Справа № 336/5730/17
Суддя: Щаслива О. В.
Дата ухвалення: 2018-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

28.02.18Справа № 336/5730/17
Пр. № 2-а/336/35/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2018 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Щасливої О.В.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання бездіяльності субєкта владних повноважень протиправною і зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить суд визнати незаконними дій відповідача щодо в розрахунку позивачеві пенсії за віком згідно із ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2007 рік; зобов'язати Шевченківське обєднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя перерахувати ОСОБА_1 з з 24 липня 2017 року пенсію за віком на загальних підставах відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за останні три роки, що передували зверненню з заявою про призначення пенсії за віком за 2014-2016 роки), виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Позивач посилається на те, що він до липня 2017 року перебував на обліку в головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області, отримуючи пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». З 24 липня 2017 року знаходиться на обліку в Шевченківському обєднаному управлінні і отримує пенсію за віком, призначену згідно зі ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». При постановці на облік і призначенні позивачу пенсії за віком відповідач неправомірно застосував показник середньої заробітної плати на одну застраховану особу за 2007 рік, тоді як в 2017 році повинен був виходити з показника середньої заробітної плати в Україні за останні три роки, що передували зверненню з заявою про призначення пенсії, тобто за 2014-2016 роки. Такий розрахунок є невірним, оскільки сталося не переведення з одного виду пенсії на інший, а було вперше призначено пенсію за іншим законом.

В жовтні 2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням вказаного показника, однак відповідач 10 жовтня 2017 року письмово повідомив, що при переведенні позивача з одного виду пенсії на інший обґрунтовано застосований показник середньої заробітної плати в галузях економіки за 2007 рік відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 327 від 23.04.2012 року.

Позивач вважає дії відповідача неправомірними, такими, що посягають на його право на призначення пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за останні три роки, що передували зверненню з заявою, тому просить про задоволення позову.

Позивач до суду не зявився, надавши письмове звернення, яке містить прохання про вирішення справи у його відсутність і задоволення позову.

З аналогічною заявою, яка містить заперечення проти позову, звернулася представник відповідача.

Зазначені обставини в силу ст. 194 КАС України зумовили розгляд справи у письмовому провадженні.

З письмових заперечень відповідача випливає, що позивач з 24 липня 2017 року перебуває на обліку в Шевченківському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Запоріжжя і отримує пенсію за віком, на яку був переведений відповідно до його заяви від вказаної дати. Переведення з одного виду пенсії на інший здійснено у відповідності до ч. 3 ст. 45 до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника, який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії, оскільки до вказаної дати позивач перебував на обліку в головному управлінні Пенсійного фонду м. Запоріжжя і отримував пенсію згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Зокрема, згідно з положеннями Постанови Кабінету Міністрів України № 327 від 23.04.2012 року, при переведенні позивача на інший вид пенсії було враховано показник заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2007 рік та середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, у тому числі в сільському господарстві, за 2007 рік (а. с. 18-21).

У звязку з викладеним просить про відмову у задоволенні позову.

Зясувавши обставини справи і перевіривши їх наданими сторонами доказами, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з таких міркувань.

Судом встановлено, що позивачу було призначено пенсію за вислугу років у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». З 24 липня 2017 року позивач перебуває на обліку в м. Запоріжжя і отримує пенсію за віком згідно із Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». В жовтні 2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про застосування показника середньої заробітної плати згідно ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із, в задоволення якої листом начальника управління від 10.10.2017 року відмовлено (а. с. 5).

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

В силу ст. 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за цим Законом призначаються пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Частиною першою ст. 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що за рахунок коштів органу Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком, пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не повязаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у звязку з втратою годувальника.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", призначається одна пенсія за її вибором. При цьому різниця між розміром пенсії, на який особа має право відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", і розміром пенсії із солідарної системи відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", яка визначається в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, фінансується за рахунок коштів державного бюджету.

Згідно із ч. 2 ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали інвалідами за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності.

Члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника.

З наведених положень законодавства про пенсійне забезпечення випливає, що порядок призначення різних видів пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, регламентовано різними законами, зокрема, Законом № 2262-ХП та Законом № 1058-ІУ, відповідно до ч. 3 ст. 45 якого переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ. При переведенні з одного виду пенсії на інший за баженням особи може враховуватися заробітна плата за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій ст. 40 цього Закону для призначення пенсії.

Наведені положення ст. 45 Закону України № 1058-ІУ свідчать про те, що частиною третьою статті 45 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший.

Між тим пенсія, яку отримував позивач до 24 липня 2017 року, була призначена за іншим Законом, а саме: за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», тому у даному випадку мало місце призначення пенсії, розрахунок якої належало здійснювати у відповідності до ст. 26, ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності субєкта владних повноважень протиправною та зобовязання вчинити певні дії (п. 4 ч. 1 ст. 245 КАС України).

З огляду на викладене суд вбачає всі підстави для захисту права позивача в шляхом визнання бездіяльності відповідача щодо незастосування показника середньої заробітної плати в Україні за останні три роки, що передували зверненню з заявою про призначення пенсії за віком, ОСОБА_1 протиправною і зобовязання відповідача здійснити перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 з 24 липня 2017 на загальних підставах відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за останні три роки, що передували зверненню з заявою про призначення пенсії за віком, виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 194, 242-246, 293, 295 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя з незастосування показника середньої заробітної плати в Україні за останні три роки, що передували зверненню з заявою про призначення пенсії за віком, ОСОБА_1.

Зобовязати Шевченківське обєднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя перерахувати ОСОБА_1 пенсію за віком з 24 липня 2017 року відповідно до ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати працівників, зайнятих в галузях економіки України, за три останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком (2014-2016 роки), та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.В. Щаслива