Справа № 806/930/18
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2018-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2018 року м.Житомир справа № 806/930/18

категорія 6.2.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Черняхович І.Е.,

секретар судового засідання Недашківська Н. В.,

за участю: представника відповідача Петренко О. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов"язання надати дозвіл на розробку проекту землеустрою,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_2 з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 16 січня 2018 року, якими учаснику антитерористичної операції ОСОБА_2 було відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 га у власність для ведення особистого селянського господарства на території Іванівської сільської ради Житомирського району;

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області надати учаснику антитерористичної операції ОСОБА_2 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 га у власність для ведення особистого селянського господарства на території Іванівської сільської ради Житомирського району.

В обґрунтування позову зазначає, що відмова у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою з посиланням на Закон України "Про охорону земель" та сформований перелік земельних ділянок із зазначенням площі, які можуть бути передані в межах норм безоплатної приватизації, є протиправним та таким, що порушує його права.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 20.03.2018 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі.

10 квітня 2018 року до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач просить відмовити в задоволені позову .

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення позивача та заперечення представників відповідача, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.

ОСОБА_2 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 га у власність для ведення особистого селянського господарства на території Іванівської сільської ради Житомирського району. Проте, листом Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 26.06.2017 № Г-7944/0-7178/6-17, його було повідомлено, що додані до його клопотання графічні матеріали не містять у собі вказаної інформації у достатньому обсязі, що робить неможливим визначити відповідність місця витребуваної земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до нормативно-правових актів та іншій містобудівній і землевпорядній документації.(а.с.40)

Вважаючи такі дії відповідача не правомірними, позивач звернувся до суду.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 28.11.2017 у справі № 806/3043/17 дії Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області щодо надання відповіді №Г-7944/0-7178/6-17 від 26.06.2017 протиправними та зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства на території Іванівської сільської ради Житомирського району.(а.с14-16)

На виконання постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 28.11.2017 у справі № 806/3043/17 Головне Управління Держгеокадастру у Житомирській області повторно розглянуло заяву позивача та листом № Г-7944/0-35/0/22-18 від 16.01.2018 повідомило позивача, що спеціальним законодавчим актом України - Законом України «Про охорону земель» визначено правові, економічні та соціальні основи охорони земель з метою забезпечення їх раціонального використання, відтворення та підвищення родючості ґрунтів, інших корисних властивостей землі, збереження екологічних функцій ґрунтового покриву та охорони довкілля. Таким чином, з метою раціонального використання земельних ділянок, Головним управлінням сформовано перелік земельних ділянок із зазначенням площі, які можуть бути передані в межах норм безоплатної приватизації на території Житомирської області. Інформація про перелік земельних ділянок оприлюднена на офіційному веб-сайті Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області: http://zhvtomYrska.land.gov.ua. Враховуючи те, що дана земельна ділянка відсутня у вищевказаному переліку, Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області відмовило позивачу в задоволенні його клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 га у власність для ведення особистого селянського господарства на території Іванівської сільської ради Житомирського району.(а.с.17)

Вважаючи таку відмову необґрунтованою, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

У відповідності до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підстави набуття права на землю із земель державної та комунальної власності наведені у статті 116 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Земельний кодекс України), зокрема частиною першою цієї статті визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Відповідно до частини 6 статті 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Абзацом першим частини сьомої вказаної статті Земельного кодексу України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Із системного аналізу наведених правових норм вбачається, що виключною підставою для відмови у видачі дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки являється невідповідність місця розташування земельної ділянки законам та іншим нормативним актам.

Встановлено, що Головне управлінням Держгеокадастру у Житомирській області у відмові у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність зазначає, що вказана земельна ділянка відсутня у переліку земельних ділянок, які можуть бути передані в межах норм безоплатної приватизації на території Житомирської області, який опубліковано на офіційному веб-сайті Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області.

