Справа № 760/5508/17
Суддя: Усатова І. А.
Дата ухвалення: 2018-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/760/48/18
Справа №760/5508/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2018 року Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Усатової І.А.,

за участю секретаря Ковальської К.О.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши в відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора управління патрульної поліції роти №8 батальйону №4 лейтенанта поліції Желєзної Євгенії Дмитрівни про визнання постанови по справі про адміністративне правопорушення незаконною, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом та просив:

визнати дії інспектора управління патрульної поліції роти № 8 батальйону № 4 департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Желєзної Є. Д. незаконними та такими, що суперечать чинному законодавству та грубо порушують Конституційні права громадянина, а саме права позивача по справі та винесення постанови серії ПС2 № 485358 по справі про адміністративне правопорушення від 14 березня 2017 року, постанову ПС2 № 485358 від 14 березня 2017 року по справі про адміністративне правопорушення визнати незаконною та скасувати.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що 14 березня 2017 року інспектором управління патрульної поліції роти № 8 батальйону № 4 Департаменту патрульної поліції в м. Києві лейтенантом поліції Желєзною Євгеніяєю Дмитрівною була винесена постанова в справі про адміністративне правопорушення ПС2 № 485358, про те, що він, 12 березня 2017 о 05 год 30 хв. в м. Києві на проспекті С. Бандери, 34, здійснив стоянку транспортного засобу DAEWOO Lanos д.н.з. НОМЕР_1 ближче 10 метрів від виїзду з прилеглої території, створивши перешкоду дорожньому руху, чим порушив пункт 15.9 «и» ПДР, та притягнуто до відповідальності на підставі ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення, застосовано адміністративну відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 510,00 гривень.

Позивач посилається на те, що лейтенант поліції Желєзна Є. Д. не провела розгляд справи у відповідності зі ст.ст. 278, 279 КУпАП, в порушення вимог ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП не ознайомила його з правами, про це зроблено запис в постанові, також відповідачем не було роз'яснено його прав та обов'язків.

Позивач вважає, постанову незаконною та необґрунтованою, такою, що суперечить нормам діючого законодавства та порушує його права, а дії відповідача такими, що суперечать чинному законодавству України.

Позивач наголошував на тому, що жодних доказів того, що саме він порушив правила дорожнього руху лейтенант поліції не надав. На думку позивача, показання відповідача, які нічим не зафіксовані і не підтверджені не дають підстав стверджувати, що дійсно відбулося порушення правил дорожнього руху з використанням належного йому транспортного засобу, а тому не можуть братися при винесені постанови про притягнення до адміністративної відповідальності особи, оскільки вони не є належним доказом по справі та суперечать чинному законодавству.

Враховуючи вищевикладене, просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 27.03.2017 року у справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду.

В судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі та просив суд його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи повідомленим про розгляд справи.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що інспектором управління патрульної поліції роти №8 батальйону №4 лейтенантом поліції Желєзною Євгенією Дмитрівною 14.03.2017 було складено постанову у справі про адміністративне правопорушення Серія ПС2 №485358, у зв'язку з тим, що ОСОБА_1 12 березня 2017 о 05 год. 30 хв. в м. Києві на проспекті С. Бандери, 34, здійснив стоянку транспортного засобу DAEWOO Lanos д.н.з. НОМЕР_1 ближче 10 метрів від виїзду з прилеглої території, створивши перешкоду дорожньому руху, чим порушив пункт 15.9 «и» ПДР, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП, та накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. (а.с.4).

Вбачається, що в даному випадку правопорушення було виявлено та зафіксовано інспектором УПП, який склав протокол про адміністративне правопорушення.

Стаття 222 КУпАП надає повноваження розглядати справи про адміністративні правопорушення та накладати адміністративні стягнення, передбачені ч.1-3 ст. 122 КУпАП працівниками Органів Національної поліції.

Відповідно ч. III п. 2 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно ч.3 ст. 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених статтею 258 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративного правопорушення, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксованих в автоматичному режимі.

Статтею 251 КУпАП, передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вбачається з відповідної постанови від 14.03.2017 Серія ПС2 №485358, ОСОБА_1 12 березня 2017 о 05 год. 30 хв. в м. Києві на проспекті С. Бандери, 34, здійснив стоянку транспортного засобу DAEWOO Lanos д.н.з. НОМЕР_1 ближче 10 метрів від виїзду з прилеглої території, створивши перешкоду дорожньому руху, чим порушив пункт 15.9 «и» ПДР, за що передбачена відповідальність згідно ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Згідно п. 15.9 (и) ПДР України, зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

В судовому засіданні позивач стверджував, що його зупинили 12.03.2017 за правопорушенням, яке він нібито вчинив, та яке полягало у тому, що він не ввімкнув покажчик повороту, натомість 14.03.2017 склали протокол про те, що ОСОБА_1 здійснив стоянку транспортного засобу DAEWOO Lanos д.н.з. НОМЕР_1 ближче 10 метрів від виїзду з прилеглої території, створивши перешкоду дорожньому руху.

Однак, вказує, що з'явився 14.03.2017 в Управлінні поліції за своїм автомобілем, який не виявив 13.03.2017 на місці зупинки 12.03.2017. На запитання суду чому 14.03.2017 він з'явився до Управління і підписав протокол, пояснив, що не знайшов свого автомобіля на місці зупинки, для того, щоб йому повернули авто, його було повідомлено про необхідність підписати протокол, що він і зробив. Також доказів того, що його авто забрали, суду не надав.

Крім того, пояснив, що його затримали 12.03.2017 та завезли до Управління, ніяких документів про це не складали. Пояснив, що за фактом евакуації відкрито кримінальне провадження, однак, будь-яких доказів не надав.

У судовому засіданні в категоричній формі відмовився надати докази на підтвердження своїх пояснень, з посиланням на ст. 77 КАС України, про те, що докази надаються стороною відповідача.

Крім того, вказав, що протокол склала патрульна, яка 12.03.2017 не була в складі патрульної машини.

Інших доказів на підтвердження того, що позивач не порушував п.15.9 (и) ПДР України, останнім не надано та з матеріалів справи не вбачається.

З огляду на викладене, суд не знаходить підстав для задоволення позову, а тому приходить до висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1.

Керуючись статтями 122, 251, 283, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 6, 11, 72-90, 205, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: