Справа № 826/1250/18
Суддя: Шевченко Н.М.
Дата ухвалення: 2018-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

13 квітня 2018 року № 826/1250/18

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Шевченко Н.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Деснянського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві про зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Деснянського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві про зобов'язання вчинити дії, у якому з урахуванням уточнення позовних вимог просить зняти арешт з квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис від 11.12.2006 за № 4200351 зроблений П'ятнадцятою Київською державною нотаріальною конторою на підставі постанови АА 6235555 від 05.12.2006, ВДВС Деснянського району м. Києва, виконавець Канівець.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач під час проведення нотаріальних дій з метою приватизації квартири дізнався про наявність арешту нерухомого майна та, звернувшись до відповідача з метою знаття арешту, отримав відповідь про те, що матеріали виконавчого провадження знищені за терміном зберігання, а отже, немає можливості надати інформацію щодо накладеного арешту на підставі постанови АА 6235555 від 05.12.2006.

14.03.2018 до суду від представника Деснянського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві надійшли письмові пояснення, у яких зазначено про особливості порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби та звернуто увагу на те, що відповідач при розгляді справи покладається на розсуд суду.

Вивчивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

Як убачається із матеріалів справи, у ході проведення нотаріальних дій з метою приватизації квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2, позивач дізнався про те, що на квартиру, в якій проживає, накладено арешт.

Відповідно до відомостей з доданої до позовної заяви інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта наявні відомості: тип обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 4200351, зареєстровано: 11.12.2006 за № 4200351 реєстратором: П'ятнадцята Київська державна нотаріальна контора; підстава обтяження: постанова АА 6235555 від 05.12.2006, ВДВС Деснянського району м. Києва, вик. Канівець.

З метою зняття накладеного арешту на майно та отримання інформації щодо обтяження, 05.01.2018 ОСОБА_1 звернувся з заявою до відповідача про зняття арешту і надання відомостей.

11.01.2018 листом № 07-П відповідач надав відповідь, в якій повідомив, що при перевірці Автоматизованої системи виконавчих проваджень, відкриті виконавчі провадження, за якими боржником виступає ОСОБА_1, у відділі на виконанні не перебувають та зазначено, що відповідно до п. 9.9. Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 роки, тому надати інформацію щодо арешту накладеного на підставі постанови АА6235555 від 05.12.2006, немає можливості, виконавче провадження знищено за терміном зберігання. Також, роз'яснено, що для вирішення питання щодо зняття арешту з усього майна, позивач може звернутися до суду.

Позивач, вважаючи, що відсутні підстави для арешту квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав.

Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження». (надалі по тексту - Закон)

За приписами ст. 1 Закону виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». (ч. 1 ст. 5 Закону)

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 40 Закону в разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. (ч. 1 ст. 59 Закону)

Частиною четвертою даної статті Закону визначено підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. (ч. 5 ст. 59 Закону)

Наказом Міністерства юстиції України від 25 грудня 2008 № 2274/5 затверджено Порядок роботи з документами в органах державної виконавчої служби (надалі по тексту - Порядок). Порядок установлює основні правила роботи з документами в органах державної виконавчої служби, в тому числі порядок загального документування у районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних відділах державної виконавчої служби, діловодство з виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) у всіх органах державної виконавчої служби, оформлення документів, технічного забезпечення їх підготовки, контролю за виконанням документів, а також здійснення діловодних процесів - організації документообігу, формування справ і зберігання документів та поширюється на всю службову документацію.

Пунктом 9.4 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби передбачено, що зберігання завершених виконавчих проваджень здійснюється у спеціально відведеному для цієї мети приміщенні (робочій кімнаті) органу державної виконавчої служби і покладається на одного з працівників органу державної виконавчої служби, про що керівником цього органу видається відповідний організаційно-розпорядчий документ.

Відповідно до п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік.

Обчислення строків зберігання документів проводиться з 1 січня року, який іде за роком завершення їх діловодством.

Завершені виконавчі провадження включаються в акт про вилучення виконавчих проваджень для знищення (додаток 17), якщо передбачений для них строк зберігання закінчився до 1 січня року, в якому складений акт. (п. 9.10 Порядку)

Виконавчі провадження, строки зберігання яких закінчилися, підлягають знищенню після затвердження акту про вилучення виконавчих проваджень для знищення керівником органу державної виконавчої служби, підпис якого скріплюється печаткою.

Враховуючи вищевикладені положення законодавства, суд зазначає, що знищенню підлягають тільки завершені виконавчі провадження, строки зберігання яких закінчились.

Варто зазначити, що з листа відповідача № 07-П від 11.01.2018 вбачається, що у відділі на виконанні не перебувають виконавчі провадження, за якими боржником є ОСОБА_1, а спірні виконавчі провадження знищені за спливом строку зберігання.

Тобто, виконавчі провадження щодо позивача є завершеними, що мало стати підставою для зняття накладеного на квартиру арешту.

Враховуючи вищезазначене та беручи до уваги відсутність доказів існування виконавчого провадження відносно позивача, а також лист відповідача про знищення виконавчого документу, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог щодо зняття арешту з квартири за адресою: АДРЕСА_1, зроблений П'ятнадцятою київською державною нотаріальною конторою на підставі постанови АА 6235555 від 05.12.2006, ВДВС Деснянського району м. Києва, виконавець Канівець.

Суд звертає увагу на те, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду.

Тобто, як наслідок підлягають також задоволенню позовні вимоги про зобов'язання виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис від 11.12.2006 за № 4200351, зроблений П'ятнадцятою київською державною нотаріальною конторою на підставі постанови АА 6235555 від 05.12.2006, ВДВС Деснянського району м. Києва, виконавець Канівець.

Судом також враховується позиція відповідача, що викладена у письмових поясненнях від 13.02.2018 № 07-П, у яких зазначено, що розгляд позовних вимог позивача, відповідач залишає на розсуд суду, з урахуванням положень чинного законодавства.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 74 - 77, 241 - 247, 250, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Зняти арешт з квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1, та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис від 11.12.2006 за № 4200351, зроблений П'ятнадцятою київською державною нотаріальною конторою на підставі постанови АА 6235555 від 05.12.2006, ВДВС Деснянського району м. Києва, виконавець Канівець.

Присудити на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_3, 02225) за рахунок бюджетних асигнувань Деснянського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві (, вул.Бальзака, 64, м. Київ, 02232) понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 704, 80 грн. (сімсот чотири гривні 80 коп.).

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя Н.М. Шевченко