Справа № 642/5869/17
Суддя: Пашнєв В. Г.
Дата ухвалення: 2018-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 642/5869/17
Провадження № 2а/642/55/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2018 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі :

головуючого судді Пашнєва В.Г.,

за участю секретаря Самотой М.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу адміністративного судочинства за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради, Адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради про визнання дій та бездіяльності протиправним та зобовязання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення в адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради та Адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради, в якому просила суд визнати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради, яка полягає у неприйнятті у встановлений чинним законодавством строк рішення за заявою ОСОБА_1 про призначення адресної допомоги від 14.12.2016 р., визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради, які полягають у призупиненні розгляду заяви ОСОБА_1 від 14.12.2016 року на виконання завдання Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації від 13 березня 2017 року, скасувати рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, утвореною Адміністрацією Холодногірського району Харківської міської ради, про відмову у призначенні ОСОБА_1 адресної допомоги по заяві від 14.12.2016 року, зобовязати Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради призначити та забезпечити виплати ОСОБА_1 щомісячної грошової допомоги як внутрішньо переміщеній особі за її заявою від 14.12.2016 року та зобовязати Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради подати у місячний строк звіт про виконання постанови суду відповідно до статті 267 КАС України.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з 21.11.2014 року вона перебуває на обліку УПСЗН адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради як внутрішньо переміщена особа, що прибула з м. Краснодон Луганської області, що підтверджується довідкою про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції (довідка ВПО № НОМЕР_1) яка діє безстроково, на підставі ч.1 ст. 4 Закону України „Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб.

14 грудня 2016 року позивачем було подано заяву про призначення адресної допомоги на наступний шестимісячний період. Однак в установлений законом строк суми адресної допомоги на рахунок позивача не надійшли. З цього приводу позивач неодноразово зверталась до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради усно, але відповіді не отримала. В червні 2017 року позивач звернулась з письмовим запитом і 11.07.2017 року отримала відповідь, що розгляд її заяви призупинено Комісією з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, утвореною Адміністрацією Холодногірського району Харківської міської ради, на виконання завдання Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації від 13.03.2017 року. Також відповідь містила додаткове повідомлення про те, що 02.06.2017 року Комісією було прийняте рішення про відмову у призначенні ОСОБА_1 адресної допомоги за заявою від 14.12.2016 року, однак підстави відмови чітко не зазначені. На думку позивача, встановлених законом підстав для відмови їй в призначенні адресної допомоги на наступний шестимісячний період є безпідставними та незаконними.

30.03.2018 року позивач уточнила позовні вимоги, відмовившись від вимог про зобовязання Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради подати у місячний строк звіт про виконання постанови суду відповідно до статті 267 КАС України.

У судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримала з підстав зазначених у позові та просила їх задовольнити.

Представник відповідача УПСЗН адміністрації Холодногірського району ХМР проти задоволення позову заперечував, надав письмові заперечення.

Позиція відповідачів полягала в тому, що в призначенні соціальних виплат по заяві від 14.12.2016 року відмовлено на підставі підпунктів 4 та 5 п. 12 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою КМУ від 01.10.2014 року №505 Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, а саме: отримання інформації від Держприкордонслужби України та виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації.

Представник Адміністрації Холодногірького району Харківської міської ради у судове засідання не зявився, причини неявки суду не відомі.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали заяви, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Відповідно до статті 1 Закону України № 1706-VII від 20.10.2014 року «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Підставами для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи відповідно до ч. 2 ст. 4 вищевказаного Закону є наявність реєстрації місця проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Згідно п.п. 2, 3 ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Судом встановлено, що у зв'язку з проведенням на території Луганської області антитерористичної операції, позивачка з листопада 2015 року переїхала до м. Харкова.

21.11.2014 року Управлінням праці та соціального захисту населення адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради позивачку взято на облік як внутрішньо переміщену особу та на виконання приписів Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» видано відповідну Довідку ВПО № НОМЕР_1 .

