Справа № 808/2801/17
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2018-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 квітня 2018 рокусправа № 808/2801/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Головко О.В.

судді: Ясенової Т.І. Суховарова А.В.

за участю секретаря судового засідання: Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДФС на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2017 року (суддя Стрельнікова Н.В.) в адміністративній справі

за позовом Приватного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна»

до Офісу великих платників податків ДФС

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

в с т а н о в и в :

До суду надійшов позов Приватного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна», в якому позивач просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДФС № від 01.09.2017.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2017 року позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що Запорізьким управлінням Офісу великих платників податків ДФС в період з 21.06.2017 по 20.07.2017 відповідно до п. 200.10 ст. 200 розділу V Податкового кодексу України було проведено камеральну перевірку достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за травень 2017 року, за результатами якої складено акт камеральної перевірки № 768/28-10-47-06/00186536 від 20.07.2017.

В ході перевірки було встановлено порушення ПрАТ «Дніпроспецсталь» вимог Податкового кодексу України в частині правомірності формування податкового кредиту та, як наслідок, достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за травень 2017 року, а саме: абз. «а» п.п. 198.1, 198.2, п. 198.3 ст. 198, п. 200.1, абз. «б» та абз. «в» п. 200.4 ст. 200 ПК України, пп.1 п. 4 Розділу V Порядку заповнення та подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 26.01.2016 № 21, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 за № 159/28289, у зв'язку з чим ПрАТ «Дніпроспецсталь» завищено суму податкового кредиту (рядок 17), суму від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 19) та суму бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку (рядок 20.2.1) податкової декларації за травень 2017 року на суму ПДВ 454557,00 грн.

У зв'язку з наданням позивачем заперечень за №115-90 від 31.07.2017 на акт камеральної перевірки, відповідно до пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.5 п. 78.1 ст. 78, ст. 79 Податкового кодексу України, на підставі наказу Офісу великих платників податків ДФС № 1743 від 10.08.2017 посадовими особами податкового органу було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ПрАТ «Дніпроспецсталь» з питань, що стали предметом заперечень підприємства, а саме дотримання вимог податкового законодавства при відображені в податковому обліку з ПДВ господарських операцій по взаємовідносинам з ТОВ «Сигма Капітал», ТОВ «Дніпротехмет», ТОВ «Запорізька ливарна компанія», ТОВ «Верагруп» за травень 2017 року, за результатом якої складено акт № 74/28-10-47-06/00186536 від 06.09.2017, в якому викладено висновки про порушення позивачем вимог абз. «а» п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п.200.1, п. 200.2, абз. «в» п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, п. 5 р. ІІІ, пп. 1 п. 4 р. V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом МФУ від 23.09.2014 № 996, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.10.2014 за № 1267/26044, в результаті чого ПрАТ «Дніпроспецсталь» завищено суму бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку (рядок 20.2.1) податкової декларації за травень 2017 року на суму 454557,00 грн.

Листом від 06.09.2017 за № 47252/10/28-10-47-06 Запорізьким управлінням Офісу великих платників податків ДФС позивачеві направлено відповідь на заперечення на акт камеральної перевірки від 20.07.2017 № 768/28-10-47-06/00186536, в якому податковий орган повідомив про залишення заперечень позивача без задоволення.

За результатами перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 11.09.2017, згідно з яким позивачеві зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за травень 2017 року на суму 454557,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 227278,50 грн.

Підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення став висновок контролюючого органу про відсутність підтвердження правомірності включення до складу податкового кредиту податкових накладних, виписаних постачальниками ТОВ «Сигма Капітал», ТОВ «Дніпротехмет», ТОВ «Запорізька ливарна компанія» та ТОВ «Верагруп», оскільки під час перевірки встановлено, що наведені вище постачальники не є виробниками продукції та відображали придбання аналогічних товарів, реалізованих в подальшому ПрАТ «Дніпроспецсталь», у своїх постачальників. В свою чергу останніми така продукція самостійно не виготовлялась та не придбавалась по всьому ланцюгу постачання.

Надаючи оцінку правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 ПК України витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Положеннями пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України передбачено, що витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті та інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу, крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Витрати операційної діяльності, зокрема, включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Згідно з п. 138.2 ст. 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку (пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України).

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів (послуг) або дата отримання платником податку товарів (послуг), що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Положеннями пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів (послуг), на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (п. 201.6, 201.10 ст. 201 ПК України).

З матеріалів справи вбачається, що ПрАТ «Дніпроспецсталь» у травні 2017 року мало взаємовідносини з ТОВ «Сигма Капітал» згідно з Договором № 11160601 від 27.10.2016 про придбання феросплавів та інших матеріалів.

Позивачем включено до складу податкового кредиту суму ПДВ у розмірі 69600,00 грн. на підставі податкової накладної, виписаної постачальником - ТОВ «Сигма Капітал», за операціями з придбання алюмінію вторинного АВ87.

В підтвердження виконання вказаного правочину позивачем надано специфікації, видаткову накладну, рахунок, товарно-транспортну накладну, виписку з сертифікату якості.

