Справа № 295/6269/17
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2018-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Справа № 295/6269/17
ПОСТАНОВА

іменем України

"16" квітня 2018 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Моніча Б.С.

суддів: Капустинського М.М.

Охрімчук І.Г.,

за участю секретаря Кошиль О.Ю.,

позивача, представника відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від "20" лютого 2018 р. (судове рішення ухвалене суддею Зосименко О.М. в м. Житомирі), у справі за позовом ОСОБА_2 до Інспектора рота №2 Управління патрульної поліції у м.Житомирі Департаменту патрульної поліції Нікітіна Олександра Анатолійовича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення , -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову інспектора рота №2 Управління патрульної поліції у м.Житомирі Департаменту патрульної поліції Нікітіна О.А. №677233 серії БР від 21.05.2017 р. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП якою накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 20.02.2018 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та винести нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом не взято до уваги відеозапис, з якого вбачається, що позивач не порушував Правила дорожнього руху та вини у вчиненому правопорушенні не визнавав.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з урахуванням наступного.

Встановлено, що постановою №677233 серії БР від 21.05.2017 р. ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. з посиланням на те, що позивач керуючи автомобілем «Тойота» д/н НОМЕР_1 не подав сигнал світловим покажчиком повороту при здійсненні маневру.

Вважаючи протиправними дії відповідача та постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволені позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не заперечувалося вчинене ним правопорушення під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Колегія суддів зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб'єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП України визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 3 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п'ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об'єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

При накладенні стягнення за скоєне адміністративне правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі (ч. 2 ст. 33 КУпАП).

Порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення регламентований главою 22 КУпАП.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, які полягають, зокрема, у порушенні правил дорожнього руху, відповідальність за які передбачена ч.ч. 1-3 ст. 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Положеннями ч. 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У відповідності до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Разом з цим, згідно ч. 5 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються ПРОТОКОЛОМ про адміністративне правопорушення, ПОЯСНЕННЯМИ ОСОБИ, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, ПОКАЗАННЯМИ технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також ІНШИМИ ДОКУМЕНТАМИ.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно НАВЕСТИ ДОКАЗИ, НА ЯКИХ ҐРУНТУЄТЬСЯ ВИСНОВОК про вчинення особою адміністративного правопорушення та ЗАЗНАЧИТИ МОТИВИ ВІДХИЛЕННЯ ІНШИХ ДОКАЗІВ, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Крім того, даною постановою зазначено - судам слід звернути увагу на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Дійсно, за змістом ч.5 ст.258 КУпАП, відповідач не був зобов'язаний складати протокол у справі про адміністративне правопорушення. Разом з тим, він має право це зробити. У випадку, коли особа заперечує факт вчинення правопорушення.

Колегія суддів погоджується, що загалом будь-яке виявлення правопорушення має завершуватися складанням матеріалів адміністративної справи.

Разом з тим винятком з цього правила є лише той випадок, коли правопорушник визнає вину, не заявляє будь-яких клопотань, не оспорює ні факту правопорушення, ні можливості накладення на нього певного виду адміністративного стягнення. Наведене випливає також з положень ст.ст.250, 268, 269, 271, 273 КУпАП.

Колегією суддів досліджено відеозапис подій, наданий відповідачем.

Зазначений відеозапис не містить обставин скоєння позивачем правопорушення. Так само він не є доказом у розумінні справи про адміністративне правопорушення, оскільки матеріли такої справи відповідачем не оформлювалися з огляду на те, що позивач не заявляв будь-яких клопотань, не оспорював ні факту правопорушення, ні можливості накладення на нього певного виду адміністративного стягнення.

Водночас зазначений запис є належним і допустимим доказом в межах розгляду позовної заяви позивача в порядку адміністративного судочинства і дає можливість суду об'єктивно оцінити правомірність дій відповідача, вчинених після зупинки транспортного засобу, під час спілкування з водієм.

Як слідує з відеозапису позивач після зупинки не заперечував, що ним не було ввімкнуто покажчик повороту, а лише перепитував у працівників поліції, чи вони завжди їх вмикають.

Далі відеозапис свідчить про те, що позивачу, як особі, яка притягувалася до адміністративної відповідальності, були роз'яснені: причина зупинки, його права, інспектором було запитано, чи ці права позивачу зрозумілі, додатково з'ясовано, чи будуть у позивача якісь клопотання та чи бажає він скористатися послугами захисника.

На це позивач відповів, що будь-яких клопотань не має.

Лише після цього інспектор повідомив, що ним буде винесена постанова про притягнення позивача до відповідальності у виді штрафу в розмірі 425 грн.

На це позивач відповів що не заперечує і надав згоду на складання постанови, додавши, що прослідкує, чи самі працівники поліції завжди вмикають повороти.

Таким чином із даного відеозапису вбачається, що позивачем не заперечувалося факт вчинення правопорушення. Тому дії інспектора щодо прийняття постанови про адміністративне правопорушення без складання протоколу є правомірними згідно ч.5 ст.258 КУпАП.

В судовому засіданні позивач пояснив, що після подій, зафіксованих на камеру, він став заперечувати проти складання постанови. До таких його пояснень суд відноситься критично, оскільки вони кардинально суперечать його поведінці, яка зафіксована на відеозаписі. Такі пояснення суд вважає такими, що мають на меті уникнути відповідальності за скоєне.

Суд вважає з цього приводу вказати, що, надавши згоду на притягнення до відповідальності, визнавши вину у скоєному, не забажавши скористатися своїми правами, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами та втратив можливість спростувати відомості, що наведені у постанові про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Жодних сумнівів, що такі дії були вчинені без жодного примусу, чи внаслідок будь-яких зловживань збоку інспектора у суду не виникає.

Відтак, аналізуючи обставини даної справи та досліджуючи зібрані у справі докази, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність вимог даного позову та відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАСУ за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове - без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, рішення Богунського районного суду м. Житомира від "20" лютого 2018 р. без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Б.С. Моніч

судді: М.М. Капустинський

І.Г. Охрімчук

Повне судове рішення складено "17" квітня 2018 р.