі провести перерахунок та виплати їй пенсії у розмірі 50 % від пенсії її покійного чоловіка ОСОБА_5,яка повинна розраховуватися з 8 розмірів мінімальної пенсії за віком на підставі ст. 49,54 ч.4 Закону України «Про статус і соціальний статус громадян ,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», 75 % прожиткового мінімуму для осіб,які втратили працездатність на підставі ст.. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни ,гарантії їх соціального захисту» , 50 грн. щомісячної грошової допомоги ,яка передбачена для інвалідів 2 групи Законом України « Про поліпшення матеріального становища учасників бойових дій та інвалідів війни».
Позивач в судове засідання не з»явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність.
Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.
Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, надав письмові заперечення проти позову.
Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що позивач є вдовою інваліда 2 групи по ЧАЕС , смерть якого настала від захворювань , повязаних з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС , знаходиться на обліку у відповідача,та має право на отримання 50% розміру пенсії , яка повинна б бути призначена чоловіку у відповідності до ст.ст. 50,52,54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с.9,10).
Позивач 15.09.2014 р. звернулася до відповідача з заявою про перерахунок та виплату пенсії та компенсації за втрату годувальника відповідно до ст.52,54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі, передбаченому законом , але відповідач відмовив позивачу у перерахунку та виплаті пенсії (а.с.16,17).
Відповідно до ч.1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоровя, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Частиною 3 ст. 54 цього Закону визначено, що обчислення і призначення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи із заробітку за межами зони відчуження провадиться на загальних підставах відповідно до Закону України « Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».
В усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по ІІ групі інвалідності 8 мінімальних пенсій за віком;
Статтею 37 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» визначено, що пенсія у звязку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника.
Суд вважає безпідставними посилання відповідача на частину пяту статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, оскільки надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту Міністрів України не означає, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом. Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, в тому числі й інших законів, якими встановлено розміри мінімальної пенсії за віком.
Зі статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» випливає, що під час визначення розміру пенсії за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.
За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами передбаченими частиною першою статті 28 Закону України « Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно- правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.
На підставі викладеного, суд не бере до уваги положення ч.3 ст. 28 Закону України « Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим законом, оскільки наявність такої норми за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії і щомісячної пенсії, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено статтею 54 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення, затвердження та врахування при реалізації конституційної гарантії громадян на достатній життєвий рівень, дає Закон України «Про прожитковий мінімум» від 15 липня 1999 року №966-14, а також Законом України « Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 р., згідно статті 1 якого, прожитковий мінімум використовується для визначення, у тому числі мінімального розміру пенсії за віком, який відповідно до статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.
Статтею 52 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». встановлена щомісячна компенсація сімям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, тобто поряд з основним розміром пенсії за втратою годувальника, встановленим статтею 54 Закону, додаткового виплачується вказана компенсація в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком.
При цьому статтею 53 Закону визначено, що щомісячна компенсація сімям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи виплачується повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.
Відповідно до статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основні обов'язки громадянина.
Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 06 липня 2011 р. № 747 «Про встановлення деяких розмірів виплат ,що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» визначено , в тому числі ,розміри пенсій ,передбачені ст.50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян ,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Відповідачем позивачу пенсія по втраті годувальника розраховується з пенсії померлого чоловіка ОСОБА_5,яка була розрахована із середнього заробітку померлого, яка складає у загальному розмірі 2735 грн. 90 коп. (а.с.16) .
Постановою КМУ № 1210 від 23.11.2011 р. «Про підвищення рівня соціального захисту громадян ,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» затверджено Порядок обчислення пенсій особам ,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи .
Згідно п.14 зазначеного Порядку встановлено ,що щомісячна компенсація сімям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи призначається на кожного непрацездатного члена сімї, який був на його утриманні , у розмірі 113,88 грн.
Статтею 63 Закону № 796-ХІІ передбачено, що фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.
Проте, Закон України «Про державний бюджет України на 2014 рік» від 16 січня 2014 року не містить жодної норми, яка б обмежувала у 2014 році пряме застосування Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема статей 50,52, 54 вказаного Закону, яким визначено розмір пенсії по втраті годувальника за померлого згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян ,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи ».