Таким чином, із встановлених обставин вбачається, що позивач, як фізична особа, вважає що відповідач УПСЗН Холодногірського району ХМР, як суб'єкт владних повноважень, порушив її право на отримання соціального захисту у вигляді права на отримання щомісячної адресної допомоги, оскільки неправомірно припинив їй таку допомогу. А тому, оспорює вказані дії, та вважає належним способом захисту свого права зобов'язання відповідача відновити їй названу допомогу з моменту припинення та забезпечити її виплату з урахуванням фактично виплачених сум.

Тож для вирішення спору, враховуючи визначені правовідносини, суд застосовує такі норми матеріального права, виходячи при цьому з наступних мотивів:

Положеннями статті 46 Конституції України, громадянам гарантовано право на соціальний захист. А положеннями частини 1 статті 47 Основного Закону України визначено не тільки право кожного на житло, а й те, що держава створює умови за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

При цьому, з огляду на положення пункту 2 частини 1 статті 116 Конституції України, Кабінет Міністрів України є одним з органів державної влади, який вживає заходів щодо забезпечення прав людини і громадянина.

На момент першого звернення позивача до відповідача із заявою про призначення йому щомісячної адресної допомоги на неї, підстави призначення такої допомоги були унормовані "Порядком надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року №505 (надалі за текстом - Порядок № 505).

І пунктом 2 цього Порядку №505 було передбачено, що грошова допомога надається громадянам України, які постійно проживають на території України і переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, або змушені були покинути своє постійне місце проживання в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, і перемістилися в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі (далі - особа, яка переміщується), а також стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, структурних підрозділах з питань соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням та виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Разом з цим, з огляду на інші положення пункту 2, така допомога могла бути призначена і на кожний наступний шестимісячний строк, у випадку подання особою до уповноваженого органу заяви, в якій повідомляється про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також пред'явлення довідки про взяття на облік як особи, які переміщуються, строк дії яких продовжено на наступний період.

Відповідно до п. 12 Постанови КМУ № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово- комунальних послуг» встановлено перелік вичерпний перелік підстав для припинення виплати грошової допомоги, а саме:

1.подання уповноваженим представником сім'ї заяви про припинення виплати грошової допомоги;

2.надання інформації державної служби зайнятості про те, що працездатні члени сім'ї протягом двох місяців не працевлаштувалися за сприянням державної служби зайнятості або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють;

3.зняття з обліку внутрішньо переміщеної особи;

4.виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 неодноразово протягом 2016-2017 років зверталася до УПСЗН Холоднгірського району ХМР щодо виплати щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Відповідно до п. 11 Порядку особа, якій призначено грошову допомогу, зобов'язана повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин.

Відповідно до п. 12 Порядку виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги.

Відповідач в своєму запереченні посилається на той факт, що позивачу було відмовлено у призначення грошової допомоги на підставі того, що чоловік позивача ОСОБА_2 був відсутній на території України періоди, більш ніж 60 календарних днів, що на думку відповідача УПСЗН Холоднгірського району ХМР свідчить про повернення ОСОБА_2 на проживання до місця постійного прожівання, при цьому позивачем ці дані не були подані до УПСЗН Холодногірсього району м.Харкова.

Але суд не може погодитись із такими висновками.

Згідно інформації наданої Державною прикордонною службою України ОСОБА_2 був відсутній на підконтрольній Україні території з 18.11.2015 року по 22.04.2016 року та в період з 23.11.2016 року по 08.03.2017 року. При цьому, з дати повернення на підконтрольну територію (22.04.2016 р.) і до наступного з неї від'їзду (23.11.2016 р.) ОСОБА_2 проживав у Холодногірському районі за місцем реєстрації як ВПО - АДРЕСА_1. Цей період значно перевищує період відсутності та складає 7 календарних місяців.

Статтею 2 Закону «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» визначено, що Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

Крім того, Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» № 8 від 13.06.2007 року, зазначено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України, не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно- правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод. Суди при визначенні юридичної сили законів та інших нормативно-правових актів щодо їх діяльності повинні керуватися Конституцією України як актом прямої дії.

