Справа № 805/1434/18-а
Суддя: Зінченко О.В.
Дата ухвалення: 2018-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2018 р. Справа№805/1434/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Зінченка О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

27 лютого 2018 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1К.) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області (далі відповідач, Управління), з урахуванням уточнених позовних вимог, поданих суду 14 березня 2018 року, в якому просить:

- визнати дії Управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області щодо не зарахування до загального стажу роботи періоду його навчання з 01 вересня 1982 року по 29 червня 1983 року, з 01 вересня 1985 року по 24 червня 1989 року у Донецькому політехнічному інституті;

- зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області зарахувати до загального стажу роботи, який дає право на нарахування пенсії, періоди навчання у Донецькому політехнічному інституті з 01 вересня 1982 року по 29 червня 1983 року, з 01 вересня 1985 року по 24 червня 1989 року, та здійснити перерахунок пенсії, починаючі з дати її призначення з 08 грудня 2017 року.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 08 грудня 2017 року він звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком, відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Рішенням № 389 від 10 січня 2018 року йому відмовлено у призначенні пенсії за віком, в звязку з не зарахуванням до загального стажу періоду навчання у Донецькому політехнічному інституті з 01 вересня 1982 року по 29 червня 1983 року, з 01 вересня 1985 року по 24 червня 1989 року. Вважає, що рішення управління є безпідставним, оскільки зазначений стаж підтверджується записами у трудовій книжці та дипломом про навчання в Донецькому політехнічному інституті, в якій зазначені періоди його навчання, відповідно до пункту 8 Постанови КМУ від 12 серпня 1993 року № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій», на час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання. На підставі чого просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

За приписами статті 264 Кодексу адміністративного судочинства України, (далі КАС України), розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Сторони у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи сторони повідомлялись судом належним чином.

16 квітня 2018 року представником відповідача через відділ діловодства та архівної роботи подана заява про розгляд справи у порядку письмового провадження, з урахуванням поданих заперечень (арк. справи 35).

14 березня 2018 року позивачем через відділ діловодства та архівної роботи подана заява про уточнення позовних вимог, в якій зазначено, проводити розгляд справи у його відсутність (арк. справи 24).

29 березня 2018 року через відділ діловодства та архівної роботи суду відповідач надав суду письмові заперечення проти адміністративного позову. В запереченнях відповідач зазначив, що під час розрахунку стаж для призначення ОСОБА_1 пенсії за віком, на пільгових умовах, управлінням не зараховано до страхового стажу період навчання з 01 вересня 1982 року по 29 червня 1983 року, з 01 вересня 1985 року по 24 червня 1989 року у Донецькому політехнічному інституті, в звязку з відсутністю підстав для внесення записів про навчання. Оскільки позивачем не було надано до управління довідки, на підтвердження періоду його навчання, позивачу було відмовлено у призначенні пенсії. Також зазначає, що 3 пункт позовних вимог щодо здійснення перерахунку пенсії, починаючі з дати призначення з 08 грудня 2017 року, позивачем викладено некоректно, оскільки пенсія позивачу раніше не призначалась. З урахуванням зазначених обставин просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (арк. справи 30-32).

Згідно з частиною 9 статті 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що перешкод для розгляду справи, передбачених статтею 205 КАС України не має, суд вважає за можливе розглянути справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивачу, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно паспорту громадянина України виповнилось 53 роки (арк. справи 9).

08 грудня 2017 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням Управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області від 10 січня 2018 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», в звязку з відсутністю на момент звернення страхового стажу 21 рік 6 місяців. До загального страхового стажу позивачу не було зараховано період навчання з 01 вересня 1982 року по 29 червня 1983 року, з 01 вересня 1985 року по 24 червня 1989 року позивача у Донецькому політехнічному інституті до надання підтверджуючої довідки про періоди навчання ( арк. справи 16).

Згідно статті 46 ОСОБА_2 України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Статтею 24 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (далі Закон від 09.07.2003 № 1058-IV) визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

У законодавстві, що діяло раніше до 1 січня 2004 року, зокрема у Законі України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» йдеться про стаж роботи, що дає право на призначення трудових пенсій (загальний трудовий стаж).

Зміст поняття «загальний трудовий стаж» є ширшим ніж поняття «страховий стаж», оскільки до першого включаються періоди суспільно корисної діяльності, коли особа не підлягала загальнообов'язковому соціальному страхуванню.

Пунктом «д» частини третьої статті 56 Закону № 1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю та статті 62 Закону № 1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637) встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

З наведеного вбачається, що головним документом, який підтверджує стаж та характер роботи є трудова книжка, з якої можливо встановити, що позивач має необхідний стаж .

