Справа № 301/491/18
Суддя: Пітерських М. О.
Дата ухвалення: 2018-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 301/491/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" квітня 2018 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М.О, при секретарі Халак Л.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського сектору реагування патрульної поліції Іршавського відділення поліції Хустського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_2 про визнання дій незаконними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в Іршавський районний суд з адміністративним позовом до поліцейського СРПП Іршавського ВП Хустського ВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_2 про визнання дій незаконними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії НК №240271 від 26.02.2018 року тазакриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 26.02.2018 року відповідачем було винесено постановусерії НК №240271 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді 340 грн. штрафу. Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 26.02.2018 року ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Шкода Фабіа», реєстраційний номер «3В50031», по вул. Гірській в с. Кушниця, у якого не горіла ліва фара ближнього світла в темну пору доби, чим порушив вимоги ПДР України. Проте, у постанові не вказано часу вчинення правопорушення та конкретний пункт ПДР України, порушення якого допустив ОСОБА_1

Вважає зазначену постанову незаконною і такою, що підлягає скасуванню, оскільки вказана у ній інформація не відповідає дійсності, Правил дорожнього руху України він не порушував, а дії поліцейського ОСОБА_2 при її винесенні були протиправними.

Так, 26.02.2018 року ОСОБА_1 рухався на автомобілі марки «Шкода Фабіа», реєстраційний номер «3В50031», в с. Кушниця по вул. Гірській. Під час руху позивач був зупинений поліцейським ОСОБА_2, однак, надати чітку відповідь щодо причини зупинки не зміг, натомість почав вимагати надати для огляду документи, що підтверджують право керування транспортним засобом. Після цього, відповідач заявив, що ОСОБА_1 порушив вимоги ПДР України, за що на останнього буде накладено штраф, однак, порушення яких саме вимог ПДР України допустив ОСОБА_1В і яким буде розмір штрафу відповідач також чітко сформулювати не зміг. На місці скоєння правопорушення поліцейським ОСОБА_2 не було складено жодних документів, в тому числі і протоколу про адміністративне правопорушення, копія такого позивачу не вручалася, постанова про накладення на позивача адміністративного стягнення не виносилася і про її існування позивач дізнався лише після отримання її примірника 28.02.2018 року. До постанови не додано будь-яких матеріалів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Крім того, відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення не було зясовано всі обставини, які відповідно до ст.280 КУпАП мають значення для правильного вирішення справи. Зі змісту постанови вбачається, що датою її винесення є 26.02.2018 року, позивачу її примірник було нібито надіслано 27.02.2018 року рекомендованим листом, при цьому жодних відміток або доказів повідомлення позивача про час та місце розгляду справи по суті немає. Позивачу не було розяснено права, передбачені ст.268 КУпАП, і не надано можливості ними скористатися, постанова була винесена без вивчення всіх доказів, заслуховування показання свідків та пояснень ОСОБА_1, чим порушено його права, зокрема, позивачу не було надано можливості ознайомитися з матеріалами справи, заявити клопотання, скористатися юридичною допомогою адвоката. Поліцейським ОСОБА_2 винесено оскаржувану постанову за відсутності доказів і лише на основі власних припущень та переконань, без належної оцінки всіх доказів в їх сукупності. Просив позов задовольнити.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, подав до суду заяву, в якій позов підтримав у повному обсязі і просив його задовольнити, а також розглянути справу по суті у його відсутності (а.с.25,31).

Відповідач поліцейський ОСОБА_2 - субєкт владних повноважень - в судове засідання повторно не зявився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов, доказів на підтвердження правомірності оскаржуваного рішення та спростування позовних вимог, заяв про розгляд справи без його участі суду не подав (а.с.24,33).

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторона посилалася, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивач оскаржує постанову про накладення на нього адміністративного стягнення серії НК №240271 від 26.02.2018 року, яка була направлена йому поштою рекомендованим листом 27.02.2018 року (а.с.12).

Згідно позовної заяви, копію постанови ОСОБА_1 отримав 28.02.2018 року.

До суду з даним адміністративним позовом ОСОБА_1 звернувся 02.03.2018 року, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції суду (а.с.1).

