Справа № 826/3087/13-а
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2018-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

18 квітня 2018 року

Київ

справа №826/3087/13-а

адміністративне провадження №К/9901/36717/18

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Пасічник С.С., розглянувши касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 07.02.2018 у справі №826/3087/13-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві про скасування податкового повідомлення - рішення,

УСТАНОВИВ:

Ухвалою Верховного Суду від 23.03.2018 зазначена касаційна скарга залишалась без руху з підстав невиконання відповідачем вимог частини 4 статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) щодо надання документу про сплату судового збору, а також у зв'язку з відсутністю доказів (копії наказу тощо) стосовно повноважень виконуючого обов'язки начальника цього податкового органу, який видав і підписав довіреність на представника.

Відповідачу встановлено десятиденний з моменту отримання копії ухвали строк для усунення недоліку касаційної скарги.

Копію ували Верховного Суду про залишення касаційної скарги без руху згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення одержано податковим органом 30.03.2018 року.

Однак, у встановлений судом строк, а також станом на день постановлення цієї ухвали, недолік касаційної скарги щодо надання документу про сплату судового збору не усунуто й, натомість, подано заяву про продовження цього строку або відстрочення сплати судового збору, з посиланням на неможливість своєчасного виконання вимог ухвали Верховного Суду від 23.03.2018 з огляду на незадовільне фінансове становище податкового органу.

Проте, наведені Державною податковою інспекцією у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві доводи не свідчать про наявність підстав для продовження строку, встановленого судом для усунення недоліків касаційної скарги, з огляду на наступне.

Так, статтею 44 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено обов'язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов'язки, визначені законом або судом (пункти 6, 7 частини п'ятої цієї статті).

Наведеними положеннями КАС України чітко окреслено характер процесуальної поведінки учасника справи, який зобов'язує останнього діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне виконання своїх обов'язків, встановлених законом або судом.

Одним із таких процесуальних обов'язків учасників справи належить надання особою, яка подає касаційну скаргу, документа про сплату судового збору (частина четверта статті 330 КАС України), що також вимагалось і в ухвалі Верховного Суду про залишення касаційної скарги без руху.

Таким чином, відповідач, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на касаційне оскарження судового рішення повинен забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону і суду, зокрема, стосовно належного оформлення касаційної скарги, в тому числі щодо надання документу про сплату судового збору, для чого, як особа зацікавлена у її поданні, повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Це стосується і заявників, які маючи однаковий обсяг процесуальних прав та обов'язків поряд з іншими учасниками справи, діють як суб'єкти владних повноважень й, до того ж, є бюджетними установами, фінансування яких здійснюється з Державного бюджету України, в тому числі щодо видатків на сплату судового збору, а відтак неналежне фінансування податкового органу не може слугувати підставою для продовження строку, встановленого судом для усунення недоліків касаційної скарги, оскільки кошти на вказані цілі повинні бути передбачені у кошторисі такої установи своєчасно і у повному обсязі з урахуванням здійснених видатків за минулий бюджетний період, що кореспондується з пунктом 45 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2002 року №228 й, при цьому, останні зобов'язані своєчасно і у повному обсязі виконувати вимоги КАС України та суду з урахуванням часу, необхідного для вирішення внутрішніх організаційних питань, пов'язаних з процедурою узгодження і проведення платежів (здійсненням видатків бюджету).

Не свідчать вищевказані обставини і про необхідність відстрочення сплати судового збору.

Так, згідно з частиною першою статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Наведені положення процесуального закону дають підстави для висновку, що звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення є правом, а не обов'язком суду, при цьому суд, вирішуючи це питання, враховує майновий стан сторони.

Втім, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати.

Однак, як вже зазначалось вище, обмежене фінансування бюджетних установ, які діють як суб'єкти владних повноважень не є підставою для відстрочення останнім сплати судового збору, як і складнощі сплати судового збору, пов'язані з організаційною структурою податкового органу і розподілом повноважень щодо розпорядження бюджетними коштами.

В той же час, за приписами частини другої статті 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір" від 8 липня 2011 року №3674-VI (далі - Закон №3674-VI).

У відповідності до статті 8 Закону №3674-VI враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отже, наведеними правовими нормами законодавства встановлено чіткий і вичерпний перелік умов, за яких, з огляду на майновий стан сторони, суд може, зокрема, відстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Разом з тим, вказані у клопотанні Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві доводи, у розумінні вищевказаних положень КАС України та Закону №3674-VI, не є такими, що дають підстави для відстрочення останній сплати судового збору.

Відтак, у встановлений судом строк, а також станом на день постановлення цієї ухвали, недолік касаційної скарги щодо надання документу про сплату судового збору не усунуто і підстави для відстрочення його сплати або продовження цього строку відсутні.

Більше того, відповідач не зазначив точний або орієнтовний час упродовж якого останній матиме змогу сплатити судовий збір і не навів доводів (з наданням на їх підтвердження переконливих доказів) стосовно наявності такої можливості у період до закінчення встановленого процесуальним законом строку розгляду касаційної скарги.

За правилами частини 2 статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу, яка передбачає, у такому випадку, повернення касаційної скарги.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 169, 332 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві про продовження строку, встановленого судом для усунення недоліків касаційної скарги.

Відмовити у задоволенні заяви Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві про відстрочення сплати судового збору.

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 07.02.2018 у справі №826/3087/13-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві про скасування податкового повідомлення - рішення повернути особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя С.С. Пасічник