Справа № 677/1482/17
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2018-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 677/1482/17

Головуючий у 1-й інстанції: Боголюбова Л.М.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

12 квітня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Полотнянка Ю.П. Загороднюка А.Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області на постанову Красилівського районного суду Хмельницької області від 16 листопада 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області про зобов'язання перерахунку пенсії,

В С Т А Н О В И В :

у вересні 2017 року позивач ОСОБА_3 звернувся до Красилівського районного суду Хмельницької області з адміністративним позовом до ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області щодо зобов'язання здійснити з 04.04.2016 перерахунок призначеного основного щомісячного довічного грошового утримання з розрахунку 90% від грошового утримання працюючого судді та виплати різниці між виплаченим та перерахованим розміром щомісячного довічного грошового утримання.

Постановою Красилівського районного суду Хмельницької області від 16.11.2017 адміністративний позов задоволено частково.

Зобов'язано Старокостянтинівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Хмельницької області здійснити з 16.05.2017 перерахунок призначеного ОСОБА_3 основного щомісячного довічного грошового утримання з розрахунку 90% від грошового утримання працюючого судді та виплатити йому різницю між виплаченим та перерахованим розміром щомісячного довічного грошового утримання за вказаний період.

Стягнуто з ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області на користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою в задоволені адміністративного позову відмовити повністю.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч.2 ст.313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Сторони до судового засідання не з'явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

У своєму відзиві, позивач зазначив про розгляд справи за його відсутності.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Як встановлено судом, підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами по справі, позивач перебуває на обліку в ОСОБА_2 об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Хмельницької області та отримує довічне грошове утримання судді у відставці.

Постановою Верховної Ради України від 22.10.2016 №1600-VIII позивача звільнено з посади судді Красилівського районного суду у зв'язку з поданням заяви про відставку.

Наказом виконуючого обов'язки голови Красилівського районного суду від 03.10.2016 №85/к його відраховано зі штату суду.

З 04.10.2016 йому призначено щомісячне довічне грошове утримання.

Для призначення грошового утримання, позивачем до ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області було подано трудову книжку, військовий квиток, диплом про вищу освіту, довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

15.09.2017 позивач звернувся з запитом до ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області щодо розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області від 27.09.2017 №27/К-4 позивача було повідомлено, що з 04.10.2016 він отримує щомісячне довічне грошове утримання як суддя у відставці, розміром 23392 грн. 00 коп., а відсоток від грошового забезпечення визначено в розмірі 86%.

Не погоджуючись з таким рішенням ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької він звернувся до суду з адміністративним позовом.

Суд першої інстанції приймаючи рішення виходив з того, що строк проходження військової служби з 17.05.1978 по 20.06.1980, робота на посаді слідчого прокуратури з 01.09.1985 по 05.10.1992 та половина строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі (половина строку від навчання з 01.09.1981 по 01.07.1985) підлягають зарахуванню до спеціального стажу, який дає право на призначення судді довічного грошового утримання. Таким чином, на день звернення за призначенням щомісячного довічного грошового утримання в позивача є понад 25 років стажу судді , який дає право на призначення грошового утримання у розмірі 90% від заробітної плати судді. Також перерахунок призначеного позивачу основного щомісячного довічного грошового утримання необхідно здійснити виходячи із строків звернення до суду.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до п.8 ч.4 ст.48 Закону України № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

Згідно з ч.6 ст.47 Закону України № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді.

Тобто, гарантії незалежності суддів не можуть бути звужені чи скасовані під час прийняття нових законів і внесення змін до чинних, про що також неодноразово було зазначено і Конституційним Судом України, зокрема, у рішеннях № 4-рп/2016 від 08.06.2016, № 3-рп/2013 від 03.06.2013, № 10-рп/2008 від 22.05.2008, № 8-рп/2005 від 11.10.2005.

Згідно з ч.3 ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції Закону України № 192-VIII від 12.02.2015 «Про забезпечення права на справедливий суд» та відповідно до рішення Конституційного Суду України № 4-рп/2016 від 08.06.2016), щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Аналогічні норми вказані Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016, який набрав чинності 30.09.2016.

Відповідно до абз.2 п.25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Разом з тим, щомісячне довічне грошове утримання судді є не тільки соціальною виплатою (пенсією), але й конституційною гарантією незалежності судді у відставці, є складовою його правового статусу як діючого судді з урахуванням правомірних (законних) очікувань на майбутнє щодо захищеного соціального статусу при звільненні його з посади (відставки), яке у своєму розмірі має бути максимально наближеним до рівня грошового утримання судді, який перебуває на відповідній посаді.

Відповідно до ч.1 ст.120 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Згідно з п.11 розділу XIII «Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції, чинній до 28.03.2015, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Законом України № 1798-VIII від 21.12.2016 «Про Вищу раду правосуддя» були внесені зміни в Закон України «Про судоустрій і статус суддів», зокрема, п.34 доповнено абзацом 4 такого змісту: «Судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання)».

Пунктом 25 Розділ XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII визначено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Пунктом 3-1 постанови Кабінету Міністрів України № 865 від 03.09.2005 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» встановлено, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, зокрема, календарний період проходження строкової військової служби.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу», час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

При цьому, стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання є єдиним, обраховується та встановлюється (з'ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.

Не включення до відповідного стажу роботи на посаді судді, зокрема, періоду проходження військової служби і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді є неправомірним та таким, що суперечить чинному законодавству у спірних правовідносинах.

В листі ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області від 27.09.2017 №27/К-4 зазначено, що загальний страховий стаж позивача складає 38 років 3 місяці 27 днів, з якого 23 роки 11 місяців 29 днів складає стаж судді (з 06.10.1992 по 03.10.2016).

З 17.05.1978 по 20.06.1980 позивач проходив військову службу в Збройних силах СРСР, що підтверджується трудовою книжкою та військовим квитком НК №4157382.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач неправомірно не зарахував до стажу період проходження військової служби в Збройних силах СРСР, а тому позивач має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90 % від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.06.2014 №4-рп/2016 зазначив, що гарантії незалежності суддів не можуть бути звужені чи скасовані під час прийняття нових законів і внесення змін до чинних та вказав, що при визначенні довічного грошового утримання судді у відставці застосуванню підлягає частина третя статті 141 Закону № 2453-VІ, у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, а саме: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 % заробітної плати судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання».

Враховуючи вищенаведене, стаж роботи позивача на посаді судді, до якого, зокрема, з урахуванням вимог чинного законодавства, зараховується календарний період проходження строкової військової служби, в свою чергу, дає йому право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90 відсотків від суддівської винагороди (грошового утримання) судді, який працює на відповідній посаді без обмеження граничного розміру та проведення відповідних виплат, з урахуванням раніше виплачених сум грошового утримання.

Аналогічна правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 №К/9901/3222/17.

Також згідно з ч.4 ст.43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992р. №2862-ХІІ, який діяв на день набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010р., судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді.

Пунктом 11 Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції, чинній до 28 березня 2015 року) передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

До стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

За змістом абз.2 п.3-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», доповненим згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 11.06.2008 №545, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Отже, законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів», було передбачено право судді на зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, календарного періоду проходження строкової військової служби, а також часу роботи на посадах прокурорів і слідчих.

Статтями 58 та 64 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи; конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Враховуючи зазначене вище, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про зарахування половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі, проходження військової служби в Збройних силах СРСР та періоду роботи на посаді слідчого прокуратури з 01.10.1985 по 05.10.1992.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про не дотримання позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом визначеним ст.99 КАС України (в редакції що діяла на момент прийняття оскаржуваної постанови), з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч.2 ст.99 КАС України (в редакції що діяла на момент прийняття оскаржуваної постанови) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.100 КАС України (в редакції що діяла на момент прийняття оскаржуваної постанови) адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Для визначення початку перебігу строку для звернення до адміністративного суду необхідно встановити, коли особа дізналась, або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Довічне грошове утримання судді у відставці є щомісячним періодичним платежем, а отже не отримавши чи отримавши суму такого утримання у меншому розмірі за певний місяць, особа повинна була дізнаватись про порушення її права на його отримання. Тому посилання суду на відповідь відповідача в листі від 27.09.2017 є необґрунтованим.

Довічне грошове утримання позивачу виплачувалось у меншому розмірі починаючи з 04.10.2016, проте, позовну заяву подано до суду першої інстанції лише 29.09.2017 (а.с. 2).

Таким чином, суд першої інстанції надав належну оцінку обставинам щодо строку звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом в частині позовних вимог за період з 04.10.2016 по 15.05.2017 та залишив їх без розгляду на підставі п.9 ч.1 ст.155 КАС України, що сторонами в апеляційному порядку не оскаржується.

На підставі зазначеного вище суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо часткового задоволення позовних вимог, а саме, що стаж роботи позивача на посаді судді, до якого з урахуванням вимог чинного законодавства, зараховується календарний період проходження строкової військової служби, дає йому право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90 відсотків від суддівської винагороди (грошового утримання) судді, та перерахунку позивачу призначеного основного щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням строку звернення до суду, з 16.05.2017.

Оскільки доводи апеляційної скарги відповідача не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області залишити без задоволення, а постанову Красилівського районного суду Хмельницької області від 16 листопада 2017 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5