Позивачем також доведено, що продукцію було оприбутковано на складі позивача, в підтвердження чого надано прибутковий ордер. Операції відображені у бухгалтерському обліку ПрАТ «Дніпроспецсталь» за травень 2017 року.

Оплата придбаної продукції підтверджується платіжними дорученнями.

Зауважень до первинних документів податковим органом немає, проте відповідач зазначає, що товари, які поставлялися ТОВ «Сигма Капітал» на адресу ПрАТ «Дніпроспецсталь», було придбано у інших підприємств, по ланцюгу придбання у яких не підтверджується їх придбання чи виготовлення.

Також ПрАТ «Дніпроспецсталь» у травні 2017 року мало взаємовідносини з ТОВ «Дніпротехмет» відповідно до договору поставки феросплавів та інших матеріалів № 11140792 від 04.12.2014.

ПрАТ «Дніпроспецсталь» надані документи, складені на виконання договору: додаткову угоду, специфікації, видаткові накладні, рахунки-фактури, сертифікати якості, товарно-транспортні накладні, платіжні доручення.

Операції відображені у бухгалтерському обліку ПрАТ «Дніпроспецсталь» у травень 2017 року, продукцію оприбутковано на складі позивача на підставі прибуткових ордерів.

За висновком податкового органу, не підтверджено придбання дрібняка коксового ТОВ «Дніпротехмет» у підприємств, зазначених в сертифікатах якості (ПАТ «Євраз Баглійкокс», ТОВ «Союз-метал маркет»), а тому сертифікати якості, які надані до перевірки ПрАТ «Дніпроспецсталь», не мають ніякого відношення до здійснення господарських операцій з придбання дрібняка коксового КМ-1 у ТОВ «Дніпротехмет» та не можуть вважатися первинними документами, що засвідчують реальне джерело походження товару.

Крім того, ПрАТ «Дніпроспецсталь» у травні 2017 року мало взаємовідносини з ТОВ «Запорізька ливарна компанія» відповідно до Договору на придбання феросплавів та інших матеріалів № 11170172 від 17.03.2017.

ПрАТ «Дніпроспецсталь» в підтвердження здійснення господарських операцій надано: специфікацію, видаткові накладні, рахунки-фактури, товарно-транспортні накладні, паспорти якості.

Продукцію було оприбутковано на складі позивача, в підтвердження чого надані прибуткові ордери. Операції відображені у бухгалтерському обліку ПрАТ «Дніпроспецсталь» у травні 2017 року.

Оплата за продукцію відбувалась в безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученнями.

Відповідач дійшов висновку, що товари, які поставлялися ТОВ «Запорізька ливарна компанія» на адресу ПрАТ «Дніпроспецсталь», придбано у іншого підприємства, по ланцюгу придбання у якого не підтверджується придбання чи виготовлення таких товарів.

Також ПрАТ «Дніпроспецсталь» у травні 2017 року мало взаємовідносини з ТОВ «Верагруп» відповідно до Договору № 11160749 від 12.12.2016.

На виконання договору складно: додаткову угоду, специфікації, видаткову накладну, рахунок, товарно-транспортну накладну, сертифікат якості.

Продукцію оприбутковано на складі позивача, в підтвердження чого надано прибутковий ордер. Операції відображені у бухгалтерському обліку ПрАТ «Дніпроспецсталь» за травень 2017 року, оплату за продукцію здійснено у безготівковій формі, що підтверджено платіжними дорученнями.

Проте відповідач дійшов висновку, що поставлені товари від ТОВ «Верагруп» на адресу ПрАТ «Дніпроспецсталь» придбано у іншого підприємства, по ланцюгу придбання у якого не підтверджується придбання чи виготовлення таких товарів.

До всіх вищевказаних висновків податковий орган дійшов в результаті аналізу інформації, яка міститься в АІС «Єдиний реєстр податкових накладних» та АІС «Податковий блок».

Разом з тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що вищевказані договори не було визнано недійсними в судовому порядку.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що посилання апелянта на інформацію в системі АІС «Єдиний реєстр податкових накладних» та АІС «Податковий блок», на підставі якої податковий орган дійшов висновку про нереальність господарських операцій, не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування податку на додану вартість у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого відшкодування та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту, а також на віднесення сум витрат до витрат, що враховуються при визначенні об'єкту оподаткування податком на прибуток.

Окрім того, судом встановлено, що податковим органом не було проведено зустрічних звірок контрагентів позивача, жодні первинні документи, наявні у таких осіб, відповідачем не досліджувалися.

При цьому в судовому засіданні представник відповідача підтвердив, що зауважень до первинних документів, наданих до перевірки позивачем, у податкового органу немає.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення. Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДФС залишити без задоволення, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2017 року в адміністративній справі № 808/2801/17- без змін.

Постанова суду набирає законної сили з 17 квітня 2018 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 17 квітня 2018 року.

Головуючий суддя: О.В. Головко

Суддя: Т.І. Ясенова

Суддя: А.В. Суховаров