Проте, за приписами ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, підставою відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відтак, законодавцем передбачено вичерпні підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а саме: невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

В обґрунтування правомірності відмови ОСОБА_2 в наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою для відведення площею 2,0 га у власність для ведення особистого селянського господарства на території Іванівської сільської ради Житомирського району, відповідач зазначає, що відповідно до довідки, станом на 04.04.2018, Міськрайонне управління у Житомирському районі та м. Житомирі надало інформацію стосовно земельної ділянки площею 2.0 га, на виготовлення проекту землеустрою якої позивач просить дозвіл, у якій пунктами 4, 5 зазначено:

- категорія земель за рахунок яких надається земельна ділянка та форма власності: землі сільськогосподарського призначення: приватна, державна;

- правовий статус земельної ділянки: землі реформованого ВАТ "Промінь", землі запасу.

Однак такі доводи відповідача суд не приймає до уваги з огляду на наступне.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зазначеною у листі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області № Г-7944/0-35/0/22-18 від 16.01.2018 підставою для відмови ОСОБА_2 в наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою є відсутність земельної ділянки в переліку земельних ділянок, які можуть бути передані в межах норм безоплатної приватизації на території Житомирської області, інформація про перелік яких оприлюднена на офіційному веб-сайті Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області: http://zhvtomYrska.land.gov.ua. А тому зазначаючи у відзиві на позовну заяву, про довідку Міськрайонного управління у Житомирському районі та м. Житомирі від 04.04.2018 як на підставу ненадання дозволу на виготовлення проекту землеустрою, відповідач фактично посилається на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області № Г-7944/0-35/0/22-18 від 16.01.2018.

Щодо позовних вимог про зобов'язання відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою слід зазначити наступне.

Статтею 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенство права. Принцип верховенства права сформувався як інструмент протидії свавіллю держави, що виявляється в діях її органів як у цілому, так і окремих із них. Верховенство права - це розуміння того, що верховна влада, держава та її посадові особи мають обмежуватися законом.

Обмеження дискреційної влади як складова верховенства права і правової держави вимагає, насамперед, щоб діяльність як держави загалом, так і її органів, включаючи законодавчий, підпорядковувалася утвердженню і забезпеченню прав і свобод людини.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 6 вересня 1978 року у справі "Класс та інші проти Німеччини", "із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури".

Засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Так, при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме, запобігання порушенню або припиненню порушення з боку суб'єкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права без його практичного застосування.

Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту.

Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача, що вимога про зобов'язання надати дозвіл на розробку проекту землеустрою є втручанням в дискреційні повноваження Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області визначені відповідними законами України та зазначає наступне.

Саме по собі судове рішення про визнання протиправними дій щодо відмови у наданні дозволу не відновлює порушеного права позивача на прийняття відповідачем вмотивованого рішення щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

Варто вказати, що Верховний Суд України у своїй постанові від 16.09.2015 по справі №21-1465а15 зазначив, що у випадку задоволення позову, рішення суду має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії, чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду.

Застосовуючи механізм захисту права та його відновлення, порушеного суб'єктом владних повноважень, суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача надати позивачу дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га, що знаходиться на території Іванівської сільської ради Житомирського району, оскільки будь-яких перешкод для надання позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою, крім тих, які вже розглянуті судом, відповідачем не зазначено та судом не встановлено.

Покладення такого обов'язку на відповідача не є перебиранням функції іншого суб'єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб'єкта та зобов'язанням його приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу, з огляду на обов'язковість ефективного механізму захисту порушеного права.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області, відмовляючи ОСОБА_2 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою для відведення площею 2,0 га у власність для ведення особистого селянського господарства на території Іванівської сільської ради Житомирського району, діяло не у межах і не у спосіб, визначений Земельним кодексом України, а тому позовні вимоги ОСОБА_2 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 242-246, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області (вул. Довженка, 45, м. Житомир, 10002, код ЄРПОУ 39765513) в наданні ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, 10031; РНОКПП НОМЕР_1) щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 гектарів у власність для ведення особистого селянського господарства на території Іванівської сільської ради Житомирського району.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області (вул.Довженка, 45, м. Житомир, 10002, код ЄРПОУ 39765513) надати ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, 10031; РНОКПП НОМЕР_1) дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 гектарів у власність для ведення особистого селянського господарства на території Іванівської сільської ради Житомирського району.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.Е.Черняхович

Повне судове рішення складене 13 квітня 2018 року