Справа № 266/3526/17
Суддя: Сухарьок Михайло Гаврилович
Дата ухвалення: 2018-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2018 року справа № 266/3526/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Сухарька М.Г., Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 грудня 2017 року в справі № 266/3526/17 (головуючий І інстанції Митрофанова Є.Г.) за позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії виконавчого комітету Маріупольської міської ради про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати постанову Адміністративної комісії виконавчого комітету Маріупольської міської ради № 701 від 31 травня 2017 року про визнання її винною у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП та закриття адміністративного провадження на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП незаконною та скасувати її.

Постановою Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 грудня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права просить скасувати судове рішення та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на неповноту дослідження судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи. Висуває незгоду із підставою для закриття адміністративного провадження у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП, оскільки вважає, що провадження повинно бути закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, а саме у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Також зазначає, що дії співробітників поліції, які склали протокол про адміністративне правопорушення, містять провокативний характер, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини виключає склад адміністративної відповідальності особи.

Таким чином, враховуючи викладене наголошує, що спірна постанова про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Всі особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, встановила наступне.

Відповідно до матеріалів справи випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та ліцензією Головного управління ДФС у Донецькій області підтверджено, що ОСОБА_2 зареєстрована як фізична особа-підприємець та є суб'єктом господарювання, має ліцензію на здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами та алкогольними напоями. Місце торгівлі зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_1 (далі - позивач, апелянт) працює продавцем продовольчих товарів у ФОП ОСОБА_3 відповідно до трудового договору від 11 червня 2014 року.

25 березня 2017 року співробітниками Приморського відділу поліції ГУНП в Донецькій області відносно позивача складено протокол № 020485 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 КУпАП.

Відповідно до матеріалів адміністративного правопорушення, позивач 25.03.2017 о 15:00 знаходячись на своєму робочому місці в магазині по пр. Нахімова, 138 реалізувала алкогольний напій, а саме «Шейк», ємкістю 0.5 л особі, яка не досягла повноліття.

Відповідно до пояснень ОСОБА_4, наданих нею під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, підтверджено факт продажу їй в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» алкогольного напою «Шейк» продавцем, без встановлення віку покупця.

Також, до матеріалів справи долучений рапорт працівника поліції про факт вчинення адміністративного правопорушення з боку ОСОБА_1 та її відмови від надання пояснень та підпису у протоколі.

Вказаний протокол передано на розгляд адміністративної комісії виконавчого комітету Маріупольської міської ради (далі - відповідач), яка своєю постановою № 701 від 31.05.2017 визнала винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та закрила провадження у зв'язку зі спливом строків накладення адміністративного стягнення.

Не погодившись з підставою для закриття адміністративного провадження та вважаючи, що її вину у скоєнні правопорушення не доведено, ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 № 481/95-ВР забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років.

Частиною 4 ст. 15-3 цього Закону продавця наділено правом отримати у покупця, який купує пиво (крім безалкогольного), алкогольні, слабоалкогольні напої, вина столові або тютюнові вироби, документи, що підтверджують вік такого покупця, а отже, ця вимога має спонукати суб'єкта господарювання дотримуватися відповідного рівня обачності, який би унеможливлював порушення чітко визначеної заборони продавати неповнолітній особі зазначену продукцію. Відсутність у продавця сумніву щодо віку покупця та продаж у зв'язку з цим забороненого товару неповнолітній особі не може бути підставою звільнення суб'єкта господарювання від відповідальності.

Відтак, ця норма є імперативною та з неї не може бути виключень. Посилання апелянта на те, що під час реалізації продукції в неї не виникло сумнівів у досягненні особою вісімнадцятирічного віку.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Протокол про адміністративне правопорушення № 020485 належним чином оформленим, що не заперечується сторонами. Позивач відмовився від надання пояснень при складанні протоколу та не з'явився на засідання адміністративної комісії.

Разом із запереченнями проти позову відповідачем надано докази на підтвердження завчасного сповіщення позивача про розгляд протоколу про адміністративне правопорушення, а саме копію повістки про виклик на засідання комісії та фіскальний чек Укрпошти від 22 травня 2017 року про відправлення листа за номером 693, який відповідно до витягу з сервісу пошуку почтових відправлень вручений особисто 25.05.2017.

Доводи позивача, щодо можливої провокації до вчинення правопорушення з боку співробітників Приморського відділу поліції, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки зазначені обставини не доведені та є припущенням позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 156 КУпАП порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями і тютюновими виробами, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами в приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування, як таких, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами заборонена, а так само торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами через торгові автомати чи неповнолітніми особами, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв або тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), - тягне за собою накладення штрафу від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності ознак та складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1, та правомірності прийнятої відповідачем постанови про притягнення адміністративної відповідальності.

Стаття 288 КУпАП визначає порядок оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення. Так, зокрема, постанову адміністративної комісії може бути оскаржено у виконавчий комітет відповідної ради або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

За приписами ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Суд при розгляді справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності наділений аналогічними повноваженнями, які визначені ч. 3 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Аналізуючи наведені норми, суд робить висновок, що положеннями Кодексу України про адміністративні правопорушення та Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено право суду змінити підставу закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення, змінити статтю або частину статті за якою особу притягнено до адміністративної відповідальності. Таким чином, суд відхиляє доводи ОСОБА_1 щодо незгоди з підставою закриття адміністративного провадження.

Щодо посилань апелянта на прийняття постанови як на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме ч. 3 ст. 241 Кодексу адміністративного судочинства, відповідно до якої судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду, судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства визначено перелік підстав для скасування судового рішення повністю або частково.

Так, частиною 3 вказаної статті визначено, що порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Під час апеляційного провадження не встановлено порушень, які б призвели до неправильного вирішення справи, тому судова колегія не вбачає підстав для скасування судового рішення з підстав прийняття судом першої інстанції саме постанови.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, рішення або ухвалу - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для скасування судового рішення відсутні.

Керуючись статями 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 грудня 2017 року в справі № 266/3526/17 за позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії виконавчого комітету Маріупольської міської ради про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 грудня 2017 року в справі № 266/3526/17 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання колегією суддів і не може бути оскаржена.

Колегія суддів М. Г. Сухарьок

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук