Справа № 345/986/18
Суддя: Кардаш О. І.
Дата ухвалення: 2018-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №345/986/18
Провадження № 2-а/345/70/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.04.2018 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано- Франківської області в складі :

головуючої - судді Кардаш О.І.

секретаря Заткальницької Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Калуш адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області старшого сержанта поліції Рошаковського Василя Яремовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що 05.02.2018 року поліцейським ПП роти № 1 батальйону УПП старшим сержантом поліції Рошаковським В.Я. відносно ОСОБА_1 було винесено постанову серії АР №417372 про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП та накладено штраф у розмірі 425 грн.

Згідно з постановою позивач 05.02.2018 року, о 21 год.17 хв. в м. Івано-Франківськ по вул. Миколайчука керував транспортним засобом з непрацюючою фарою в режимі ближнього світла у темну пору доби, при перевірці документів водій не пред'явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.2.1 (а) ПДР.

Позивач зазначає, що вищевказана постанова підлягає скасуванню. Оскільки правопорушення він не вчиняв, автомобілем не керував, а тому на момент спілкування з поліцейськими водієм не був і , відповідно, до ПДР обов'язку пред'являти для перевірки посвідчення водія відповідної категорії у позивача не було. Не погоджуючись із вказаною постановою, 15.02.2018 року ОСОБА_1 оскаржив її до начальника УПП в Івано-Франківській області, проте 05.03.2018 року ним було отримано відповідь управління від 23.02.2018 року, якою вказану скаргу залишено без задоволення.

Тому позивач змушений звернутися до суду та просить визнати незаконною та скасувати постанову серії АР №417372 від 05.02.2018 року про накладення на нього адміністративного стягнення та закрити провадження у справі.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав із зазначених у ньому підстав, просить суд його задоволити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позову з підстав, наведених у запереченні. Так, відповідач зазначив, що 05.02.2017 року він із своїм напарником під час патрулювання по вул.Миколайчука у м.Івано-Франківську помітили транспортний засіб Део Ланос, н.з. НОМЕР_1, водій якого керував транспортним засобом з непрацюючою фарою у режимі ближнього світлу у темну пору доби, чим порушив п.п. «в» п.31.4.3 ПДР. Відповідно до вимог Закону України «Про Національну поліцію» водій службового транспортного засобу для того, щоб припинити водієм правопорушення, включив звуковий сигнал та зобов'язав зупинитися водія транспортного засобу. Останній вимогу інспектора патрульної поліції виконав. Після цього відповідач пред'явив законну вимогу до водія про пред'явлення документів. Натомість водій відмовився пред'являти документи на неодноразову законну вимогу поліцейського.

У зв'язку із ситуацією, яка склалася, на місці зупинки транспортного засобу інспектор патрульної поліції не міг встановити особу водія. Тому позивача було доставлено до Івано-Франківського міського відділку для встановлення особи та розгляду справи про адміністративне правопорушення. Після встановлення особи відповідач оголосив про початок розгляду справи щодо ОСОБА_1, зачитав позивачу його права та за результатами розгляду справи виніс постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Відповідач та його представник наголосили, що дана постанова є законною та обґрунтованою. А тому просять в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Згідно копії оскаржуваної постанови серії АР №417372 від 05.02.2018 року в справі про адміністративне правопорушення, складеноїполіцейським ПП роти № 1 батальйону УПП старшим сержантом поліції Рошаковським В.Я., 05.02.2018 року, о 21 год.17 хв. в м. Івано-Франківськ по вул. Миколайчука ОСОБА_1 керував транспортним засобом Део Ланос, н.з. НОМЕР_1, з непрацюючою фарою в режимі ближнього світла у темну пору доби, при перевірці документів водій не пред'явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.2.1 (а) ПДР. У зв'язку з чим ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.126 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. (а.с.3).

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух; не створювати перешкод для проїзду спеціалізованого санітарного транспорту бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги, який рухається з включеними проблисковим маячком та спеціальним звуковим сигналом; у випадках, визначених Законом України «Про екстрену медичну допомогу», надавати необхідну домедичну допомогу та вживати всіх можливих заходів для забезпечення надання екстреної медичної допомоги, у тому числі потерпілим внаслідок дорожньо-транспортних пригод.

Згідно із п.п. «в» п.31.4.3 ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла.

Відповідно до статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби, зокрема, у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху; якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу.

Поліцейський зобов'язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами;висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.74 КАС України).

З оглянутого в судовому засіданні відео з камер поліцейського вбачається, що зупинка автомобіля Део Ланос, н.з. НОМЕР_1, була здійснена працівниками поліції у зв'язку із тим, що в автомобілі не горіла лампа лівої фари в режимі ближнього світла. Отже, інспектором правомірно було зупинено транспортний засіб.

Відповідно до ч.1 ст.126 КУпАП України керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, ліцензійної картки на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу від двадцяти п'яти до п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.16 Закону України "Про дорожній рух" водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно п.2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до вимог ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, забезпечення безпеки осіб та забезпечення безпеки дорожнього руху може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах фото і відеотехніку, у зв'язку із чим відповідачем використовувалась нагрудна відеокамера, що була розміщена на форменому одязі.

Як вбачається з дослідженого судом відеозапису з нагрудної камери, наданого відповідачем, позивачем на вимогу працівника поліції не пред'явленодля перевірки посвідчення водія відповідної категорії. Покликання позивача, що він не керував транспортним засобом, не заслуговують на увагу. Оскільки на оглянутому відеозаписі чітко зафіксовано, що позивач виходив із автомобіля Део Ланос, н.з. НОМЕР_1, зі сторони водія. Жодних інших осіб, які б могли перебувати за кермом, в автомобілі не було.

Розгляд адміністративної справи також зафіксовано у відеозаписі, який надано відповідачем до суду. При дослідженні вказаного доказу судом не встановлено жодних порушень прав ОСОБА_1 під час розгляду справи.

Згідно матеріалів справи, постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складено інспектором патрульної поліції, який відповідно до вимог ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення має право розглядати справи про адміністративні порушення та накладати адміністративні стягнення безпосередньо за ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127,статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи, складання працівниками органів і підрозділів Національної поліції постанови про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.126 КУпАП, без складання протоколу, є правомірним.

Відтак, враховуючи те, що адміністративне порушення, допущене позивачем, підтверджено належними та допустимими доказами, зокрема відеоматеріалами з місця події, суд приходить до висновку, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП відповідає вимогам Закону та підстави для її скасування - відсутні.

Отже, в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.121, 245, 251, 258, 268, 269, 271, 273, 280, 283, 285 КУпАП, керуючись ст. ст.2, 72-74, 77, 194, 243-246, 286 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до поліцейського роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області старшого сержанта поліції Рошаковського Василя Яремовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом десяти з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

СУДДЯ :

Повний текст рішення виготовлено 18.04.2018 року