Справа № 2-а-2384/11
Суддя: Анцупова Т.О.
Дата ухвалення: 2018-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

11 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 2-а-2384/11

провадження № К/9901/32277/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Анцупової Т. О.,

суддів: Кравчука В. М., Стародуба О. П.,

розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу № 2-а-2384/11

за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про зобов'язання вчинити певні дії

за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду (у складі колегії суддів: Джабурія О. В., Вербицької Н.В., Крусяна А. В.) від 18 січня 2017 року, установив:

І. ПРОЦЕДУРА

1. У квітні 2011 року ОСОБА_2, звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просив:

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок ОСОБА_2 державної та додаткової пенсії як інваліду ІІ групи з 01 січня 2000 року по 31 грудня 2004 року відповідно до ст. 50, ч. 4 ст. 54 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон № 796-XII), виходячи з розміру державної пенсії в 8 прожиткових мінімумів для осіб, що втратили працездатність, та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 % прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність та забезпечити відповідні виплати з врахуванням виплачених сум;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок ОСОБА_2 державної та додаткової пенсії як інваліду ІІ групи з 01 січня 2005 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року відповідно до ст. 50, ч. 4 ст. 54 Закону № 796-XII, виходячи з розміру державної пенсії в 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком та забезпечити відповідні виплати з врахуванням виплачених сум.

2. Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 11квітня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_2 в частині зобов'язання здійснити перерахунок раніше сплаченої пенсії за період з 01 січня 2000 року по 30 вересня 2010 року залишено без розгляду.

3. Постановою Приморського районного суду міста Одеси від 10 травня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2013 року, позов задоволено. Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок ОСОБА_2 державної та додаткової пенсії як інваліду ІІ групи з 01 жовтня 2010 року відповідно до ст. 50, ч. 4 ст. 54 Закону № 796-XII, виходячи з розміру державної пенсії в 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком та забезпечити відповідні виплати з врахуванням виплачених сум.

4. 13 квітня 2016 року головний держаний виконавець відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції в Одеській області звернувся до Приморського районного суду міста Одеси із заявою про роз'яснення резолютивної частини рішення суду, викладеної у виконавчому листі № 2а-2384/11, виданому 08 квітня 2015 року Приморським районним судом міста Одеси. Заявник просив роз'яснити період за який необхідно проводити виконавчі дії по зобов'язанню Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок ОСОБА_2 державної та додаткової пенсії як інваліду ІІ групи відповідно до ст. 50, ч. 4 ст. 54 Закону № 796-XII.

5. Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 04 липня 2016 року задоволено заяву відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції в Одеській області про роз'яснення постанови Приморського районного суду міста Одеси від 10 травня 2011 року. Роз'яснено резолютивну частину рішення викладену у виконавчому листі № 2а-2384/11, виданому 08 квітня 2015 року Приморським районним судом міста Одеси. Вказано, що період за який необхідно проводити виконавчі дії по зобов'язанню Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок ОСОБА_2 державної та додаткової пенсії як інваліду ІІ групи відповідно до ст. 50, ч. 4 ст. 54 Закону № 796-XII, виходячи з розміру державної пенсії в 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком та забезпечити відповідні виплати з врахуванням виплачених сум з 01 листопада 2011 року довічно.

6. Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2017 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задоволено, скасовано ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 04 липня 2016 року. Постановлено нову ухвалу, якою відмовлено відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції в Одеській області у задоволенні заяви про роз'яснення постанови Приморського районного суду міста Одеси від 10 травня 2011 року.

7. Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, ОСОБА_2 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2017 року, а ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 04 липня 2016 року залишити без змін. У касаційній скарзі клопотань заявлено не було.

8. Ухвалою судді Вищого адміністративного суду України від 06 лютого 2017 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

9. 09 березня 2017 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшло заперечення на касаційну скаргу ОСОБА_2, в якому відповідач просив залишити касаційну скаргу без задоволення, а ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2017 року залишити без змін.

10. 02 березня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2017 року у справі № 2-а-2384/11 передано для розгляду до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

11. Ухвалою Верховного Суду від 04 квітня 2018 року справу прийнято до провадження та призначено її розгляд в порядку письмового провадження.

IІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

12. Судами попередніх інстанцій встановлено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області перебував виконавчий лист № 2а-2384/11, виданий 08 квітня 2015 року Приморським районним судом міста Одеси. Згідно вказаного виконавчого листа зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок ОСОБА_2 державної та додаткової пенсії як інваліду ІІ групи з 01 жовтня 2010 року відповідно до ст. 50, ч. 4 ст. 54 Закону № 796-XII, виходячи з розміру державної пенсії в 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком та забезпечити відповідні виплати з врахуванням виплачених сум.

13. 30 березня 2016 року головним держаним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2а-2384/11, копії якої направлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Одеській області для виконання та стягувачу до відома.

14. Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 11 квітня 2016 року № 4695/03 повідомлено відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про проведення на виконання постанови Приморського районного суду міста Одеси від 10 травня 2011 року перерахунку пенсії ОСОБА_2

15. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області повідомлено, що ОСОБА_2 у травні 2011 року було проведено перерахунок державної та додаткової пенсії як інваліду ІІ групи відповідно до ст. 50, ч. 4 ст. 54 Закону № 796-XII, виходячи з розміру державної пенсії в 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком з 01 жовтня 2010 року. Перерахунок пенсії було проведено по 01 листопада 2011 року, тобто до моменту змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 06 липня 2011 року № 745 «Про внесення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету».

16. Вважаючи, що резолютивна частина постанови Приморського районного суду міста Одеси від 10 травня 2011 року є незрозумілою, головний держаний виконавець відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції в Одеській області звернувся до суду із заявою про її роз'яснення.

IІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

17. Вирішуючи питання про роз'яснення постанови Приморського районного суду м. Одеси від 10 травня 2011 року по адміністративній справі № 2-а-2384/11 суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення заяви відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції в Одеській області та роз'яснення судового рішення.

18. Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та постановляючи нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви про роз'яснення постанови Приморського районного суду м. Одеси від 10 травня 2011 року у адміністративній справі № 2-а-2384/11, суд апеляційної інстанції виходив з того, що суд першої інстанції задовольняючи заяву та роз'яснюючи період, за який необхідно проводити виконавчі дії, фактично змінив резолютивну частину судового рішення, що є неприпустимим.

19. В свою чергу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що постанова Приморського районного суду м. Одеси від 10 травня 2011 року є зрозумілою і не вимагає будь-якого додаткового тлумачення, оскільки в резолютивній частині цієї постанови чітко визначено період, за який необхідно здійснювати позивачу перерахунок державної та додаткової пенсії як інваліду ІІ групи відповідно до ст. 50, ч. 4 ст. 54 Закону № 796-XII.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

20. У касаційній скарзі скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції ухвалюючи оскаржуване рішення допустив порушення норм матеріального та процесуального права, оскільки згідно з рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10 рп/2008 позивач, як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС І категорії та інвалід ІІ групи, з 22 травня 2008 року має право на отримання державної пенсії в розмірі не нижче 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, передбачених ст. 50, ч. 4 ст. 54 Закону № 796-XII.

21. На думку ОСОБА_2, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру державної та додаткової пенсії позивачу підлягають застосуванню ч. 3 ст. 46 Конституції України, ст. 49, 50, 54 Закону № 796-XII, ст. 17 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» та ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а не постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 530, від 16 липня 2008 року № 654, від 28 березня 2002 року № 374, від 06 липня 2011 року № 745, які істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

22. При цьому скаржник вказує, що відкриваючи апеляційне провадження на ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 04 липня 2016 року за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та ухвалюючи оскаржуване рішення судом апеляційної інстанції у порушення вимог ст. 186, 189 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України; у редакції, чинній на час розгляду справи судом апеляційної інстанції) не було враховано, що апеляційна скарга подана з порушенням строків на апеляційне оскарження.

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

23. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених ст. 341 КАС України (в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року), а також надаючи оцінку правильності застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах виходить з наступного.

24. Відповідно до ст. 170 КАС України (у редакції, чинній на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій) якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або державного виконавця ухвалою роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

25. За змістом наведеної норми права необхідність роз'яснення судового рішення зумовлена його нечіткістю за змістом, коли воно є незрозумілим як для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання.

26. Ясність судового рішення полягає у логічному, чіткому, переконливому і зрозумілому викладенні змісту рішення. Вимога логічності, зокрема, передбачає, що текст рішення має відображати причинно-наслідкові зв'язки у межах речення чи всього документу. Зокрема, мотивувальна частина рішення має відповідати його резолютивній частині. Невизначеність судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час виконання. Недотримання цих вимог може ускладнити або взагалі унеможливити виконання постанови чи ухвали суду.

27. В ухвалі про роз'яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

28. Як встановлено із заяви про роз'яснення судового рішення, необхідність роз'яснення постанови Приморського районного суду міста Одеси від 10 травня 2011 року зумовлена тим, що з огляду на те, що на виконання вказаного судового рішення перерахунок пенсії позивачу було проведено відповідачем по 01 листопада 2011 року, потребує роз'ясненню, за який період необхідно проводити виконавчі дії по зобов'язанню Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок ОСОБА_2 державної та додаткової пенсії як інваліду ІІ групи відповідно до ст. 50, ч. 4 ст. 54 Закону № 796-XII з 01 листопада 2011 року довічно.

29. Водночас у резолютивній частині постанови від 10 травня 2011 року, Приморський районний суд міста Одеси вказав, що права позивача підлягають захисту шляхом зобов'язання відповідача здійснити перерахунок ОСОБА_2 державної та додаткової пенсії як інваліду ІІ групи з 01 жовтня 2010 року відповідно до ст. 50, ч. 4 ст. 54 Закону № 796-XII, виходячи з розміру державної пенсії в 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком та забезпечити відповідні виплати з врахуванням виплачених сум.

30. При цьому, питання наявності чи відсутності у ОСОБА_2 права на державну та додаткову пенсію як інваліда ІІ групи у розмірі визначеному ст. 50, ч. 4 ст. 54 Закону № 796-XII (у редакції Закону до 28 грудня 2007 року) за період з 01 листопада 2011 року і довічно, не були предметом судового розгляду при вирішенні спору по суті та не розглядались в постанові Приморського районного суду міста Одеси від 10 травня 2011 року.

31. Правовідносини, що виникли з 01 листопада 2011 року у зв'язку з припиненням виплати пенсії позивачу у розмірі встановленому постановою Приморського районного суду міста Одеси від 10 травня 2011 року є новими та знаходяться поза межами судового спору, що розглядався судом у цій справі.

32. Відтак, роз'яснивши постанову Приморського районного суду міста Одеси від 10 травня 2011 року шляхом зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок ОСОБА_2 державної та додаткової пенсії як інваліду ІІ групи відповідно до ст. 50, ч. 4 ст. 54 Закону № 796-XII, виходячи з розміру державної пенсії в 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком та забезпечити відповідні виплати з врахуванням виплачених сум з 01 листопада 2011 року довічно, суд першої інстанції змінив постанову по суті, вийшовши при цьому за межі позовних вимог, та вирішив питання, що не були предметом дослідження при розгляді справи.

33. Проаналізувавши, з урахуванням поставлених у заяві про роз'яснення рішення питань, постанову Приморського районного суду міста Одеси від 10 травня 2011 року, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що вона роз'яснення не потребує, оскільки є зрозумілою і не вимагає додаткового тлумачення, не містить у собі положень, які б суперечили або виключали одне одного. При цьому, у заяві про роз'яснення рішення заявник не наводить обґрунтованих доводів про те, що певні частини постанови суду викликають труднощі в її розумінні.

34. З огляду на вказане, вірним є висновок суду апеляційної інстанції щодо відсутності підстав для роз'яснення постанови Приморського районного суду міста Одеси від 10 травня 2011 року.

35. Посилання ОСОБА_2 на порушення судом апеляційної інстанції вимог ст. 186, 189 КАС України при відкритті апеляційного провадження, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції, оскільки, в силу вимог ч. 2 ст. 350 КАС України (в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року) не може бути скасовано правильне по суті і законне судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.

36. Враховуючи наведене, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судом апеляційної інстанції оскаржуваного судового рішення і погоджується з висновками суду апеляційної інстанції у справі про відмову у задоволенні заяви про роз'яснення судового рішення.

37. Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

38. Згідно ч. 1 ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

39. З огляду на викладене, висновки суду апеляційної інстанції є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 242, 341, 345, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2017 року у справі № 2-а-2384/11 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Т. О. Анцупова

Судді В. М. Кравчук

О. П. Стародуб