Справа № 800/437/17
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2018-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

11.04.2018 Київ А/9901/31/18 800/437/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючої судді - Желтобрюх І. Л.,

суддів: Бевзенка В.М., Білоуса О.В.,

за участі:

секретарів судового засідання: Корецького І.О., Глущенко Т.М.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Склярук Ю.В.,

представника Вищої кваліфікаційної комісії суддів України - Карлаша Д.О.,

представника Адміністрації Президента України - Мишковець О.В., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції заяву ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 8 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя (далі - ВРП), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Вища кваліфікаційна комісія суддів України (далі - ВККС), Президент України, суддя Вищого адміністративного суду України ОСОБА_6, голова Верховного Суду України Романюк Ярослав Михайлович, про визнання протиправним та скасування рішення ВРП «Про внесення подання Президентові України про призначення ОСОБА_6 на посаду судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду» від 29 вересня 2017 року № 3016/0/15-17,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Вищого адміністративного суду України як суду першої інстанції з позовом до ВРП, у якому просив визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 29 вересня 2017 року № 3016/0/15-17 «Про внесення подання Президентові України про призначення ОСОБА_6 на посаду судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду».

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 8 листопада 2017 року відмовив у відкритті провадження у цій справі, оскільки останню не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства. Таке рішення Суд мотивував відсутністю підстав для відкриття провадження у цій справі, оскільки адміністративна процесуальна дієздатність позивача у відносинах, що виникають у зв'язку з призначенням на посаду судді, зокрема, на стадії вирішення ВРП питання щодо внесення Президентові України подання про призначення на посаду судді, обмежена нормами законодавчих актів, так само, як і обмежено коло рішень ВРП з питань призначення на посаду судді, які можуть бути оскаржені.

Не погодившись із такою ухвалою Вищого адміністративного суду України, ОСОБА_1 24 листопада 2017 року подав заяву про її перегляд Верховним Судом України з підстави, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), а саме - порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення Вищим адміністративним судом України незаконного судового рішення з питань, передбачених статтею 171-1 зазначеного Кодексу.

15 грудня 2017 року набрали чинності зміни до КАС, внесені Законом України від 3 жовтня 2017 № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів (Розділи 1-3)» (далі - Закон № 2147-VIII).

За приписами частини третьої статті 3 КАС провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 1 частини першої Розділу VІІ «Перехідні положення» КАС (у редакції Закону 2147-VIII) заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України в адміністративних справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку колегією у складі трьох або більшої непарної кількості суддів за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви розглядаються без повідомлення та виклику учасників справи, за винятком випадку, коли суд з огляду на обставини справи ухвалить рішення про інше.

Отже, розгляд Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду заяв про перегляд Верховним Судом України судових рішень здійснюються за правилами КАС, які були чинними до 15 грудня 2017 року, тобто до внесення Законом № 2147-VIII змін до цього Кодексу.

У заяві про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 237 КАС, ОСОБА_1 просить ухвалу Вищого адміністративного суду України від 8 листопада 2017 скасувати, а справу повернути до суду першої інстанції для прийняття рішення про відкриття провадження у справі.

В обґрунтування заяви про перегляд судового рішення ОСОБА_1 посилається на те, що Вищий адміністративний суд України, відмовляючи у відкритті провадження у справі, позбавив його доступу до правосуддя та не дав можливості довести у чому полягає суть порушеного права.

Заперечень на заяву про перегляд судового рішення від ВРП та третіх осіб до Касаційного адміністративного суду не находило.

Колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, заслухавши пояснення позивача, представників, а саме ВРП, ВККС та Адміністрації Президента України, перевіривши наведені у заяві доводи, дійшла висновку, що заява про перегляд судового рішення Вищого адміністративного суду України не підлягає задоволенню з таких підстав.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою статті 2 КАС є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Статтею 6 цього Кодексу встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушено її права, свободи або інтереси.

Особливості провадження у справах щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності, зокрема, Вищої ради правосуддя передбачені статтею 171-1 КАС. Встановлені цією статтею правила поширюються на розгляд адміністративних справ щодо: 1) законності (крім конституційності) постанов Верховної Ради України, указів і розпоряджень Президента України; 2) актів Вищої ради правосуддя; 3) дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя; 4) рішень, дій чи бездіяльності Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів (частина перша наведеної статті КАС).

За статтею 171-1 КАС оскарженню підлягають правові акти перелічених у цій статті органів як індивідуально-правового, так і нормативно-правового характеру.

Відповідно до частини другої статті 171 КАС право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб'єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

Отже, процесуальний закон вимагає, щоб у позовній заяві про оскарження нормативно-правового акта позивач, з-поміж іншого, обґрунтував свою належність до суб'єктів правовідносин, у яких застосовується або буде застосовано цей акт. Таке ж правило має застосовуватись і до оскарження правових актів індивідуальної дії.

