Справа № 320/2753/18
Суддя: Іваненко О. В.
Дата ухвалення: 2018-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 12.04.2018
Справа № 320/2753/18
Провадження № 2а/320/121/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2018 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: Іваненко О.В.,

при секретарі: Лебідь М.В.,

за участю представника позивача: ОСОБА_1,

за участю адвоката: ОСОБА_2,

за участю перекладача: ОСОБА_3,

за участю відповідача: ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Мелітопольського міського відділу Управління Державної міграційної служби Запорізької області до громадянина ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_4 про примусове видворення іноземця за межі території України та його затримання з метою забезпечення примусового видворення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, просить суд ухвалити рішення про примусове видворення та затримання громадянина ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_4, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, посилаючись на те, що громадянин ОСОБА_5 ОСОБА_6 прибув на територію України 23.09.2015 року з метою навчання в Таврійському Державному Агротехнічному Університеті через КПП«Одеса» по паспорту РО 000050188, виданий МВС ОСОБА_6 від 05.02.2015 року строком дії до 05.02.2020 року, який зі слів, ним був відправлений до Посольства ОСОБА_6 у Росії та України, яке знаходиться у м. Москва. УДМС України в Запорізькій області 06.01.2017 року на підставі наказу ТДАТУ № 2035-е від 26.12.2016 року про відрахування громадянина ОСОБА_6 ОСОБА_4 за невиконання умов контракту та плану навчань, було винесено рішення про скасування йому посвідки на тимчасове проживання на території України, з яким він був ознайомлений того ж дня. Після закінчення встановленого законодавством строку перебування на території України після отримання копії рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання на території України до 06.02.2017 року, громадянин ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_4 за межі України не виїхав, незаконно перебуває на території України та ухиляється від виїзду з України.

11.04.2018 року за порушення п. 21 Постанови Кабінету Міністрів «Про затвердження Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання і технічного опису їх бланків та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2002 р. № 1983» від 28 березня 2012 р. № 251 Мелітопольським МВ УДМС України в Запорізькій області у відношенні громадянина ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_4 було складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МЗП № 136879 за ознаками ч.1 ст.203 КУпАП. Начальником Мелітопольського МВ УДМС України в Запорізькій області 11.04.2018 року було винесено постанову ПН МЗН № 136879 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривен. Адміністративне стягнення ОСОБА_4 не виконав, штраф не сплачено. Під час дачі пояснення по суті правопорушення громадянином ОСОБА_4 було встановлено, що вказаний громадин не має коштів на придбання квитків та в подальшому буде ухиляться від виконання рішення про його примусове повернення за межі України в зв'язку з його бажанням навчатись на території України.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити з підстав вказаних у позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні пояснив, що приїхав до України з метою навчання у ВУЗі. В звязку з тим, що його родичі не можуть сплачувати навчання, його відрахували з університету. Йому відомо, що він мешкає на території України не законно, але йому невідомо, як отримати дозвіл на проживання на території України. Грошей для виїзду з території України у нього немає. Сам він покидати Україну відмовляється. Він зараз не навчається та не працює. Мешкає за кошти знайомих. Паспорт громадянина ОСОБА_6 у нього відсутній, він його направив до м. Москва в посольство. Проти позову заперечує.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_2 заперечував проти позову, та вважав, що він не підлягає задоволенню, оскільки відносно ОСОБА_4 не виносилось Рішення про примусове повернення.

Заслухавши пояснення учасників процесу, зясувавши дійсні обставини справи та дослідивши докази, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ст. 288 КАС України передбачено, що позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Відповідно до ч.1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Як встановлено у судовому засіданні, громадянин ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_4 прибув на територію України 23.09.2015 року з метою навчання в Таврійському Державному Агротехнічному Університеті через КПП«Одеса» по паспорту РО 000050188, виданий МВС ОСОБА_6 від 05.02.2015 року строком дії до 05.02.2020 року.

Згідно п.2.2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 150 від 15 лютого 2012 р., іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі вїзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком вїзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС.

Згідно матеріалів справи УДМС України в Запорізькій області 06.01.2017 року на підставі наказу ТДАТУ № 2035-е від 26.12.2016 року про відрахування громадянина ОСОБА_6 ОСОБА_4 за невиконання умов контракту та плану навчань, було винесено рішення про скасування йому посвідки на тимчасове проживання на території України, з яким він був ознайомлений того ж дня. Після закінчення встановленого законодавством строку перебування на території України після отримання копії рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання на території України до 06.02.2017 року, громадянин ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_4 за межі України не виїхав, незаконно перебуває на території України та ухиляється від виїзду з України.

