Справа № 820/1104/18
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2018-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

12 квітня 2018 р. № 820/1104/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Тітова О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом Головного управління ДФС у Харківській області до Борівського комунального водопровідно-каналізаційного підприємства про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В:

Головне управління ДФС у Харківській області ( вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057) звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Борівського комунального водопровідно-каналізаційного підприємства (вул. Миру, буд. 76,смт. Борова, Борівський район, Харківська область,63801), в якому з урахуванням уточнень просить суд: стягнути до бюджету України кошти в рахунок погашення податкового боргу з розрахункових рахунків Борівського комунального водопровідно-каналізаційного підприємства в загальному розмірі 738558,00 грн.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що Борівське комунальне водопровідно-каналізаційне підприємство має податковий борг перед бюджетом з податку на додану вартість та податку на прибуток підприємств, складає 738558,00 грн. Вказаний податковий борг виник внаслідок несплати у встановлений строк відповідачем самостійно задекларованих сум податку на додану вартість та податку на прибуток підприємств.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 21.02.2018 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Розгляд справи було призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно з п.10 ч.1 ст. 4 КАС України, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Частиною 4 статті 243 КАС України передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до ч.1 ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

14.03.2018 року на адресу суду відповідачем було надано відзив на позов, в якому зазначив, що відповідач є комунальним підприємством і перебуває у власності територіальної громади, а отже приписами Податкового кодексу України встановлено, що передумовою звернення контролюючого органу до суду є звернення до органу виконавчої влади, тобто власника комунального підприємства, а також вжиття ним заходів щодо виявлення майна боржника - комунального підприємства для встановлення можливості внесення такого майна у податкову заставу.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що Борівське комунальне водопровідно-каналізаційне підприємство перебуває на обліку як платник податків в Ізюмській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Харківській області, .

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України, який набрав чинності з 01 січня 2011 року.

Відповідно до п.п.19-1.1.1, 19-1.1.2, 19-1.1.34, 19-1.1.45 п.19-1.1 ст.19-1 Податкового кодексу України контролюючі органи виконують такі функції: здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів; контролюють своєчасність подання платниками податків передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів; забезпечують визначення в установлених цим Кодексом, іншими законами України випадках сум податкових та грошових зобов'язань платників податків, застосування і своєчасне стягнення сум передбачених законом штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи; звертаються до суду у випадках, передбачених законодавством.

Згідно з пп.20.1.18 та 20.1.19 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право: визначати у порядку, встановленому цим Кодексом, суми податкових та грошових зобов'язань платників податків; застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пункту 46.1 статті 46 Податкового Кодексу України податкова декларація, розрахунок - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Пунктами 49.1. та 49.2 статті 49 Податкового Кодексу України визначено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків. Платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді.

Згідно пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.

Судом встановлено, що податковий борг Борівського комунального водопровідно-каналізаційного підприємства виник на підставі самостійно поданих до контролюючого органу податкових декларацій та розрахунків:

- податкова декларація з податку на додану вартість № НОМЕР_1 від 17.11.2016, терміном сплати 30.11.2016 в сумі 29874,00 грн;

- податкова декларація з податку на додану вартість № НОМЕР_2 від 19.12.2016 терміном сплати 30.12.2016 в сумі 3647,00 гри.;

- уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок № НОМЕР_3 від 26.01.2017 терміном сплати 26.01.2017, в сумі 25609,00 грн.;

- уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок № НОМЕР_4 від 27.01.2017 терміном сплати 27.01.2017 в сумі 768,00 грн.;

- податкова декларація з податку на додану вартість № НОМЕР_5 від 17.01.2017 терміном сплати 30.01.2017 в сумі 74885,00 грн.;

- податкова декларація з податку на додану вартість № НОМЕР_6 від 17.02.2017 терміном сплати 02.03.2017 в сумі 68363,00 грн.;

- податкова декларація з податку на додану вартість № НОМЕР_7 від 16.03.2017 терміном сплати 30.03.2017 в сумі 17703,00 грн.;

- податкова декларація з податку на додану вартість № НОМЕР_8 від 18.04.2017 терміном сплати 30.04.2017 в сумі 55581,00 грн.;

- податкова декларація з податку на додану вартість № НОМЕР_9 від 18.05.2017 терміном сплати 30.05.2017 в сумі 29681,00 грн.;

- податкова декларація з податку на додану вартість № НОМЕР_10 від 16.06.2017 терміном сплати 30.06.2017 в сумі 26588,00 грн.;

- податкова декларація з податку на додану вартість № НОМЕР_11 від 17.07.2017 терміном сплати 30.07.2017 в сумі 19981,00 грн.;

- уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок № НОМЕР_12 від 14.08.2017 терміном сплати 14.08.2017 в сумі 11158,00 грн. (основна сума - 10833,0 грн., штраф нарахований платником самостійно - 325,00 грн.);

- уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок № НОМЕР_13 від 15.08.2017 терміном сплати 15.08.2017 в сумі 325,00 грн. (штраф нарахований платником самостійно - 325,00 грн.);

- податкова декларація з податку на додану вартість № НОМЕР_14 від 17.08.2017 терміном сплати 30.08.2017 в сумі 34099,00 грн.;

- податкова декларація з податку на додану вартість № НОМЕР_15 від 18.09.2017 терміном сплати 30.09.2017 в сумі 99770,00 грн.;

- податкова декларація з податку на додану вартість № НОМЕР_16 від 17.10.2017 терміном сплати 30.10.2017 в сумі 105102,00 грн;

