Справа № 265/2646/18
Суддя: Щербіна А. В.
Дата ухвалення: 2018-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №265/2646/18
Провадження №2-а/265/157/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2018 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Щербіна А. В.,

за участю секретаря судового засідання Себко Г.Л.,

розглянувши у судовому засіданні в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону УПП у місті Маріуполі ДПП ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

21 березня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до інспектора роти №2 батальйону УПП у місті Маріуполі ДПП ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. В обґрунтування позовних вимог зокрема зазначив, що 19 березня 2018 року, відносно нього, інспектором роти №2 батальйону УПП у м.Маріуполі ДПП ОСОБА_2 (надалі інспектор поліції ОСОБА_2В.) була винесена постанова про накладання адміністративного стягнення про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БР №882121 та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн.

З вказаною постановою він не згоден, оскільки під час складання постанови, він заявляв інспектору поліції ОСОБА_2, що не вчиняв адміністративне правопорушення, що йому інкримінується.

Під час розгляду справи, інспектором поліції ОСОБА_2 не були досліджені ніякі докази вчинення ним адміністративного правопорушення, а весь розгляд справи полягав у складанні постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Крім того, він, як особа, яка притягалася до адміністративної відповідальності, відповідно до ст.268 КУпАП мав право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката.

Проте, інспектор поліції ОСОБА_2 проігнорував надані йому КУпАП права та не надав можливості ними скористатися, зокрема: ознайомитися з доказами вчинення ним адміністративного правопорушення та можливості звернутися за правовою допомогою до адвоката, тобто порушив його права на захист.

Вважав, що під час притягнення його до адміністративної відповідальності, вимоги законності інспектором поліції ОСОБА_2 дотримані не були, зокрема відсутні належні та допустимі докази його винуватості.

Посилаючись, зокрема на ст.ст.7, 247, 258, 268, 279, 288 КУпАП, просив суд скасувати постанову про накладання адміністративного стягнення про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БР №882121 від 19.03.2018 року, а провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП закрити.

Відповідач інспектор поліції ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву, в якому зокрема зазначив, що позовні вимоги Позивача є незаконними, безпідставними та необгрунтованими, оскільки останній не надав суду необхідних належних та допустимих доказів, якими мотивує обставини, викладені в позовній заяві, крім того не надав доказів порушення процедури розгляду справи. Таким чином, необхідно відмовити позивачу в задоволенні його позову в повному обсязі з наступних підстав.

Під час патрулювання 19.03.2018 року інспектором поліції ОСОБА_2 в Лівобережному районі м.Маріуполі по пр.Перемоги біля будинку 107 було помічено транспортний засіб ТОYОТА СОROLLA н.з. АН0067АО, водій якого здійснив рух транспортного засобу по тротуару для руху пішоходів, чим порушив п.11.13 ПДР України, відповідно до чого вказаний транспортний засіб було зупинено на підставі ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію» за адресою вул.130-ої Таганрозької Дивізії біля будинку 39.

Вказані обставини підтверджуються відеозаписом зробленим нагрудним реєстратором патрульного (запис додається на оптичному диску): файл у 12 год. 26 хв. 09 сек., на якому Позивач під час надання усних пояснень повідомив про те, що здійснив рух, а саме перетнув тротуар.

Відповідно до п.1.3. ПДР України, ст.14 ЗУ «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п.11.13 ПДР України забороняється рух транспортних засобів по тротуарам і пішохідних доріжках, крім випадків, коли вони застосовуються для виконання робіт або обслуговування торговельних та інших підприємств, розташовані безпосередньо біля цих тротуарів або доріжок, за відсутності інших підїздів. Для забезпечення безпеки руху пішоходів по тротуарах і пішохідних доріжках забороняється рух по них транспортних засобів.

Інспектор, виявивши правопорушення, підійшов до водія автомобіля, представилася належним чином, довів водію суть скоєного ним адміністративного правопорушення, запропонував йому предявити документи, передбачені вимогами п.2.1. Правил дорожнього руху України, а саме: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на підставі п.2 ч.1 ст.32 ЗУ «Про Національну поліцію» та пункту 2.4.а ПДР України.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, розяснивши права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності: ст.ст. 268, 287-289, 307-308 КУпАП, ОСОБА_2 виніс, на місці вчинення правопорушення, відносно ОСОБА_1 постанову за ч.1 ст.122 КУпАП.

Враховуючи вищевказане, постанова є правомірною та такою, що не підлягає

скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.19 Конституції України, ст.ст.10, 33, 122, 126, 222, 245, 252, 256, 258, 268, 278, 280, 283, 284, 287-289, 307-308, КУпАП, ч.2,3 ст.2, ст.ст.8, 9, 245 КАС України, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В судове засідання, позивач ОСОБА_1 не зявився, подав до суду заяву по розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримував у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Інспектор поліції ОСОБА_2, в судове засідання також не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Доводи викладені у відзиві підтримував в повному обсязі. В задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши у сукупності надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяну майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу. А також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення даної справи.

Судом встановлено, що відповідно до постанови БР №882121 від 19.03.2018 року, складеної інспектором поліції ОСОБА_2, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн., оскільки останній, 19.03.2018 року в Лівобережному районі м.Маріуполі по пр.Перемоги біля будинку 107 керуючи транспортним засобом ТОYОТА СОROLLA, н.з. АН0067АО, здійснив рух транспортного засобу по тротуару для руху пішоходів, чим порушив п.11.13 ПДР України.

Частина 1 ст.122 КУпАП передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пункт 11.13. Правил дорожнього руху, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. №1306 передбачає, що забороняється рух транспортних засобів по тротуарах і пішохідних доріжках, крім випадків, коли вони застосовуються для виконання робіт або обслуговування торговельних та інших підприємств, розташованих безпосередньо біля цих тротуарів або доріжок, за відсутності інших під'їздів і за умови виконання вимог пунктів 26.1 - 26.3 цих Правил.

Відповідно до п.26.1. ПДР, пішоходам дозволяється рухатися у житловій та пішохідній зоні як по тротуарах, так і по проїзній частині. Пішоходи мають перевагу перед транспортними засобами, але не повинні створювати безпідставних перешкод для їхнього руху.

Згідно з п.26.2. ПДР, у житловій зоні забороняється: а) транзитний рух транспортних засобів; б) стоянка транспортних засобів поза спеціально відведеними місцями і таке їх розташування, яке утруднює рух пішоходів і проїзд оперативних чи спеціальних транспортних засобів; в) стоянка з працюючим двигуном; г) навчальна їзда; ґ) рух вантажних автомобілів, тракторів, самохідних машин і механізмів (крім тих, що обслуговують об'єкти і громадян, виконують технологічні роботи або належать громадянам, що проживають у цій зоні).

Пункт 26.3. ПДР передбачає, що у пішохідну зону в'їзд дозволяється лише транспортним засобам, що обслуговують громадян і підприємства, які розташовані у зазначеній зоні, а також транспортним засобам, що належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, чи автомобілям (мотоколяскам), позначеним розпізнавальним знаком "Інвалід", якими керують водії-інваліди. Якщо до об'єктів, розташованих на цій території, є інші під'їзди, водії повинні користуватися лише ними.

Частина ч.2 ст.251 КУпАП передбачає, що обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В той же час, суду не надано будь-яких доказів на підтвердження факту того, що 19.03.2018 року в Лівобережному районі м.Маріуполі по пр.Перемоги біля будинку 107 водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом ТОYОТА СОROLLA, н.з. АН0067АО, здійснив рух транспортного засобу по тротуару для руху пішоходів, чим порушив п.11.13 ПДР України.

Надані інспектором поліцій ОСОБА_2 в якості доказів файли відеозапису, не містять самого факту порушення ОСОБА_1 пункту 11.13. ПДР, а містять лише факт спілкування інспектора та водія.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, суд вважає, що Відповідачем не надано переконливих доказів того, що в діях ОСОБА_1 був наявним умисел та останній вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Частина 1 ст.90 КАС України передбачає, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Пункт 1 ч.1 ст.247 КУпАП передбачає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.122 ч.1, 247, 251, 252, 254, 256, 258, 280, 285, 287, 288, 289 КУпАП, ст.ст.6, 8, 9, 72, 73, 77, 90, 242 246, 250, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону УПП у місті Маріуполі ДПП ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

2. Постанову серії БР №882121, винесену інспектором роти №2 батальйону УПП у місті Маріуполі ДПП ОСОБА_2 від 19.03.2018 року, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень скасувати; провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

3. Це рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного адміністративного суду всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарги подається учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст цього рішення складено 13.04.2018 року.

Суддя А.В. Щербіна