Справа № 161/8878/17
Суддя: Шевчук С.М.
Дата ухвалення: 2018-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Справа № 161/8878/17
ПОСТАНОВА

іменем України

"16" квітня 2018 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Шевчук С.М.

суддів: Мацького Є.М.

Шидловського В.Б.,

за участю секретаря Круглій В.В.,

сторін та їх представників: позивач - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "18" грудня 2017 р. (судове рішення ухвалене суддею Панас О.В. в м.Рівне) , у справі за позовом ОСОБА_2 до Волинської митниці ДФС про порушення митних правил , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом та заявою про уточнення позовних вимог просив скасувати постанову від 31.05.2017 року у справі про порушення митних правил №1313/20500/17 відповідно до змісту якої позивача було притягнуто до відповідальності, відповідно до ч.3.ст.470 Митного кодексу України, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн.

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 18.12.2017року позов задоволено. Постанову у справі про порушення митних правил № 1313/20500/17 від 31.05.2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 470 Митного кодексу України та накладення на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн. - скасовано.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач вказує, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначив, що транспортний засіб ввезений позивачем на митну територію України не є транспортним засобом комерційного призначення переміщений на митну територію України в порядку визначеному ст. 189 Митного Кодексу України. Під час переміщення через митний кордон 30.01.2017року позивачем самостійно заявлено митний режим "транзит", мета - особисте користування, канал (смуга руху - зелений коридор). Позивача попереджено про наслідки ст. 95, 470, 485 МК України.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 31.05.2017 р. Волинською митницею Державної Фіскальної служби України було прийнято Постанову у справі про порушення митних правил №1313/20500/17, відповідно до змісту якої позивача було притягнуто до відповідальності, відповідно до ч.3.ст.470 Митного кодексу України та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн.

Матеріалами справи підтверджено, що 30.01.2017 року о 00-16 год. на митну територію України через митний пост "Ягодин" Волинської митниці ДФС, громадянином України ОСОБА_2 в митному режимі "транзит", мета - особисте користування, канал (смуга руху - зелений коридор) ввезено легковий автомобіль марки «MERCEDES -BENZ C270», реєстраційний номер НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2 та станом на 16.04.2017 р. його не вивезено та в інший митний режим не заявлено.

Відповідно до ч.1 ст.95 МК України встановлені строки для транзитних перевезень для автомобільного транспорту-10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці -5 діб).

Термін вивезення (транзиту) вищевказаного автомобіля з митної території України закінчився 09.02.2017року. Про що, відповідно, було складено протокол про порушення митних правил №1313/20500/17 від 16.04.2017р.

На підтвердження доводів позовної заяви та заперечуючи доводи апеляційної скарги позивач зазначив, що він не є власником вказаного автомобіля. Ввезений транспорт належить компанії UAB «LOREKA» згідно Свідоцтва про реєстрацію ТЗ № Н018134, яка зареєстрована на території Республіка Литва, юридична адреса Каунас, вул. Ісландія,95-97, зареєстрована на Державному центрі Регістрів підприємств Каунаського філіалу, код 304411436, NTR код об'єкта 4400-2180-0477:5476. Відповідно до Трудового договору DS/03 від 22.12.2016 позивач працює водієм-інспектором. Згідно посвідчення на відрядження № KS/22 від 22.12.2016 р. (строком на 18 місяців) та автомобільного шляхового листа № LM02/01 від 22.12.2016 р. позивач стверджує, що ввезений автомобіль ним не використовувався для особистого користування, а для виконання своїх службових обов'язків в інтересах компанії UAB «LOREKA». Відтак, вважає, що згідно Стамбульської конвенції, він має право пересуватись на транспортному засобі на території України в термін до одного року.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем при прийнятті рішення не надано правової оцінки вказаним обставинам, а відтак не довів правомірності свого рішення про притягнення позивача до відповідальності.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

У відповідності до статті 90 Митного кодексу України, транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно пункту 60 статті 4 Митного кодексу України транспортні засоби особистого користування - наземні транспортні засоби товарних позицій 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепи до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД, плавучі засоби та повітряні судна, що зареєстровані на території відповідної країни, перебувають у власності або тимчасовому користуванні відповідного громадянина та ввозяться або вивозяться цим громадянином у кількості не більше однієї одиниці на кожну товарну позицію виключно для особистого користування, а не для промислового або комерційного транспортування товарів чи пасажирів за плату або безоплатно;

Згідно пункту 3 частини 1 статті 93 Митного кодексу України, - товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу.

Відповідно до частини 3 статті 470 Митного кодексу України, перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 95 Митного кодексу України встановлено строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту; зокрема, для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Відповідно до статті 319 Митного кодексу України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений законодавством України порядок переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до статті 486 Митного кодексу України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотримання вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Згідно зі статті 489 Митного кодексу України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом першої інстанції встановлено та не заперечується позивачем, що розгляд адміністративної справи відповідачем проведено в присутності позивача. Водночас, позивачем не заперечуються обставини щодо перебування транспортного засобу на митній території Україні на строк понад десять діб з моменту перетину транспортним засобом митного кордону в порядку транзитного переміщення.

Щодо посилання позивача на те, що транспортний засіб ввезено на територію України як транспортний засіб комерційного призначення у відповідності до ст. 189 Митного кодексу України, то колегія суддів зазначає, що матеріалів справи слідує, що громадянином України ОСОБА_2 ввезено 30.01.2017року названий транспортний засіб в митному режимі "транзит", мета - особисте користування, канал (смуга руху - зелений коридор).