Пунктом 8 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, встановлено, що час навчання у вищих навчальних, професійних навчально- виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Пунктом 2.18 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників 29 липня 1993 року № 58 передбачено, що для студентів, учнів, аспірантів та клінічних ординаторів, які раніше не працювали та у зв'язку з цим не мали трудових книжок, відомості про роботу в студентських таборах, на виробничій практиці, а також про виконання науково-дослідної госпдоговірної тематики на підставі довідок вносяться підприємством, де надалі вони будуть працювати.

До трудових книжок за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів такі записи: про час навчання у професійних навчально-виховних закладах та інших закладах у навчально-курсових комбінатах (центрі, пункті тощо); про час навчання у вищих навчальних закладах (включаючи і час роботи в студентських таборах, на виробничій практиці та при виконанні науково-дослідної госпдоговірної тематики) та про час перебування в аспірантурі і клінічній ординатурі, крім випадків, зазначених у пункті 2.16. цієї Інструкції.

Передбачені цим пунктом записи вносяться до трудової книжки до занесення відомостей про роботу на даному підприємстві.

Для студентів, слухачів курсів, учнів, аспірантів, та клінічних ординаторів, які мають трудові книжки, навчальний заклад (наукова установа) вносить записи про час навчання на денних відділеннях (у тому числі підготовчих) вищих навчальних закладів.

Підставою для таких записів є накази навчального закладу (наукової установи) про зарахування на навчання та про відрахування з числа студентів, учнів, аспірантів, клінічних ординаторів.

Період роботи зазначених студентів, учнів, аспірантів та клінічних ординаторів у студентських таборах, при проходженні виробничої практики і при виконанні науково-дослідної госпдоговірної тематики і при проходженні стажування підтверджується відповідною довідкою із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади та часу роботи. На підставі цих довідок навчальні заклади (наукові установи) забезпечують занесення до трудових книжок студентів, учнів, аспірантів та клінічних ординаторів відомостей про роботу та стажування згідно з одержаними даними. Довідки зберігаються в особистих справах зазначених осіб, як документи суворої звітності (пункт 2.16 Інструкції).

Так, з архівної довідки за вихідним № 403/19-05 від 24 листопада 2017 року, виданої Донецьким національним технічних університетом, який знаходиться у місті Донецьку, яке на теперішній час є непідконтрольною державі Україна територією, вбачається, що ОСОБА_1 з 01 вересня 1982 року зарахований студентом 1 курсу денної форми навчання хіміко-технологічного факультету Донецького політехнічного інституту за спеціальністю «машини та апарати хімічного виробництва» (наказ № 01-603 від 25 вересня 1982 року). З 30 червня 1983 року ОСОБА_1 відрахований зі складу студентів на період проходження служби у лавах Радянської армії (наказ № 05-1327 від 06 липня 1983 року). З 01 вересня 1985 року поновлений на денне навчання (наказ № 1161-03 від 25 червня 1985 року). 31 липня 1989 року відрахований зі складу студентів у зв'язку з закінченням інституту ( наказ № 1405-03 від 24 червня 1989 року) (арк. справи 17).

Згідно до вимог частинами 1 статті 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Як передбачено статтею 70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.

Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Даючи оцінку допустимості таких доказів, як документи, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, слід керуватись положенням частини другої статті 19 ОСОБА_2 України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_2 та законами України.

Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», норми якого стосуються тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Згідно Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207- VII будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/або особами є недійсним і не створює правових наслідків.

Тому, суд не приймає як належний доказ Архівну довідку №136 від 16 травня 2017 року, видану Донецьким національним технічним університетом, яке знаходиться у місті Донецьку на тимчасово окупованій території.

З листа Донецького національного технічного університету від 22 листопада 2017 року за вихідним № 1-2/1407 вбачається, в зв'язку з проведенням антитерористичної операції на території Донецької області, університет розміщується за адресою: Донецька область, м. Покровськ, площа Шибанкова, буд. 2, надати інформацію на підтвердження періоду навчання ОСОБА_1, університет не має можливості у звязку з відсутністю архівних документів, які залишились на непідконтрольній території. Також у листі зазначено, що 06 вересня 1993 року «Донецький політехнічний інститут» перейменовано в Донецький державний технічний університет (арк. справи 18).

З копії трудової книжки серії БТ-ІІ № 5530441, виданої 05 вересня 1989 року вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 01 вересня 1982 року по 23 червня 1983 року навчався у Донецькому політехнічному інституті, з 24 червня 1983 року по 20 травня 1985 року проходив службу у лавах Радянської армії, з 01 вересня 1985 року по 24 червня 1989 року навчався у Донецькому політехнічному інституті (арк. справи 12).

На підтвердження факту навчання позивачем було надано копію диплома, виданого ОСОБА_1 Донецьким політехнічним інститутом 24 червня 1989 року, Серія ТВ-І № 178350, в якому зазначено, що в 1982 році ОСОБА_1 вступив до Донецького політехнічного інституту у 1989 році закінчив Донецький політехнічний інститут за спеціальністю машини та апарати хімічних виробництв.