- податкова декларація з податку на додану вартість № НОМЕР_17 від 16.11.2017 терміном сплати 30.11.2017 в сумі 33112,00 грн.;

- уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок № від 04.12.2017 терміном сплати 04.12.2017 в сумі 11011,00 грн. (основна сума - 10690,0 грн., штраф нарахований платником самостійно - 321,0 0грн.);

- уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок № НОМЕР_18 від 04.12.2017 терміном сплати 04.12.2017 в сумі 1533,00 грн. (основна сума - 1488,00 грн., штраф нарахований платником самостійно - 45,00 грн.);

- уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок № НОМЕР_19 від 04.12.2017 терміном сплати 04.12.2017 в сумі 10413,00 грн. (основна сума - 10109, 00 грн., штраф нарахований платником самостійно - 304,00 грн.);

- податкова декларація з податку на додану вартість № НОМЕР_20 від 18.12.2017 терміном сплати 30.12.2017 в сумі 29046,00 грн.;

- податкова декларація з податку на прибуток підприємств № НОМЕР_21 від 27.02.2015 терміном сплати 11.03.2015 в сумі 48287,00 грн. (основна сума - 43945,00 грн., сума нарахованого авансового внеску - 4342,00 грн.);

- розрахунок частини прибутку (доходу) № НОМЕР_22 від 18.04.2017 терміном сплати 20.05.2017 в сумі 312,00 грн.;

- розрахунок частини прибутку (доходу) № НОМЕР_23 від 20.07.2017 терміном сплати 19.08.2017 в сумі 1710,00 грн.

Сума боргу відповідача, на підставі самостійно поданих до контролюючого органу податкових декларацій та розрахунків складає - 738558,00 грн.

Відповідно до пункту 56.11 статті 56 Податкового кодексу України податкове зобов'язання, яке самостійно визначене платником податків, оскарженню не підлягає.

Відповідно до ст. 203 Податкового кодексу України, податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Сума податкового зобов'язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Приписами пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України встановлено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п.59.5 ст.59 Податкового кодексу України, якими передбачено, що у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги, зазначені податкові вимоги не втратили юридичної сили, а тому у контролюючого органу не виникло обов'язку повторного надіслання податкових вимог платнику податків.

Судом встановлено, що контролюючим органом у зв'язку з наявністю у відповідача податкового боргу було сформовано та вручено першу податкову вимогу № 1/51 від 27.11.2007р. та другу податкову вимогу №2/54 від 27.12.2007 р., що підтверджується матеріалами справи. При цьому податковий борг підприємства з моменту направлення першої та другої податкових вимог не переривався та вони на теперішній час є дійсними.

Грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності. (Підпункт 14.1.39 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України.)

Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання. (Підпункт 14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України.)

Згідно з п.87.1 ст.87 Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.

Пунктом 87.9 ст.87 Податкового кодексу України встановлено, що в разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

У відповідності до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Стосовно тверджень відповідача, що Борівське комунальне водопровідно-каналізаційного підприємство є комунальним підприємством і перебуває у власності територіальної громади, а отже приписами Податкового кодексу України встановлено, що передумовою звернення контролюючого органу до суду є звернення до органу виконавчої влади, тобто власника комунального підприємства, а також вжиття ним заходів щодо виявлення майна боржника - комунального підприємства для встановлення можливості внесення такого майна у податкову заставу, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 95.1 статті 95 ПК України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Для цього орган державної податкової служби звертається в порядку пункту 95.3 статті 95 ПК України до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття органом державної податкової служби рішення про погашення усієї суми податкового боргу.

Системний аналіз зазначених норм дає пістви для висновку про те, що податковим законодавством встановлено особливий порядок погашення заборгованості платників податків (у тому числі комунальних підприємств) перед бюджетами та визначено перелік заходів, які повинен здійснити контролюючий орган у певній послідовності для примусового стягнення податкового боргу, а саме: звернутись до суду з вимогою про стягнення коштів з рахунків у банку; отримати судовий дозвіл на погашення усієї суми боргу за рахунок майна; провести торги з продажу майна, внесеного в податкову заставу.

Якщо усі перелічені заходи не мали результатом погашення податкового боргу комунального підприємства, то орган ДФС вчиняє дії, передбачені статтею 96 ПК України, для залучення коштів (майна) органу місцевого самоврядування, в управлінні якого перебуває таке підприємство, для погашення податкового боргу останнього.

Вказана правова позиція також узгоджується з правовою позицію Верховного суду України, яка викладена в постанові від 28.02.2018 року по справі № 813/2851/17 (адміністративне провадження № К/9901/5069/17).

За вимогами ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, відповідач має податковий борг перед бюджетом у розмірі 738558,00 грн, який на час розгляду справи не сплачений.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є правомірними та такими, що ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, належним чином обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється з урахуванням норм ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст.257,258,262, 246, 255,295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Головного управління ДФС у Харківській області до Борівського комунального водопровідно-каналізаційного підприємства про стягнення податкового боргу - задовольнити.

Стягнути до бюджету України кошти в рахунок погашення податкового боргу з розрахункових рахунків Борівського комунального водопровідно-каналізаційного підприємства (, 63801, Харківська область, Борівський р-н, смт.Борова, вул.Миру, буд.76) в загальному розмірі 738558,00 (сімсот тридцять вісім тисяч п'ятсот п'ятдесят вісім) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 12.04.2018 року.

Суддя О.М. Тітов