Відповідно до частини другої статті 366 МК України канал, позначений символами зеленого кольору («зелений коридор»), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню, а згідно вимог частини другої статті 380 та частини першої статті 381 МК України, транспортні засоби особистого користування, що тимчасово ввозяться громадянами - нерезидентами або ввозяться громадянами з метою транзиту на митну територію України, не підлягають письмовому декларуванню.

Статтею 1 Конвенції про тимчасове ввезення» (Стамбул 1990) , до якої Україна приєдналась 24 березня 2004 року (далі по тексту іменовано -Конвенці я) та пунктом 35 статті 4 МК України встановлено, що поняття «особа» у вказаних нормативних актах означає як юридичну, так і фізичну особу. У зв'язку з цим, особисте користування (приватне використання) не обмежується виключно інтересами фізичної особи, а може здійснюватися і в інтересах юридичних осіб.

Відповідно до п. «а» ст. 1 названої Конвенції, «тимчасове ввезення» означає митний режим, який дозволяє приймати на митну територію певні товари, у тому числі транспортні засоби, умовно звільнені від ввізного мита і податків, без застосування заборон чи обмежень економічного характеру на ввезення; такі товари, у тому числі транспортні засоби, мають ввозитися з визначеною метою і призначатися для подальшого вивезення у встановлений термін, та не піддаватися змінам, за винятком нормального зниження їхньої вартості (амортизації) внаслідок їхнього використання.

Стосовно ж доводів позивача з приводу комерційного ввезення такого транспортного засобу, то згідно ст. 189 Митного кодексу України транспортні засоби комерційного призначення, що використовуються для переміщення товарів та/або пасажирів через митний кордон України, можуть тимчасово ввозитися на митну територію України без справляння митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності. Тимчасове ввезення транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України допускається за умови, що такі транспортні засоби не використовуватимуться для внутрішніх перевезень на митній території України.

Декларування та переміщення транспортних засобів комерційного використання здійснюються виключно з використанням смуги «червоного коридору», так як передбачає обов'язкове подання митним органам документів на вантаж (товар) та/або документів на перевезення пасажирів (ст. 366 МК України).

Згідно з п. «b» ст. 1 Додатка С до «Конвенції про тимчасове ввезення», комерційне використання означає платне перевезення осіб або промислове чи комерційне платне або безоплатне перевезення вантажів.

З урахуванням викладеного та згідно із положеннями Митного кодексу України та Конвенції транспортні засоби, які тимчасово ввозяться на митну територій України громадянами-резидентами в службових цілях, а не для платного транспортування осіб або для платного чи безоплатного промислового чи комерційного транспортування товарів через митний кордон України, не відносяться до транспортних засобів комерційного призначення.

Таким чином, тимчасове ввезення громадянами України транспортних засобів можливе з застосуванням міжнародного митного документа (книжка А.Т.А., або книжка С.Р.Б.), що містить чинну міжнародну гарантію сплати митних платежів або надання фінансової гарантії, передбаченому розділом X Митного кодексу України.

Визнання автотранспортного засобу, у тому числі легкового, як транспортного засобу комерційного використання можливо виключно за умови його використання для платного перевезення осіб або промислового чи комерційного платного або безоплатного перевезення вантажів, що повинно підтверджуватись: при платному перевезенні осіб: білетно-обліковою документацію; при платному чи безоплатному промисловому чи комерційному транспортуванні товарів: товарно-транспортними документами, зокрема міжнародною автомобільною накладною (СМR).

Враховуючи наведене, колегія суддів зазначає, що громадянин, який ввозить транспортний засіб комерційного призначення на митну територію України, повинен мати: документи, що підтверджують здійснення цим громадянином діяльності на користь юридичної особи - власника (користувача) транспортного засобу; належний дозвіл користувача права на тимчасове ввезення транспортного засобу; документи на транспортний засіб, що підтверджують його реєстрацію в іншій державі на ім'я особи, яка зареєстрована або постійно проживає за межами України; документи на транспортний засіб, що підтверджують мету його тимчасового ввезення; документи, що підтверджують комерційне використання транспортного засобу.

З огляду на те, що позивачем під час ввезення транспортного засобу на митну територію України не було надано документів, які б надавали право на ввезення транспортного засобу комерційного призначення в митному режимі, передбаченому ст. 189 Митного кодексу України, судова колегія приходить до про відсутність визначених Митним кодексом України підстав для застосування до названого транспортного засобу положень тимчасового пропуску транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України.

Відтак, відповідач дійшов правильного висновку про те, що позивач, в порушення вимог статті 95 Митного кодексу України, більше ніж на десять діб перевищив строк доставки транспортного засобу, про будь-які обставини, які цьому перешкодили, митницю не повідомив, що свідчить про вчинення правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 470 Митного кодексу України, внаслідок чого, останнього було правомірно притягнуто до відповідальності оскаржуваною постановою, які винесені уповноваженою особою у встановлені строки, відповідно до положень статті 526 Митного кодексу України.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що оскаржуване рішення суду не відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду скасувати прийняттям нового відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС задовольнити, постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "18" грудня 2017 р. скасувати, прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_2 до Волинської митниці ДФС про скасування постанови № 1313/20500/17 від 31.05.2017 року - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя С.М. Шевчук

судді: Є.М. Мацький

В.Б. Шидловський

Повне судове рішення складено "16" квітня 2018 р.