Звертаючись до суду з позовом щодо законності правового акта суб'єкта владних повноважень індивідуального характеру, особа, яка його подала, також має пояснити які правові наслідки безпосередньо для неї породжує оскаржене рішення суб'єкта владних повноважень.

Так, частиною другою статті 36 Закону України від 21 грудня 2016 року № 1798-VIII «Про Вищу раду правосуддя» (далі - Закон № 1798-VІІІ) передбачено, що ВРП ухвалює рішення щодо внесення Президентові України подання про призначення судді на посаду за результатами розгляду рекомендації ВККС, до якої обов'язково додається особова справа (досьє) кандидата на посаду судді.

Рішення щодо кандидата на посаду судді ухвалюється на засіданні ВРП (частина перша статті 37 Закону № 1798-VІІІ).

При цьому, ВРП може ухвалити рішення про відмову у внесенні Президентові України подання про призначення судді на посаду відповідно до пункту 1 частини дев'ятнадцятої статті 79 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» тільки на підставі обґрунтованих відомостей, які були отримані ВРП в передбаченому законом порядку, якщо: такі відомості не були предметом розгляду ВККС; ВККС не дала належної оцінки таким відомостям в межах процедури кваліфікаційного оцінювання щодо відповідного кандидата (абзац 2 частини четвертої статті 37 Закону № 1798-VІІІ).

Частиною першою статті 38 цього ж Закону встановлено, що рішення ВРП про відмову у внесенні Президентові України подання про призначення судді на посаду може бути оскаржене та скасоване виключно з підстав, визначених Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Згідно з частиною другою статті 35 Закону 1798-VІІІ порядок та підстави оскарження рішення ВРП визначаються законом. Підстави оскарження окремих рішень ВРП визначаються цим Законом.

Отже, право на оскарження рішень (актів індивідуальної дії) ВРП щодо формування суддівського корпусу мають лише особи, яких ці акти (рішення) стосуються, і законність таких актів може бути предметом розгляду адміністративного суду на відповідність їх законам України. Втім, захисту у порядку адміністративного судочинства підлягають порушені права особи у публічно-правових відносинах, у яких відповідач реалізовує владні управлінські функції стосовно заявника.

Рішення ВРП від 29 вересня 2017 року № 3016/0/15-17 «Про внесення подання Президентові України про призначення ОСОБА_6 на посаду судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду», судячи з його змісту, є актом індивідуальної дії, який породжує права та обов'язки тільки для того суб'єкта, якому його адресовано.

Відсутність у будь-кого, зокрема й у позивача, прав та/або обов'язків у зв'язку з виданням оскарженого Рішення ВРП не породжує у такої особи і права на захист, тобто права на звернення із цим адміністративним позовом.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується із висновком Вищого адміністративного суду України про відсутність підстав для відкриття провадження у справі, оскільки адміністративна процесуальна дієздатність позивача у відносинах, що виникають у зв'язку з призначенням на посаду судді, зокрема, на стадії вирішення ВРП питання щодо внесення Президентові України подання про призначення на посаду судді, обмежена нормами законодавчих актів, так само, як і обмежено коло рішень ВРП з питань призначення на посаду судді, які можуть бути оскаржені.

Щодо посилань позивача про недотримання Вищим адміністративним судом України приписів частини шостої статті 109 КАС, а саме, що у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 109 КАС, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною третьою статті 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. Водночас, ОСОБА_1 не є суб'єктом спірних правовідносин у розумінні зазначених норм законодавства, тобто між ним та ВРП відсутній будь-який спір, який належить до юрисдикції судів. З матеріалів позовної заяви вбачається, що ВРП не вчиняла жодних дій, не допускала фактів бездіяльності, які б створювали для позивача права та обов'язки і породжували для нього право на захист, і, відповідно, право на звернення до суду з таким позовом.

Колегія суддів Касаційного адміністративного суду вважає, що ухвала Вищого адміністративного суду України від 8 листопада 2017 року прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення слід відмовити.

Керуючись пунктом 1 частини першої Розділу VІІ «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (зі змінами, внесеними Закон № 2147-VIII), статтями 241, 242, 244 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній до внесення змін Законом № 2147-VIII), Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України 8 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Вища кваліфікаційна комісія суддів України, Президент України, суддя Вищого адміністративного суду України ОСОБА_6, голова Верховного Суду України Романюк Ярослав Михайлович, про визнання протиправним та скасування рішення Вищої ради правосуддя «Про внесення подання Президентові України про призначення ОСОБА_6 на посаду судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду» від 29 вересня 2017 року № 3016/0/15-17 відмовити.

Постанова є остаточною та не оскаржується.

Головуюча суддя: І.Л. Желтобрюх

Судді: В.М. Бевзенко

О.В. Білоус

Повний текст постанови виготовлено 16 квітня 2018 року.