Крім того, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя № 9 від 01.11.1996р., виходячи із зазначеного у ст. 8 Конституції в Україні принципу верховенства права, конституційні права та свободи людини і громадянина є безпосередньо діючими. Вони визначають цілі і зміст законів та інших нормативно-правових актів, зміст і спрямованість діяльності органів законодавчої та виконавчої влади, органів місцевого самоврядування і забезпечуються захистом правосуддя. При цьому судова діяльність має бути спрямована на захист цих прав і свобод від будь-яких посягань шляхом забезпечення своєчасного та якісного розгляду конкретних справ.

Цією Постановою встановлено, що судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і Закону. Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить Законові, суд зобов'язаний застосувати Закон, який регулює ці правовідносини.

Відповідно до ст.64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Тому, коли ОСОБА_1 зверталася до відповідача із заявою про призначення допомоги на наступний шестимісячний період, а положення пункту 3 Порядку №505 продовжували діяти у вказаній редакції, вона, цілком виправдано і справедливо, розраховувала на її призначення.

Однак 26.05.2017 року комісією з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, утвореною Адміністрацією Холодногірського району Харківської міської ради, в призначенні соціальних виплат по заяві від 14.12.2016 року відмовлено на підставі підпунктів 4 та 5 п. 12 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою КМУ від 01.10.2014 року №505 Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Таким чином з врахуванням процесуальних особливостей адміністративного судочинства доведення факту неправомірності дій позивача, покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом під час розгляду позову встановлені обставини, які підтверджують позов, та які враховуються судом при винесенні постанови.

Згідно зі ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Відповідно до ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до положень частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом перевірено, що ні положеннями Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», ні положеннями Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ні навіть положеннями "Порядку" №505, не передбачено дії відповідача, на випадок якщо суд визнає неправомірною фактичну відмову у призначенні щомісячної адресної допомоги особі, яка мала на неї право.

У чинному законодавстві, також, відсутні строки, спосіб, порядок вчинення дій для відновлення порушеного права позивача у такому випадку.

Однак, положення пункту 10 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України передбачають, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав людини і громадянина від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав.

Тому, з метою забезпечення ефективного захисту порушеного права позивача на соціальний захист, яке було порушено, уникнення потрапляння позивача в умови правової невизначеності та з метою реального виконання судового рішення, як одного з аспектів права на справедливий суд, слід визнати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради, яка полягає у неприйнятті у встановлений чинним законодавством строк рішення за заявою ОСОБА_1 про призначення адресної допомоги від 14.12.2016 р., визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради, які полягають у призупиненні розгляду заяви ОСОБА_1 від 14.12.2016 року на виконання завдання Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації від 13 березня 2017 року, скасувати рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, утвореною Адміністрацією Холодногірського району Харківської міської ради, про відмову у призначенні ОСОБА_1 адресної допомоги по заяві від 14.12.2016 року, зобовязати Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради призначити та забезпечити виплати ОСОБА_1 щомісячної грошової допомоги як внутрішньо переміщеній особі за її заявою від 14.12.2016 року.

Таким чином, уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 1-4,9,19-20,22,25,31,32,35,72-113,132,139,229,241-246,251,255,292-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради (), яка полягає у неприйнятті у встановлений чинним законодавством строк рішення за заявою ОСОБА_1 про призначення адресної допомоги від 14.12.2016 р.

Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради, які полягають у призупиненні розгляду заяви ОСОБА_1 від 14.12.2016 року на виконання завдання Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації від 13 березня 2017 року.

Скасувати рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, утвореною Адміністрацією Холодногірського району Харківської міської ради, про відмову у призначенні ОСОБА_1 адресної допомоги по заяві від 14.12.2016 року.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради призначити та забезпечити виплати ОСОБА_1 щомісячної грошової допомоги як внутрішньо переміщеній особі за її заявою від 14.12.2016 року.

Рішення може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі скарги в тридцяти денний строк з дня його проголошення.

Суддя В.Г. Пашнєв