Враховуючи наведене, суд вважає, що позивачем дотримано визначений ч.2 ст.286 КАС України строк звернення до суду.

Згідно оскаржуваної постанови серії НК №240271 від 26.02.2018 року, «26.02.2018 року в с.Кушниця, вул. Гірська, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Шкода Фабіа», реєстраційний номер «3В50031», у якого не горіла лампа лівої фари в режимі ближнього світла у темну пору доби». Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.121 ч.1 КУпАП у виді штрафу в сумі 340 грн.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченими статтями 283, 284 КпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших.

Однак, у постанові про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення не вказано часу вчинення правопорушення, конкретний пункт Правил дорожнього руху України, порушення якого допустив ОСОБА_1, не наведено доказів, передбачених ст.251 КУпАП, на яких ґрунтується висновок про вчинення ним адміністративного правопорушення.

Згідно ст.ст. 252 та 280 КУпАП, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязана зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Однак, при винесенні оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення вказані положення закону дотримані не були, свідченням чого є як відсутність посилання на докази в самій оскаржуваній постанові, так і відсутність яких-небудь додатків до постанови, на основі яких посадова особа встановила наявність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, так і позовної заяви оскаржувана постанова була винесена відповідачем безпосередньо на місці зупинки транспортного засобу.

Згідно ч.1 ст.276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Конституційний Суд України у рішенні від 26.05.2015 року №5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - Рішення) у п.1 резолютивної частини вказав, що положення ч.1 ст.276 КУпАП, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

У ст.258 ч.1 та ч.2 КУпАП визначено вичерпний перелік випадків, коли адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

До вказаного переліку стаття 121 КУпАП не належить та з оскаржуваної постанови вбачається, що особа оспорює допущення нею правопорушення.

Скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу (абзац 3 п.2.3. Рішення).

Таким чином, суд вважає, що розгляд справи поліцейським ОСОБА_2 носив формальний характер, переконання про винність позивача у скоєнні даного правопорушення була висловлена співробітником патрульної поліції наперед.

Розгляд посадовою особою справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення суперечить вимогам щодо об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення та производить до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статті 268 КУпАП, зокрема, права користуватися юридичною допомогою адвоката, заявляти клопотання, подавати докази по справі тощо.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача; у таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідач в судове засідання не зявився та відповідно до ст.77 КАС України не надав суду відзиву на позов, доказів на спростування позовних вимог, а також документів, які стали підставою для винесення оскаржуваної постанови, не навів доказів правомірності своїх дій та прийнятого рішення, законності та обґрунтованості накладення на позивача стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.121 КУпАП.

Враховуючи, що в оскаржуваній постанові не наведено докази, що передбачені ст.251 КУпАП, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, а також процесуальні порушення, допущені при розгляді справи, тобто неналежна процесуальна форма дій інспектора поліції, враховуючи конкретні обставини справи та вимоги ст.9 КУпАП, згідно якої адміністративним правопорушенням є винна дія особи, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП не доведена.

Враховуючи наведене, суд вважає, визнати дії відповідача незаконними, скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. ст. 9, 251, 252, 258, 280, 283 КУпАП, Рішенням Конституційного Суду України від 8 квітня 2015 року №3-рп/2015, ст. ст. 2, 9, 73-77, 90, 205 ч.1, 242-246, 262, 286, 295 КАС України,

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати дії поліцейського сектору реагування патрульної поліції Іршавського відділення поліції Хустського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_2 щодо винесення постанови серії НК №240271 від 26 лютого 2018 року незаконними.

Постанову поліцейського сектору реагування патрульної поліції Іршавського відділення поліції Хустського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_2 серії НК №240271 від 26 лютого 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.121 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у сумі 340 гривень скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Апеляційну скаргу на постанову суду може бути подано протягом десяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Львівського адміністративного апеляційного суду. При цьому відповідно до п. п.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Учасник справи, якому постанову суду не було вручено у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення постанови.

Повний текст постанови складено 13 квітня 2018 року.

Головуюча : М. О. Пітерських