Справа № 591/582/18
Суддя: Литовченко О. В.
Дата ухвалення: 2018-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа№591/582/18
Провадження №2-а/592/255/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2018 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді - Литовченка О.В.,

при секретарі судового засідання - Черей С.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у місті Суми в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №4 батальйону УПП в м. Суми ОСОБА_2 про скасування постанови,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 21.01.18 року близько 21 год. 50 хв. ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухався на перехресті вул. Харківська та вул. Гагаріна м. Суми. Його зупинив поліцейський роти № 4 батальйону УПП м. Суми ОСОБА_2, який повідомив про те, що начебто ним при керуванні автомобілем було порушено вимоги ПДР України, а саме, порушив вимоги п.п. 8.7.3. ПДР «проїхав перехрестя на вимкнений сигнал додаткової секції світлофора», у звязку з чим, він буде притягувати до відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Просить суд визнати дії інспектора роти № 4 батальйону УПП в м. Суми ОСОБА_2, щодо винесення постанови серії БР № 965766 від 21.01.2018 року у справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. незаконними, скасувати, як незаконну, постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 965766 від 21.01.2018 року, щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 425,00 грн.

Ухвалою суду від 23.03.2018 року було відкрито спрощене провадження у справі з повідомленням сторін.

03.04.2018 року від відповідача надійшов Відзив на позовну заяву ОСОБА_2, в якій відповідач зазначив, що вимоги позивача необґрунтовані та такі, що не підлягають задоволенню, з таких підстав. 21.01.2018 згідно з розстановкою сил та засобів Управління патрульної поліції в Сумській області (додаток 1) Відповідач ніс службу з охорони громадського порядку та забезпечення безпеки дорожнього руху. Близько 21.50 год. 21.01.2018 року на перехресті вул. Харківська та вул. Гагаріна у м. Суми нарядом було виявлено автомобіль Шкода Фабія д.н. НОМЕР_2, водій якого проїхав зазначене перехрестя на вимкнений сигнал додаткової секції світлофору, чим порушив п.п.8.7.3. (з) ПДР України. Відповідач, керуючись ч. 3 ст. 18, ст. 32, ст. 35 Закону підійшов до Позивача, відрекомендувався, пояснив суть правопорушення, попросив надати для перевірки посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію автомобіля, до яких зауважень не виникло. Відповідач пояснив Позивачу, що він що він порушив вимоги п. 8.7.3.(з) ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Відповідач розяснив Позивачу вимоги ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та повідомив, що справу буде розглянуто на місці скоєння правопорушення. Одразу ж розглянувши в присутності Позивача матеріали адміністративної справи, Відповідач виніс постанову БР № 965766 у справі про адміністративне правопорушення про накладення на Позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Тому просить суд залишити без змін постанову БР № 965766 від 21.01.2018 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену інспектором роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області ОСОБА_2, а позовну заяву без задоволення.

04.04.2018 року від позивача ОСОБА_1 надійшла заява, в якій останній зазначив, що відзив позивач не отримав, не заперечує проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, просить розглядати справу за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зобовязаний перевірити дотримання вказаних критеріїв субєктом владних повноважень при прийнятті оскаржуваного рішення, вчиненні дій чи допущенні бездіяльності.

Згідно ст. 20 ч. 1 п. 1 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, що встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки чи відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

У відповідності до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі, постанова про адміністративне правопорушення повинна містити: опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Таким чином, винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення можливе лише після розгляду справи про адміністративне правопорушення.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо своєчасного, всебічного, повного і обєктивного зясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом, уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують або обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що 21.01.2018 року інспектором роти №4 батальйону УПП в м. Суми ОСОБА_2 було винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, в якій зазначено, що близько 21.50 год. 21.01.2018 року в м. Суми водій ОСОБА_1 керуючи т/з ВМ1269ВМ проїхав перехрестя вул. Харківська та вул. Гагаріна на вимкнутий сигнал додаткової секції світлофора, чим порушив п.п.8.7.3. (з) ПДР України, за що передбачена відповідальність передбачена ч.2 ст.122 КУпАП. (а.с.6)

Статтею 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи, зокрема про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (ч.ч.1-3,5,6 ст.121, ст.ст.121-1,121-2, ч.1-3 ст.122, ч.1 ст.123, ст.ст.124-1-126) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч.4 ст.258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення, без складання відповідного протоколу.

Відповідно до п.2 розділу ІІІ вказаної вище Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Аналіз законодавчих норм чинних на момент виникнення спірних правовідносин та рішення Конституційного суду України від 26.05.2015 року № 5-рп/2015 дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушеня за порушення ПДР на місці вчинення такого правопорушення. При цьому положення ст. ст. 278, 289 КУпАП України, що стосуються розгляду справи про адмінісративні правопорушення на спірні правовідносини не розповсюджуються, оскільки у даному випадку Кодекс України про адміністративні правопорушення передбачає спеціальну спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення.

Крім того, зміст оскаржуваної постанови не відповідає вимогам ст.283 КУпАП, а саме: в резолютивній частині не вказано щодо визнання ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а відразу накладено штраф у розмірі 425 грн. Так як згідно ст.24 КУпАП, адміністративне стягнення може бути застосовано виключно за вчинення адміністративного правопорушення. Тому перед застосуванням адміністративного стягнення посадова особа, яка виносить постанову про притягнення до адміністративної відповідальності повинна у своєму рішенні зазначити чи винна ця особа у вчиненні адміністративного правопорушення чи ні.

За змістом статті 31 Закону України "Про Національну поліцію" поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 зазначеного Закону поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Частиною 2 ст. 40 даного Закону встановлено, що інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Крім того, суд зазначає, що відповідачем не наданий до суду відеозапис розяснення прав та розгляд справи про адміністративне правопорушення яке вчинив ОСОБА_1

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може грунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи, що відповідачем - інспектором роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми ОСОБА_2, як суб'єктом владних повноважень, не доведено належними і допустимими доказами правомірності прийнятої ним постанови, суд приходить до висновку, що остання підлягає скасуванню.

Статтею 286 ч.3 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Керуючись ст.ст. 241, 243-246, 286 КАС України, суд,

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 965766 від 21.01.2018 року, щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 425,00 грн.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрити.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково протягом десяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими ст. ст. 286, 293, 295-297 КАС України.

До дня функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційну скаргу може бути подано до Харківського апеляційного адміністративного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя О.В. Литовченко