При цьому суд зазначає, що період навчання у Донецькому політехнічному інституті, які зазначені у трудовій книжці позивача: з 01 вересня 1982 року по 23 червня 1983 року, з 01 вересня 1985 року по 24 червня 1989 року не перевищує пяти років навчання.

Також позивачем, на підтвердження проходження служби у лавах Радянської армії, представлена копія воєнного квитка Серії БЕ № 079086, в якій зазначений період проходження служби з 30 червня 1983 року по 22 травня 1985 року ( арк. справи 13).

Посилання відповідача на пункт 2.15 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників № 162 від 20 червня 1974 року, яким зазначено, що підставою для внесення записів про час навчання студентів, що мають трудові книжки.

В даному випадку суд зазначає, що на момент навчання позивач не працював. Перша запис про трудову діяльність в трудовій книжці зазначена 05 вересня 1989 року ПО «Азот». Тому, відповідно до пункту 2.16. Інструкції № 162, позивачу внесені відповідні записи першим роботодавцем при заповненні трудової книжки.

Відповідно до статті 8 ОСОБА_2 України, ОСОБА_2 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_2 України і повинні відповідати йому. ОСОБА_2 України є нормами прямої дії.

Згідно з частиною 2 статті 19 ОСОБА_2 України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_2 та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 22 ОСОБА_2 України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 24 ОСОБА_2 України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних,релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до статті 64 ОСОБА_2 України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених ОСОБА_2 України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 ОСОБА_2 України.

Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» № 8 від 13.06.2007 року, зазначено, що відповідно до статей 8 та 22 ОСОБА_2 України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених ОСОБА_2 України і чинними законами прав і свобод. Суди при визначенні юридичної сили законів та інших нормативно-правових актів щодо їх діяльності повинні керуватися ОСОБА_2 України як актом прямої дії.

Відповідно до статті 1 ОСОБА_2 України, Україна є правовою державою. Людина, його життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю ( стаття 3 ОСОБА_2 України ).

За приписами статті 6 КАС України, суд при вирішення справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, його права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_2 України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Згідно частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи, що відомості про навчання, а також про проходження служби в лавах Радянської армії вносились до трудової книжки на підприємстві де працював позивач, які підтверджено записом у трудовій книжці позивача, копією диплома, військовим квитком, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині зобовязання відповідача щодо зарахування до загального стажу періодів навчання з 01 вересня 1982 року по 23 червня 1983 року, з 01 вересня 1985 року по 24 червня 1989 року у Донецькому політехнічному інституті на денній формі навчання.

Як встановлено судом, Відповідачем прийнято рішення № 389 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком від 10 січня 2018 року. З метою повного захисту порушеного права позивача, суд, задовольняючи позовні вимоги, вважає за необхідне визнати неправомірним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області від 10 січня 2018 року, оскільки наявність цього рішення є перешкодою для вирішення питання про призначення пенсії позивачу.

Зазначений спосіб судового захисту узгоджується з повноваженнями суду при вирішенні справи відповідно до пункту 10 частини 2 статті 245 КАС України, а саме, у разі задоволення позову, суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Стосовно позовних вимог в частині здійснення перерахунку пенсії, починаючі з дати її призначення з 08 грудня 2017 року, суд вважає, що заявлена позивачем дана вимога є передчасною, оскільки пенсія позивачу не призначалась, а тому і не передбачає її перерахунку.

Таким чином, позовні вимоги позивача до відповідача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру позовних вимог.

Позивачем при пред'явленні адміністративного позову сплачений судовий збір у розмірі 704,80 грн., що підтверджується наявною в матеріалах адміністративної справи квитанцією № 1-2380 К від 19 лютого 2018 року (арк. справи 3).

Таким чином, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню на користь позивача пропорційно частині задоволених позовних вимог, що становить 469,87 грн., за рахунок бюджетних асигнувань з Управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ОСОБА_2 України, Законом України '' Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України та Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року, Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 ст. ст., 2, 3, 5- 9, 12, 15, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 94, 139, 194, 205, 241-243, 245, 246, 295,297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області протиправними щодо не зарахування ОСОБА_1 до загального стажу роботи періоду його навчання з 01 вересня 1982 року по 29 червня 1983 року, з 01 вересня 1985 року по 24 червня 1989 року у Донецькому політехнічному інституті.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області № 389 від 10 січня 2018 року про відмову у призначенні пенсії за віком.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області зарахувати до загального стажу роботи, який дає право на нарахування пенсії, періоди навчання у Донецькому політехнічному інституті з 01 вересня 1982 року по 29 червня 1983 року, з 01 вересня 1985 року по 24 червня 1989 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер 7) витрати по сплаті судового збору у сумі 469,87 грн. (чотириста шістдесят девять гривень 87 копійок).

В іншій частини позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст судового рішення виготовлений 17 квітня 2018 року.

Суддя Зінченко О.В.