Справа № 825/1707/16
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2018-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

11 квітня 2018 року

Київ

справа №825/1707/16

адміністративне провадження №К/9901/6672/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Білоуса О.В.,

суддів - Бевзенка В.М., Желтобрюх І.Л.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2016 року (головуючий суддя Падій В.В.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 8 грудня 2016 року (головуючий суддя Беспалов О.О., судді - Грибан І.О., Сорочко Є.О.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, тимчасово виконуючого обов'язки начальника Головного управління Національної поліції в Чернігівській області Альохіна Едуарда Володимировича, Атестаційної комісії № 13 Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправними та скасування рішення і наказу, поновлення на роботі, та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

У С Т А Н О В И В:

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (далі - ГУ НП в Чернігівській області), тимчасово виконуючого обов'язки начальника ГУ НП в Чернігівській області Альохіна Е.В., Атестаційної комісії № 13 Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (далі - Атестаційна комісія № 13 ГУ НП в Чернігівській області), в якому просив: визнати протиправними та скасувати рішення Атестаційної комісії № 13 ГУ НП в Чернігівській області, оформлене протоколом ОП № 15.00026158.0057638 від 23 серпня 2016 року та наказ ГУ НП в Чернігівській області від 2 вересня 2016 року № 171 о/с про звільнення його зі служби в поліції за пунктом 5 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через службову невідповідність); поновити позивача на посаді оперуповноваженого (карного розшуку) Городнянського відділення поліції Менського відділу поліції ГУ НП в Чернігівській області; стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 8 грудня 2016 року, позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Атестаційної комісії № 13 ГУ НП в Чернігівській області, оформлене протоколом від 23 серпня 2016 року ОП № 15.00026158.0057638 щодо визнання ОСОБА_2 таким, що не відповідає займаній посаді, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність. Визнано протиправним та скасовано наказ ГУ НП в Чернігівській області від 2 вересня 2016 року № 171 о/с «По особовому складу» в частині звільнення зі служби в поліції за пунктом 5 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через службову невідповідність) старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 з посади оперуповноваженого (карного розшуку) Городнянського відділення поліції Менського відділу поліції ГУ НП в Чернігівській області. Поновлено позивача на посаді оперуповноваженого (карного розшуку) Городнянського відділення поліції Менського відділу поліції ГУ НП в Чернігівській області з 7 вересня 2016 року. Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_2 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 7 вересня 2016 року по 26 жовтня 2016 року у розмірі 8011 грн.

Не погодившись з ухваленими у справі судовими рішеннями першої та апеляційної інстанцій, ГУ НП в Чернігівській області звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просило рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20 лютого 2017 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

ОСОБА_2 скористався своїм правом та надіслав до суду заперечення на касаційну скаргу, в яких зазначив, що рішення судів попередніх інстанцій прийняті з дотриманням норм матеріального та процесуального права, посилаючись на встановлені обставини та висновки оскаржуваних судових рішень.

Вказану справу згідно з Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 січня 2018 року передано для розгляду касаційної скарги колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Білоуса О.В. (суддя-доповідач), Бевзенка В.М., Желтобрюх І.Л.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні касаційної скарги.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження ними служби в Національній поліції України регулюються нормами Закону України від 2 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII), пунктами 8, 9, 12 розділу XI якого передбачено, що з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Працівникам міліції, які у визначеному цим Законом порядку прийняті на службу до поліції, наказами про призначення на відповідні посади одночасно присвоюються відповідні спеціальні звання поліції.

Як встановлено судами, ОСОБА_2 проходив службу в органах внутрішніх справ України з жовтня 2009 року на різних посадах, що підтверджується змістом послужного списку.

7 листопада 2015 року відповідно до наказу ГУ НП в Чернігівській області від 7 листопада 2015 року № 3 о/с позивача було призначено на посаду оперуповноваженого (карного розшуку) Городнянського відділення поліції Менського відділу поліції ГУ НП в Чернігівській області з присвоєнням в порядку переатестування спеціального звання старший лейтенант поліції.