Таким чином, 11.04.2018 року за порушення п. 21 Постанови Кабінету Міністрів «Про затвердження Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання і технічного опису їх бланків та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2002 р. № 1983» від 28 березня 2012 р. № 251 Мелітопольським МВ УДМС України в Запорізькій області у відношенні громадянина ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_4 було складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МЗП № 136879 за ознаками ч.1 ст.203 КУпАП. Начальником Мелітопольського МВ УДМС України в Запорізькій області 11.04.2018 року було винесено постанову ПН МЗН № 136879 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривен. Адміністративне стягнення ОСОБА_4 не виконав, штраф не сплачено.

Відповідно до п. 26 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 25 червня 2009 року № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворенні за межі України з підстав та в порядку, що визначені ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст. 13 Закону України «Про імміграцію». Примусове видворення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту. З відповідними заявами до працівників ДМС України не звертався.

Відповідно до пункту 1.8 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрацією державної прикордонної служби України та Служби безпеки України від 23 квітня 2012 року № 353/271/150, примусове видворення передбачає: виявлення порушника, поміщення його в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, документальне оформлення примусового видворення, подальше супроводження іноземця до пункту пропуску через державний кордон України чи до країни походження.

Згідно з пункту 12 Розділу ІІ Інструкції № 141 іноземці та особи без громадянства утримуються в ПТПІ протягом строку, необхідного для виконання постанови адміністративного суду: про примусове видворення з України; затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з України; затримання з метою ідентифікації та забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, але не більш як 12 місяців.

Аналіз наведених норм чинного законодавства та приписи ст. 289 КАС України дає підстави вважати, що клопотання про затримання щодо іноземця може бути подано стосовно особи, до якої подано та розглядається адміністративний позов про примусове видворення, при цьому підставою затримання повинні слугувати докази на підтвердження обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, не має документа, що дає право на виїзд з України, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі. Тобто рішення судом про таке видворення повинно бути прийнято до вирішення питання про затримання або якщо такі позовні вимоги заявлені в одній позовній заяві, то під час вирішення такої позовної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобовязання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Таким чином, судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що у відповідача відсутні законні підстави для знаходження на території України, оскільки термін перебування його на території України закінчився у 2016 році, у відповідача відсутні документи, які б підтверджували його громадянство, у відповідача коштів для виїзду з території України не має, працевлаштуватись на території України не має змоги, а тому у добровільному порядку до теперішнього часу відповідач територію України не покинув та продовжує порушувати міграційне законодавство України, існує ризик перешкоджання видворенню за межі території України, оскільки у нього відсутні документи на право перебування на території України, з заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту не звертався, постійного місця проживання не має. Не навчається та не працює, не має постійного заробітку. Крім цього, незаконний перетин ним державного кордону України в напрямку до країн Європейського Союзу свідчить про те, що останній порушив вимоги ст. ст. 4, 9, 16 згаданого вище Закону і відповідно до вимог ч. 3 ст. 29 цього ж Закону підлягає примусовому видворенню.

Враховуючи викладене, керуючись конституційним принципом верховенства права, оцінивши всебічно, повно та об'єктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності, застосовуючи відповідні норми матеріального права, утверджуючи та забезпечуючи права людини і основоположні свободи сторін, враховуючи принципи справедливості та неупередженості, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги Мелітопольського міського відділу Управління Державної міграційної служби Запорізької області є законними, обґрунтованими, а відтак підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, суд вважає необхідним розяснити, що у відповідності до ч.1 ст. 32 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", іноземці та особи без громадянства, які відповідно до рішення суду підлягають примусовому видворенню за межі України, відшкодовують витрати, пов'язані з видворенням, в установленому законом порядку. Якщо зазначені іноземці та особи без громадянства не мають коштів для відшкодування витрат, пов'язаних із видворенням їх за межі України, видворення здійснюється за рахунок державного бюджету.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 371 КАС України, постанова суду в частині примусового видворення відповідача підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст.ст. 12, 241, 244, 257, 246, 288, 289, 371 КАС України, ст. ст. 4, 9, 16, 29, 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Мелітопольського міського відділу Управління Державної міграційної служби Запорізької області до громадянина ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_4 про примусове видворення іноземця за межі території України та його затримання з метою забезпечення примусового видворення задовольнити.

Примусово видворити громадянина ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_4 (паспорту РО 000050188, виданий МВС ОСОБА_6 від 05.02.2015 року строком дії до 05.02.2020 року) ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі території України.

Затримати громадянина ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_4 (паспорту РО 000050188, виданий МВС ОСОБА_6 від 05.02.2015 року строком дії до 05.02.2020 року) ІНФОРМАЦІЯ_1, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на строк достатній для виконання судового рішення, але який не може перевищувати шість місяців, а саме з 10 год. 00 хв. 12 квітня 2018 року.

Постанову в частині затримання громадянина ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_4 (паспорту РО 000050188, виданий МВС ОСОБА_6 від 05.02.2015 року строком дії до 05.02.2020 року) ІНФОРМАЦІЯ_1, звернути до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Текст повного рішення буде складено 23.04.2018 року.

Суддя Мелітопольського

міськрайонного суду ОСОБА_7