Справа № 826/1740/18
Суддя: Шевченко Н.М.
Дата ухвалення: 2018-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

13 квітня 2018 року № 826/1740/18

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Шевченко Н.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк» до Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Актив-Банк» (далі по тексту - позивач, ПАТ «Комерційний банк «Актив-Банк») звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної фіскальної служби України (далі по тексту - відповідач, ДФС України), в якому просило визнати незаконною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 08.11.2017 №Ю-3721-25 Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на суму 622 603,16 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що стягнення заборгованості, в тому числі штрафних санкцій, має відбуватися виключно в порядку спеціального законодавства, а саме Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судових засідань, явку своїх представників не забезпечив, причин неприбуття суду не повідомив. Крім того, у визначений судом строк відзив на позовну заяву не надав, заяву про визнання позову також суду не надіслав.

Враховуючи клопотання представника позивача про розгляд справи в порядку письмового провадження та неявку представника відповідача, 15 березня 2018 року суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Як убачається з матеріалів справи, Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладу фізичних осіб прийнято рішення від 02.09.2014 №79 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Комерційний банк «Актив-Банк», згідно з яким з 03.09.2014 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Комерційний банк «Актив-Банк».

Так, тимчасову адміністрацію в ПАТ «Комерційний банк «Актив-Банк» запроваджено строком на 3 місяці з 03.09.2014 по 03.12.2014.

У подальшому, рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладу фізичних осіб від 03.12.2014 №134 тимчасову адміністрацію продовжено на один місяць по 30.12.2014.

Відповідно до постанови правління Національного банку України від 23.12.2014 №838 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 24.12.2014 №158 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Комерційний банк «Актив-Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Актив-Банк» ОСОБА_1 строком на 1 рік з 24.12.2014 по 23.12.2015 включно.

Рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №179 від 30.09.2015 «Про заміну уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Актив-Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку» відкликано всі повноваження у ОСОБА_1 та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Актив-Банк» ОСОБА_2, якому делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Комерційний банк «Актив-Банк».

Рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №223 від 17.12.2015 «Про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «Комерційний банк «Актив-Банк» та делегування повноважень ліквідатора» продовжено строки здійснення ліквідації ПАТ «Комерційний банк «Актив-Банк» на один рік по 23.12.2016 включно.

Рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №2700 від 08.12.2016 «Про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «Комерційний банк «Актив-Банк» та делегування повноважень ліквідатора» продовжено строки здійснення ліквідації ПАТ «Комерційний банк «Актив-Банк» на один рік по 23.12.2017.

Рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №2226 від 31.05.2017 «Про заміну уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Актив-Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку» відкликано всі повноваження у ОСОБА_2 та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Актив-Банк» Шевченка Андрія Миколайовича, якому делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Комерційний банк «Актив-Банк».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №5315 від 07.12.2017 «Про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «Комерційний банк «Актив-Банк» та делегування повноважень ліквідатора» продовжено строки здійснення ліквідації ПАТ «Комерційний банк «Актив-Банк» на один рік по 23.12.2018.

Вказана інформація є публічною і міститься на офіційному сайті Фонду гарантуванні вкладів фізичних осіб за адресою http://www.fg.gov.ua/not-paving/liquidation/40-aktvv-bank. а також на офіційному сайті банку за адресою http://ru.activebank.com.ua/about/.

Також, з матеріалів справи убачається, що 06.12.2017 позивач отримав вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 08.11.2017 № Ю-3721-25 Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на суму 622 603,16 грн.

На думку позивача вказане рішення Державної фіскальної служби України прийняте з порушенням норм чинного законодавства, оскільки вимога винесена вже після запровадження процедури ліквідації у ПАТ «Комерційний банк «Актив-Банк». Проте цей факт, не було враховано Державною фіскальною службою України при винесені рішення про результати розгляду скарги.

Так, ПАТ «Комерційний банк «Актив-Банк» вважає, що рішення Державної фіскальної служби України прийняте з порушенням норм чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню з наступних підстав.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пункту 49.2 статті 49 ПК України платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об'єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.

Платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (п. 57.1 статті 57 ПК України).

Підпунктом 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (п. п. 14.1.175 п. 14.1 статті 14 ПК України).

Згідно з п. 95.1 ст. 91 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

В той же час, відповідно до п. 1.3 статті 1 Податкового кодексу України цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов'язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», з банків, на які поширюються норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та погашення зобов'язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, зборів на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій.

Процедура виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Оскільки станом на 08.11.2017 і станом на час розгляду справи ПАТ «Комерційний банк «Актив-Банк» перебуває в процесі ліквідації згідно вищенаведених актів Національного банку України та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, то на нього поширюються вимоги Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Згідно з ч. 1 ст. 1 вказаного Закону встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відповідно до ч. 1-3 статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду від імені Фонду виконує функції з ліквідації банку відповідно до цього Закону та приступає до виконання своїх обов'язків негайно після прийняття Фондом рішення про призначення уповноваженої особи Фонду.

Під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Вимоги за зобов'язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 цього Закону.

З аналізу вищевикладених норм вбачається, що під час тимчасової адміністрації банку або його ліквідації уповноваженою особою Фонду, погашення сум грошових зобов'язань здійснюється у порядку встановленому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», при цьому нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) під час тимчасової адміністрації не здійснюється.

Згідно зі ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів у такій черговості, зокрема, 2) грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов'язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 8) інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом.

Вимоги до банку, незадоволені за недостатністю його майна, вважаються погашеними, що не позбавляє Фонд або уповноважену особу Фонду права звертатися з вимогами до пов'язаної з банком особи у порядку, визначеному частиною п'ятою цієї статті.

Так, з матеріалів справи убачається, що позивачем сам факт наявності у нього заборгованості по ЄСВ не заперечується, проте, з огляду на особливості ліквідаційної процедури, визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», процедури стягнення податкового боргу, передбачені Податковим кодексом України, в тому числі, і положення ст. 59 Кодексу, до її стягнення застосовані бути не можуть.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У даному випадку оскаржувана вимога прийнята контролюючим органом необґрунтовано, без врахування положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», що є підставою для визнання її протиправною та скасування.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги відсутність в матеріалах справи заперечень відповідача або будь-яких інших доказів, які б спростовували доводи позивача, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову повністю.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 139, 241-247, 250, 255, 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк» задовольнити повністю.

Визнати незаконною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 08.11.2017 №Ю-3721-25 Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на суму 622 603,16 грн.

Присудити на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк» (04070, м. Київ, вул. Борисоглібська, 3, ) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 9 339,00 (дев'ять тисяч триста тридцять дев'ять) гривень за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України (04655, м. Київ, пл. Львівська, 8 ).

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена за правилами, встановленими ст.ст. 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя Н.М. Шевченко