12 лютого 2016 року ГУ НП в Чернігівській області видано наказ № 170 «Про організацію проведення атестування особового складу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області», яким визначено провести атестування поліцейських та підпорядкованих підрозділів атестаційними комісіями ГУ НП України в Чернігівській області.

Наказом ГУ НП в Чернігівській області від 14 липня 2016 року № 823 створено та затверджено персональні склади атестаційних комісій ГУ НП України в Чернігівській області, а також зазначено, що комісії у своїй діяльності повинні керуватися Інструкцією про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17 листопада 2015 року № 1465 (далі - Інструкція).

23 серпня 2016 року за результатами розгляду матеріалів, проведеної співбесіди Атестаційна комісія № 13 ГУ НП в Чернігівській області прийняла рішення, що ОСОБА_2 займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби через службову невідповідність (протокол ОП № 15.00026158.0057638 від 23 серпня 2016 року).

Наказом ГУ НП в Чернігівській області від 2 вересня 2016 року № 171 о/с старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 звільнено із займаної посади оперуповноваженого (карного розшуку) Городнянського відділення поліції Менського відділу поліції ГУ НП в Чернігівській області на підставі пункту 5 частини першої статті 77 Закону України «Про національну поліцію» (через службову невідповідність).

Підстава: атестаційний лист з висновками атестаційної комісії від 23 серпня 2016 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з наступних мотивів з чим погоджується колегія суддів касаційної інстанції, враховуючи наступне.

Інститут атестування поліцейських передбачено Законом № 580-VIII відповідно до частини першої статті 57 якого, атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри.

Відповідно до частини другої статті 57 Закону № 580-VIII атестування поліцейських проводиться: 1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; 2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; 3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Наведений перелік підстав є вичерпним і розширенню не підлягає, а тому аналіз положень наведеної норми Закону дає підстави для висновку, що атестуванню підлягають лише ті поліцейські, які претендують на вищу посаду або щодо яких вирішується питання про переведення на нижчу посаду, або щодо яких вирішується питання щодо звільнення через службову невідповідність, а тому відповідно до списку поліцейських, які підлягають атестуванню (складається на підставі підпункту 2 пункту 1 розділу ІV Інструкції) слід включати лише тих поліцейських, відносно яких наявні підстави для проведення атестування, що передбачені частиною другою.

Тобто, кожна із зазначених у частині другій статті 57 Закону № 580-VIII підстав проведення атестування повинна бути пов'язана з певними передумовами, зокрема, атестування яке призначається для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність повинне бути зумовлене існуванням реальних підстав до звільнення, як то неналежне виконання службових обов'язків, порушення установленого чинним законодавством порядку і правил несення служби тощо.

Як встановлено судами, атестацію позивача проведено в порядку атестації усіх поліцейських Національної поліції України з метою оцінки їх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри, що, на думку відповідачів, не суперечить приписам частини першої статті 57 Закону № 580-VIII.

Разом з тим, приписи частини першої статті 57 вказаного Закону не є самостійною підставою проведення атестування, оскільки цю норму слід застосовувати у системному взаємозв'язку з нормами частини другої статті 57 Закону № 580-VIII, в якій наведений вичерпний перелік підстав для проведення атестування, за відсутності яких проведення атестації є неправомірним.

Крім того, пунктом 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580-VIII передбачено, що працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів. Вказані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Вирішуючи спір, суди встановили, що наказ, яким було призначено позивача на посаду оперуповноваженого (карного розшуку) Городнянського відділення поліції Менського відділу поліції ГУ НП в Чернігівській області в порядку переатестування, з присвоєнням спеціального звання «старший лейтенант поліції», не містить жодних застережень про тимчасовість призначення позивача на посаду, а тому питання про відповідність позивача вимогам до поліцейських було вирішено ще у листопаді 2015 року, у момент видання наказу про прийняття його на службу.

Враховуючи те, що нормами пункту 9 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580-VIII не передбачено можливості переатестації колишніх працівників міліції на предмет відповідності посаді, на яку їх вже призначено для подальшого проходження служби в органах поліції, суди дійшли висновку, що атестування ОСОБА_2 проведено неправомірно та за відсутності визначених законом підстав.

