Справа № 149/3306/17
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2018-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 149/3306/17

Головуючий у 1-й інстанції: Войнаревич М.Г.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

12 квітня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Граб Л.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу поліцейського роти № 5 1-го батальйону Управління патрульної поліції у м. Києві капрала поліції ОСОБА_2 на рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 06 березня 2018 року (ухвалене в м. Хмільник) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до поліцейського роти № 5 1-го батальйону Управління патрульної поліції у м. Києві капрала поліції ОСОБА_2 про оскарження дій суб'єкта владних повноважень щодо винесення постанови серії БР № 740710 від 08.12.2017 року,

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до поліцейського роти № 5 1-го батальйону Управління патрульної поліції у м. Києві капрала поліції ОСОБА_2, в якому просив скасувати постанову серії БР № 740710 від 08.12.2017 року. у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначає, що пошкодження скла не обмежувало йому оглядовість та не погіршило його прозорість, що дозволяло йому безпечно та з дотриманням вимог діючих ПДР продовжувати подальший рух.

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 06 березня 2018 року позов задоволено повністю.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції прийшов до висновку, що зміст постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не відповідає вимогам п.31.4.7 в ПДР, у зв'язку з чим вказано постанова підлягає скасуванню.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти постанову, якою у задоволенні позову відмовити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.

Позивач не скористався своїм правом передбаченим ст. ст.300, 304 КАС України та не подав до суду відзив на апеляційну скаргу відповідача.

Сторони в судове засідання не з'явились. Про час день та місце розгляду справи повідомлені завчасно та належним чином. Причини неявки суду не відомі.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, про що 12 квітня 2018 року було прийнято ухвалу.

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та знайшло своє підтвердження в суді апеляційної інстанції неоспорені факти про те, що відповідно до постанови серії БР № 740710 від 08 грудня 2017 року, винесеної поліцейським роти № 5 1-го батальйону Управління патрульної поліції у м. Києві капралом поліції ОСОБА_2, 08 грудня 2017 року ОСОБА_3 в м. Києві на Житомирському шосе, 19 км КП "Сосновий ОСОБА_4" керував механічним транспортним засобом, що має тріщини на вітровому склі в зоні роботи склоочисників, чим порушив п.п.31.4.7. ПДР та ДСТУ 3649:2010 п.6.8.6 та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КУпАП.

Вказаною постановою притягнуто позивача до адміністративної відповідальності та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680 грн. 00 коп.

Не погоджуючись з прийнятою постановою позивач звернувся до суду для її скасування.

Колегія суддів, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, зазначає наступне.

Правила дорожнього руху у відповідності до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху України, що затверджені Постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - Правила дорожнього руху України) встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У відповідності до частини 2 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з пп. 31.1 Правил дорожнього руху України, технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Надаючи правову оцінку доводам апелянта щодо правомірності винесення оскаржуваної постанови, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, ОСОБА_3 08 грудня 2017 року керував транспортним засобом «Mercedes-Benz 303 D», державний номерний знак АВ 9188СМ в м. Києві на Житомирському шосе,19 км КП "Сосновий ОСОБА_4", з порушенням вимог п.п. 31.4.7 ПДР та п. 6.8.6. вимог ДСТУ 3649:2010, про що також зазначає відповідач в своїй апеляційній скарзі.

Аналізуючи вказані доводи колегія суддів зазначає, що згідно п.п. 31.4.7 ПДР України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо встановлено на скло додаткові предмети або нанесено покриття, які обмежують оглядовість з місця водія, і погіршують його прозорість.

Також, відповідно до вимог ДСТУ 3649:2010 пунктом 6.8.6 визначено, що не дозволено розміщувати предмети (за винятком талона про технічний огляд у правій нижній частині вітрового скла та інших документів відповідно до законодавства) або наносити покриття, які обмежують огляд з місця водія, відвертають його увагу, погіршують прозорість скла і можуть спричинити небезпеку травмування учасників дорожнього руху.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідач в своїй апеляційній скарзі також зазначає, що позивачем порушено саме п.6.8.6 вимог ДСТУ 3649:2010.

Отже, в оскаржуваній постанові позивачу ставиться в вину керування транспортним засобом на лобовому склі якого розміщені відповідні заборони, що погіршують прозорість скла і можуть спричинити небезпеку травмування учасників дорожнього руху.

Однак, на підтвердження необґрунтованості та незаконності оскаржуваної постанови позивачем надано фотознімки транспортного засобу «Mercedes-Benz 303 D», державний номерний знак АВ 9188СМ, при дослідженні яких судом апеляційної інстанції встановлено, що на лобовому склі відсутні будь які заборони визначені п.п. 31.4.7. ПДР України та п. 6.8.6 вимог ДСТУ 3649:2010, у зв'язку з чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що зміст постанови не відповідає вимогам п.п.31.4.7 ПДР України.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Отже, уповноважена особа має всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення особою адміністративного правопорушення.

В даному випадку колегією суддів в ході дослідження матеріалів справи не було встановлено жодних обставин, які б підтверджували вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого п.31.4.7 в ПДР України.

При цьому, згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 ст.77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб'єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Колегія суддів звертає увагу, що вищезазначена правова норма визначає ряд фактичних даних на основі яких посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII, поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, автоматичну фото- і відеотехніку.

Проте, всупереч вищенаведеним правовим нормам чинного законодавства, відповідачем не було надано ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції будь яких доказів, які б зафіксували факт вчинення ОСОБА_3 інкримінованого правопорушення.

Таким чином, доводи відповідача на підтвердження правомірності дій поліцейського роти № 5 1-го батальйону Управління патрульної поліції у м. Києві капрала поліції ОСОБА_2, який зупинив та зафіксував порушення ПДР з боку позивача, не знайшли свого підтвердження і повністю спростовані матеріалами справи, відповідно вірно оцінені та вмотивовано відхилені судом першої інстанції.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Положеннями п.3 ч.3 ст.286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За таких обставин твердження апелянта, що суд першої інстанції закриваючи провадження по справі вийшов за межі своїх повноважень є безпідставними та не підлягають задоволенню.

З огляду на вищевикладене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції було вірно прийнято рішення, яким провадження у справі закрито.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів вважає, що оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог та не підтверджують неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального, то підстави для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу поліцейського роти № 5 1-го батальйону Управління патрульної поліції у м. Києві капрала поліції ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 06 березня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили у порядку ст.ст. 272, 325 КАС України та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України не може бути оскаржена.

Постанова суду складена 12 квітня 2018 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5