Зі змісту вимог частини другої статті 19 Конституції України вбачається, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.
Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру пенсій позивачеві з 1 січня 2014 року застосуванню підлягають не постанови Кабінету Міністрів України від 06 липня 2011 р. № 747 «Про встановлення деяких розмірів виплат ,що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» та від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а норми статей 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Таким чином, позивач з 1 січня 2014 року має право на отримання пенсії за втратою годувальника як вдові інваліда 2 групи по захворюванню ,повязаному з виконанням обовязків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС , у розмірі 50 % основної державної пенсії на підставі ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в обсязі не нижче від 8-ти мінімальних пенсій за віком, та щомісячної компенсації сімям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи на підставі ст. 52 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в обсязі 50 % мінімальної пенсії за віком,
Суд приходить до висновку ,що позовні вимоги позивача про зобовязання здійснити перерахунок з врахуванням 40 % прожиткового мінімуму для осіб,які втратили працездатність , відповідно до ст.. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціально захисту» з наступних підстав..
Відповідно до ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціально захисту» встановлені пільги інвалідам війни та приміряних до них особам , визначених ст. 7 цього Закону.
Позивач не належить до таких осіб, внаслідок чого виплата зазначеної пільги позивача чинним законодавством не передбачено.
На позивача у даному випадку розповсюджується дія ст.10,15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціально захисту» ,які передбачають виплату підвищення до пенсії членам сімей померлих інвалідів війни у розмірі 25 % від прожиткового мінімуму.
Позивачу відповідачем нараховується та виплачується підвищення до пенсії членам сімей померлих інвалідів війни у розмірі 25 % від прожиткового мінімуму , а саме, 949 грн. х 25 % =237,25 грн.(а.с.16)
Суд приходить до висновку ,що позовні вимоги позивача про зобовязання здійснити нарахування щомісячної грошової допомоги ,передбачених для інвалідів війни 2 групи Законом України « Про поліпшення матеріального становища учасників бойових дій та інвалідів війни» у розмірі 50 грн., не підлягають задоволенню з наступних підстав .
Відповідно до ч.2 ст.1 Закону України « Про поліпшення матеріального становища учасників бойових дій та інвалідів війни» від 16.03.2004 р. № 1603-ІV передбачена виплата цільової грошової допомоги на прожиття інвалідам війни 2 та 3 груп у розмірі 50 грн.
Таким чином ,зазначена норма не розповсюджується на позивача ,оскільки позивач не є інвалідом війни . Крім того ,померлий годувальник також не отримував зазначену виплату ,оскільки він помер 07.11.1999 р. до введення в дію зазначеного Закону.
Керуючись ч. 2 ст. 11, ст.ст. 158-163, 186 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 Пенсійного Фонду України в м. Красноармійську та Красноармійському районі Донецької області про визнання дій протиправними та зобов»язання провести перерахунок та виплату пенсії по інвалідності задовольнити частково.
Визнати неправомірними дії ОСОБА_4 Пенсійного Фонду України в Красноармійському районі Донецької області щодо нарахування та виплати ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, з 23 березня 2014 року пенсії за втратою годувальника як вдові інваліда 2 групи по захворюванню ,повязаному з виконанням обовязків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС всупереч положень ст. ст. 52,54,67,71 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Зобов'язати ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в м. Красноармійську та Красноармійському районі Донецької області здійснити перерахунок та виплату з 23 березня 2014 року ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, пенсії за втратою годувальника як вдові інваліда 2 групи по захворюванню ,повязаному з виконанням обовязків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС , у розмірі 50 % основної державної пенсії на підставі ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в обсязі не нижче від 8-ти мінімальних пенсій за віком, та щомісячної компенсації сімям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи на підставі ст. 52 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в обсязі 50 % мінімальної пенсії за віком, за врахуванням фактично отриманих сум.
В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.
Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.
У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
Вступна та резолютивна частини постанови проголошені 27 жовтня 2014 р., повний текст постанови виготовлений 31 жовтня 2014 р.
Суддя :