Справа № 826/8726/17
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2018-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

12 квітня 2018 року

справа №826/8726/17

адміністративне провадження №К/9901/5310/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.,

суддів: Олендера І.Я., Юрченко В.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 липня 2017 року у складі судді Федорчука А. Б. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2017 року у складі колегії суддів Губської Л.В., Ісаєнко Ю.А., Оксененка О.М. у справі №826/8726/17 за поданням Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнітім Груп» про підтвердження обґрунтованості застосування адміністративного арешту майна,

У С Т А Н О В И В:

У липні 2017 року Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - податковий орган, позивач у справі) звернулось до суду з поданням про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнітім Груп» (далі - Товариство, платник податків, відповідач у справі).

Подання обґрунтоване тим, що Товариство відмовило заявнику у справі у допуску до документальної позапланової виїзної перевірки, що є підставою для застосування адміністративного арешту майна Товариства.

14 липня 2017 року ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2017 року, закрито провадження в адміністративній справі №826/8726/17 та роз'яснено заявнику у справі, що питання про підтвердження обґрунтованості застосування адміністративного арешту майна у випадку, коли між сторонами існує спір про право, має вирішуватися адміністративним судом, але в порядку позовного провадження.

20 листопада 2017 року податковим органом до Вищого адміністративного суду України подано касаційну скаргу.

21 листопада 2017 року ухвалою Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу залишено без руху на надано тридцятиденний строк для усунення недоліків з моменту отримання цієї ухвали (суддя Веденяпін О. А.).

28 грудня 2017 року касаційну скаргу передано до Верховного Суду.

29 грудня 2017 року ухвалою Верховного Суду матеріали касаційної скарги прийнято до провадження.

9 січня 2018 року податковим органом усунуто недоліки касаційної скарги.

11 січня 2018 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою та витребувано з Окружного адміністративного суду міста Києва справу № 826/8726/17.

5 лютого 2018 року до Верховного Суду надійшов відзив представника позивача на касаційну скаргу.

23 березня 2018 року справа № 826/8726/17 надійшла до Верховного Суду.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, а саме пункту 94.11 статті 94 Податкового кодексу України та статті 1833 Кодексу адміністративного судочинства України, скаржник у справі просить скасувати рішення судів попередніх інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суди попередніх інстанцій неповною мірою з'ясували обставини справи, що призвело до їх неправильної оцінки та помилкового закриття провадження у справі і, як наслідок, неможливості застосування податковим органом умовного адміністративного арешту майна.

У відзиві на касаційну скаргу представник Товариства зазначає про правомірність рішень та безпідставність касаційної скарги, погоджується з рішеннями судів попередніх інстанцій, просить залишити їх без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Касаційний розгляд справи здійснюється в попередньому судовому засіданні відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши рішення судів попередніх інстанцій в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення відповідають.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили.

4 липня 2017 року наказом Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від №5950 призначено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2016 року, строк проведення якої встановлено починаючи з 10 липня 2017 року.

10 липня 2017 року уповноважені особи Товариства не допустили посадових осіб податкового органу до перевірки, посилаючись на відсутність підстав для її проведення, про що складено акт від 10 липня 2017 року.

10 липня 2017 року платником податків в апеляційному порядку оскаржено ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 20 березня 2017 року у справі № 752/5117/15, яка і стала підставою для проведення перевірки.

11 липня 2017 року податковий орган виніс рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків № 20864 у зв'язку з відмовою Товариства від допуску до проведення перевірки та звернувся до суду із поданням про підтвердження обґрунтованості такого арешту.

11 липня 2017 року Товариство звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом про визнання протиправним та скасування наказу податкового органу про проведення документальної позапланової виїзної перевірки від 04 липня 2017 року № 5950.

Відповідно до пункту 2 частини п'ятої статті 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) суд ухвалою відмовляє у прийнятті подання у разі, якщо з поданих до суду матеріалів вбачається спір про право.

Спір про право в контексті зазначеної норми має місце в разі, якщо предметом спору є правовідносини, існування яких є передумовою виникнення підстав для застосування спеціальних заходів, перелічених у статті 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин). Зокрема, спір про право наявний у разі, коли платник податків висловлює незгоду з рішенням податкового органу, що було підставою для виникнення обставин для внесення відповідного подання. Наявність спору про право в окремих випадках може бути виявлена також і після відкриття провадження у справі за відповідним поданням.

Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що оскарження Товариством наказу податкового органу від 04 липня 2017 року №5950, який став передумовою виникнення підстав для застосування спеціальних заходів, зазначених у статті 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), а також ухвали слідчого суддів, яка є підставою винесення цього наказу, свідчить про наявність спору про право. Відтак, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про закриття провадження у справі, оскільки відповідні вимоги не можуть бути розглянуті в порядку окремого виду адміністративного судочинства, яким є провадження за поданням податкового органу, на підставі пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

При цьому, закриваючи провадження у справі за поданням податкового органу у зв'язку з виявленням спору про право, суд першої інстанції згідно з частиною другою статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), роз'яснив позивачеві, що відповідні вимоги підлягають розгляду в адміністративних судах України, але в загальному порядку позовного провадження.

Верховний Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого касаційна скарга податкового органу залишається без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 липня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2017 року у справі 826/8726/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф.Ханова

Судді І.Я.Олендер

В.П.Юрченко