Справа № 741/1438/17
Суддя: Карпушова О.В.
Дата ухвалення: 2018-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 741/1438/17 Суддя (судді) першої інстанції: Киреєв Олег Васильович
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Кобаля М.І., секретар судового засідання Харитонова Х.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу Ніжинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України на постанову Носівського районного суду Чернігівської області від 29 листопада 2017 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Ніжинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

06.10.2017 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Ніжинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про зобов'язання провести з 19 квітня 2017 року перерахунок його пенсії в розмірі не нижчому прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що дії відповідача щодо відмови зробити перерахунок пенсії є протиправними, оскільки його розмір є нижчим від прожиткового мінімуму, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» для осіб, які втратили працездатність.

Постановою Носівського районного суду Чернігівської області від 29 листопада 2017 р. позов задоволено: зобов'язано Ніжинське об'єднане управління Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, у розмірі, не нижчому ніж розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, починаючи з 6 квітня 2017 року.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач неправомірно не здійснив перерахунок пенсії позивача та не врахував вимог законодавства, згідно з якими мінімальний розмір пенсії встановлюється із прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просять оскаржувану постанову скасувати як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що відповідач діяв в межах та у спосіб визначений законом.

Сторони в судове засідання не з'явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлялися належним чином.

Справу розглянуто у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що з 12 листопада 2015 року позивач перебуває на обліку в Ніжинському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України та отримує пенсію за віком у розмірі, визначеному відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 265 від 26 березня 2008 року «Про деякі питання пенсійного забезпечення громадян» (в редакції від 1 грудня 2015 року), а саме 949 грн.

19 квітня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Ніжинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок призначеної йому пенсії не нижчому прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб.

З копії розпорядження № 135026 від 21 квітня 2017 року (а.с. 10) вбачається, що перерахунок пенсії ОСОБА_2 не було здійснено, розмір його пенсії з 1 травня 2017 року становить 949 грн.

Вказані обставини підтверджені відповідними доказами і не є спірними.

Відповідно до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 25.01.2012 № 3-рп/2012 надано тлумачення, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

За наявності страхового стажу меншої тривалості, ніж передбачено частиною першою цієї статті, пенсія за віком встановлюється в розмірі, пропорційному наявному страховому стажу, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком.

Мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 01.01.2017 - 1 247, 00 грн., з 01.05.2017 - 1 312, 00 грн., з 01.12.2017 - 1 373, 00 грн.

Згідно ч. 3 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» тимчасово, у період з 01.04.2015 по 31.12.2015, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону. Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз норми ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, а перерахунок проводиться з дня встановлення цього мінімуму.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 № 265 «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян» у разі, коли щомісячний розмір пенсійних виплат, державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам, крім осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною), не досягає 949 гривень, таким особам надається щомісячна державна адресна допомога у сумі, що не вистачає до зазначеного розміру.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем позивачу призначена та виплачується пенсія в порядку та у розмірі, що передбачений Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 № 265 «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян» та розмір пенсійних виплат, які проводяться позивачу, є меншим, ніж встановлений Законом розмір прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно ст. 8 Конституції України Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 01.11.1996 № 9 визначено, що оскільки Конституція України, як зазначено в її ст. 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Проніна проти України» від 18.07.2006, «Богатова проти України» від 07.10.2010 та «Петриченко проти України» від 12.07.2016 наголошує на тому, що суди мали врахувати посилання позивачів на ст. 46 Конституції України як обґрунтування їхніх вимог, та пенсія не повинна бути нижчою за прожитковий мінімум.

У рішенні у справі «Великода проти України» від 03.06.2014, Європейський суд з прав людини зазначає, що неприпустимим є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині третій статті 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме статті 21 Конституції України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що позивач має право на щомісячне отримання пенсійних виплат у розмірі не нижчому, ніж встановлений Законом розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, у зв'язку із чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність зобов'язати відповідача провести перерахунок пенсії позивачу в розмірі не нижчому ніж прожитковий мінімум для непрацездатних осіб, починаючи з 06.04.2017.

Крім того, відповідач в апеляційній скарзі сам зауважує, що з 01.10.2017 року позивачу призначено та перераховано пенсію, яка після перерахунку складає 1373 грн., що відповідає прожитковому мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Щодо доводів апеляційної скарги про задоволення позову з 6 квітня 2017 року, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки пенсійним фондом було порушено право позивача на перерахунок пенсії ще з 2016 року, проте суд першої інстанції вірно задовольнив позовні вимоги в межах шестимісячного строку до дня звернення до суду.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, всі наведені доводи апелянта не заслуговують уваги, оскільки не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування постанови.

Повний текст постанови виготовлено 16.04.2018.

Керуючись ст. ст. 229, 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Ніжинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України на постанову Носівського районного суду Чернігівської області від 29 листопада 2017 р. - залишити без задоволення.

Постанову Носівського районного суду Чернігівської області від 29 листопада 2017 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Ніжинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

М.І. Кобаль