Справа № 638/18183/17
Суддя: Гриців М.І.
Дата ухвалення: 2018-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

13 квітня 2018 року

Київ

справа №638/18183/17

адміністративне провадження №К/9901/47062/18

Верховний Суд у складі суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Гриціва М.І.,

суддів: Берназюка Я.О., Коваленко Н.В.,

під час розгляду касаційної скарги ОСОБА_2 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 листопада 2017 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2018 року у справі за її позовом до Харківської міської ради про скасування рішень,

встановив:

Дзержинський районний суд м. Харкова ухвалою від 29 листопада 2017 року на підставі статей 99, 100 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон № 2147-VІІІ) адміністративний позов залишив без розгляду, оскільки його подано після закінчення строків, встановлених законом, а позивачем не надано доказів поважності пропуску строку.

Харківський апеляційний адміністративний суд постановою від 28 лютого 2018 року рішення суду першої інстанції залишив без змін.

Позивач не погодився з цими рішеннями і 30 березня 2018 року звернувся із касаційною скаргою про їх скасування.

У касаційній скарзі йдеться про те, що судами не було з'ясовано всіх обставин справи щодо поважності пропуску строку звернення до суду, а відтак свідчить про необ'єктивність та упередженість суду при розгляді позовної заяви та порушує положення статті 5 КАС та статті 124 Конституції України. Зокрема, зазначила, що ще у 2012 року з приводу підготовки вчинення посадовими особами виконавчого комітету Харківської міської ради (далі - ВК ХМР) злочину проти її власності звернулася до правоохоронних органів із заявою, які лише 26 липня 2017 року повідомили і видали їй довідку про визнання її потерпілою. Вважає, що від дати довідки слід відраховувати початок строку на звернення до адміністративного суду. Поважними причинами для поновлення строку вважає зволікання працівників правоохоронних органів із прийняттям рішення про визнання її потерпілою. Покликається також на гарантоване Конституцією України право на судовий захист свого порушеного права.

Колегія суддів перевірила наведені у касаційній скарзі міркування, додані до неї матеріали і дійшла висновку про таке.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 333 КАС суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо, зокрема, суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

У пункті 2 частини другої цієї статті встановлено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи), суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зі змісту касаційної скарги та рішень судів попередніх інстанцій, які внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень, убачається, що спір у цій справі виник щодо оскарження рішення ВК ХМР від 18 квітня 2012 року № 226 «Про відновлення, належне утримання та приведення міської території у придатний для використання територіальною громадою міста стан» та від 24 липня 2013 року № 461 «Про відновлення, належне утримання та приведення міської території у придатний для використання територіальною громадою міста стан».

Ухвалюючи оскаржене рішення про залишення позовної заяви без розгляду, суди виходили з відомостей про те, що позивач мала дізнатись про порушення свого права у період, коли на виконання рішення ВК ХМР від 18 квітня 2012 року № 226 03 серпня 2012 року були зруйновані нежитлові приміщення № 8, 9 літ «А-1» за певною адресою (згідно зі скаргою - місто Харків, проспект Героїв Сталінграду,134б), які належали позивачці на праві власності. Крім того, на виконання рішення ВК ХМР від 24 липня 2013 року № 461 04 серпня 2013 року була зруйнована будівля під літ. «Б-1» разом з трьома тимчасовими спорудами за тією самою адресою, що також належали позивачці на праві власності.

З матеріалів справи вбачається, що про порушення оскарженим у суді рішенням ХМР № 226 від 18 квітня 2012 року свого права позивачка знала давно, бо вже 19 квітня 2012 року подала до міського голови міста Харкова заяву про незаконність цього рішення.

Зазначені обставини, як висновується із судових рішень, дали підстави вважати, що позивач з 2012 року не могла не знати про порушення своїх прав, описаних в позовній заяві.

Об'єктивних доказів поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду з 2012 року, які унеможливлювали і не залежали від волі позивача своєчасно звернутися за судовим захистом, у позовній заяві не наведено. Покликання у скарзі на звернення із заявою до правоохоронних органів і тривале очікування на її розгляд і прийняття відповідного рішення не виправдовує подання позовної заяви поза строками на звернення до адміністративного суду, оскільки повідомлення про злочин і відкриття за цим повідомленням кримінального провадження не звільняє особу, яка вважає, що рішенням органу місцевого самоврядування порушені її суб'єктивні права, можливості своєчасного звернутися за їх захистом до відповідного суду.

Час звернення до адміністративного суду за захистом порушеного права не є безмежним, воно має (повинно) відбуватися у встановлені законом процесуальні строки. Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінувати учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними певних процесуальних дій, передбачених КАС.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Оскаржені рішення є слушними, обґрунтованими і такими, що ґрунтуються на законі. Правильне застосування судами першої й апеляційної інстанцій норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Зазначені в касаційній скарзі міркування та судження не применшують правильності висновків ухвал судів першої й апеляційної інстанцій.

З огляду на викладене, керуючись пунктом 5 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі суддів Касаційного адміністративного суду,

ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 листопада 2017 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2018 року у справі за її позовом до Харківської міської ради про скасування рішень.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М.І. Гриців

Судді: Я.О. Берназюк

Н.В. Коваленко