Крім того, метою проведення атестації (для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність) є вирішення питання про можливість у той чи інший спосіб залишення особи на службі і, як крайній захід, пропозиція щодо звільнення зі служби через службову невідповідність виходячи з професійних, моральних і особистих якостей.

Відповідно до пункту 16 розділу IV Інструкції атестаційні комісії при прийнятті рішень стосовно поліцейського повинні враховувати такі критерії: 1) повноту виконання функціональних обов'язків (посадових інструкцій); 2) показники службової діяльності; 3) рівень теоретичних знань та професійних якостей; 4) оцінки з професійної і фізичної підготовки; 5) наявність заохочень; 6) наявність дисциплінарних стягнень; 7) результати тестування; 8) результати тестування на поліграфі (у разі проходження).

Разом з тим, аналізуючи надані документи та перевіряючи обставини справи, суди встановили, що відповідач не довів, що під час прийняття рішення про невідповідність позивача займаній посаді, атестаційною комісією враховувались обов'язкові критерії згідно з пунктом 16 розділу IV Інструкції, і, що за сукупністю оцінки усіх критеріїв позивач виявив себе як некваліфікований працівник, зокрема щодо низьких показників хоча б одного із встановлених критеріїв.

За таких обставин, суди дійшли висновку, що атестаційна комісія, в порушення вимог статті 57 Закону № 580-VIII та пункту 16 розділу IV Інструкції не проводила глибокого і всебічного вивчення документів особової справи позивача, не аналізувала в сукупності повноту виконання позивачем функціональних обов'язків (посадових інструкцій), показників його службової діяльності, рівня теоретичних знань та професійних якостей, не враховувала наявність заохочень та дисциплінарних стягнень тощо, а тому таке рішення та наказ про звільнення підлягають скасуванню, а позов задоволенню.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній з 15 грудня 2017 року) передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

ГУ НП в Чернігівській області не доведено правомірність прийняття оскаржуваного наказу від 2 вересня 2016 року № 171 о/с про звільнення ОСОБА_2 з посади оперуповноваженого (карного розшуку) Городнянського відділення поліції Менського відділу поліції ГУ НП в Чернігівській області.

Враховуючи зазначені обставини суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку щодо обґрунтованості позовних вимог ОСОБА_2 про скасування зазначеного наказу та поновлення на посаді оперуповноваженого (карного розшуку) Городнянського відділення поліції Менського відділу поліції ГУ НП в Чернігівській області.

В касаційній скарзі відповідач посилається, що під час розгляду справи судами попередніх інстанцій не взято до уваги, що позивачем пропущено строк звернення до суду передбачений частиною третьою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній до 15 грудня 2017 року) щодо оскарження рішення Атестаційної комісії № 13 ГУ НП в Чернігівській області, оформленого протоколом ОП № 15.00026158.0057638 від 23 серпня 2016 року. ГУ НП в Чернігівській області вказує, що з оскаржуваним рішенням позивача ознайомлено 23 серпня 2016 року, а до суду позов подано 30 вересня 2016 року, отже позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення Атестаційної комісії № 13 ГУ НП в Чернігівській області необхідно було залишити без розгляду.

Проте, колегія суддів вказані посилання відповідача вважає безпідставними та погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду в цій частині, оскільки з матеріалів справи вбачається, що з результатами його атестування (висновком атестаційної комісії від 23 серпня 2016 року) позивача ознайомлено лише 23 вересня 2016 року про що свідчить його підпис.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що постанова Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2016 року та ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 8 грудня 2016 року ґрунтуються на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким дана належна юридична оцінка, правильно застосовані норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та не допущено порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Усі доводи та їх обґрунтування викладені в касаційній скарзі не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, тому підстави для скасування ухвалених судових рішень та задоволення касаційної скарги відсутні.

Відповідно до частини третьої статті 343 КАС України (в редакції чинній з 15 грудня 2017 року) суд касаційної інстанції, здійснивши попередній розгляд справи, залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області залишити без задоволення, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 8 грудня 2016 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.В.Білоус

Судді В.М.Бевзенко

І.Л.Желтобрюх