Справа № 804/8667/17
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2018-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 лютого 2018 року Справа № 804/8667/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Жукової Є.О.
при секретарі судового засідання Воробйовій П.В.
представника позивача ОСОБА_1
Позовні вимоги обґрунтовано наступним.
Позивач висновки вищевказаного акту перевірки вважає неправомірними та незаконними, а тому відповідно і податкове повідомлення-рішення таким, що підлягає скасуванню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2017 р. по справі було відкрито провадження та справа призначена до розгляду в судовому засіданні.
В судове засідання, призначене на 05.02.2018 р., зявився повноважний представник позивача. Відповідач до зали судового засідання свого представника не направив, відомості про вручення судової повістки в матеріалах справи наявні, причини неявки не відомі.
При цьому, суд зазначає, що будь-яких заяв чи клопотань від відповідача на адресу суду не надходило.
Суд вважає, що вжив усі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином про розгляд даної адміністративної справи із їх участю та реалізації ними права судового захисту своїх прав та інтересів.
Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Зважаючи на викладене, та, відповідно до ст. 229 КАС України, враховуючи описану вище явку сторін у судове засідання, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписуваного технічного засобу судом не здійснювалось.
В судовому засіданні судом було поставлено на розгляд питання щодо можливості переходу до розгляду справи по суті за доказами, які наявні у матеріалах справи.
Повноважений представник позивача не заперечував щодо переходу до розгляду справи по суті.
У зязку з неявою в судове засідання повноважного представника відповідача, думка останнього стосовно закриття підготовчого провадження та переходу до розгляду зазначеної справи по суті суду не відома.
Таким чином, враховуючи зазначене вище, суд закрив підготовче провадження та перейшов до розгляду зазначеної справи по суті, застосувавши принцип процесуальної економії та у відповідності до ст.ст.192 211, 217, 224 228 КАС України безпосередньо 05.02.2018 року.
Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити позов в повному обсязі за викладених у ньому підстав.
При цьому, суд зазначає, що 29.01.2018 р. відповідачем було подано відзив проти позовної заяви, в якому зазначено наступне.
02.06.2016 ТОВ "Укрспецсервіс" та ЗАТ «Вольна» укладено контракт від 02.06.2016 №01-28/16/67.
Відповідно до умов зазначеного вище контракту від 02.06.2016 №01-28/16/67 ТОВ "Укрспецсервіс" продає, а Закрите акціонерне товариство «Вольна» приймає та оплачує товари за цінами, у кількості, номенклатурі, асортименті, на умовах та за даними вказаними у специфікаціях, які є невід'ємною частиною даного контракту. Валюта контракту - долари США.
На виконання умов даного контракту, у перевіряємому періоді ТОВ "Укрспецсервіс» було експортовано товару згідно ряду МД на загальну суму 1030704 дол. США (екв. 26 968 760,6 грн.).
В поданому відзиві відповідачем було зазначено, що валютна виручка надійшла від нерезидента на валютний рахунок «Укрспесцервіс» в загальній сумі 341 138,00 дол.США (екв. 9 196 575,09 гри.) і встановлено отримання висновку Міністерства економічного розвитку про продовження термінів розрахунків за зовнішньоекономічною «Укрспецсервіс» від 14.02.2017 №4102-09/155 за контрактом від 6/67 відповідно до якого розрахунки продовжено у термін з 03.03.2017 р.
При цьому ТОВ "Укрспецсервіс" порушено ст. 1 ЗУ «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», відповідно до якої виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа шо засвідчує виконання робіт, надання послу І, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центраіьного органу виконавчої влади, що реаіізус державну політик)' у сфері економічного розвитку (з урахуванням вимог постанов Правління Національного банку України від 03.09.2015 №581, «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України»).
У відповідності до ст.4 ЗУ №185, порушення резидентами строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Націоназьним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка від суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Націнального банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованї пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).
Станом на початок періоду що перевіряється, згідно даних бахгалтерського обліку по рахунку 362 «Розрахунки з постачальниками в іноземній валюті» за даним договором відсутня заборгованість.
Станом на кінець періоду, що перевіряється, згідно даних бухгалтерського обліку по рахунку 362 «Розрахунки з постачальниками в іноземній валюті» за даним договором відсутня заборгованість.
Висновком Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про продовження термінів розрахунків за експетною операцією ТОВ «Укрспецсервіс» від 14.02.2017 р. продовжено строк н проведення розрахунку з 03.03.2017 р. до 07.10.2017 р. Сума, стосовно якої прововжено строк розрахунку 372 283,00 дол. США.
Національний банк на виконання Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», вимог Закону України від 23.04.1994 №185 «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», визначив порядок здійснення уповноваженими банками контролю за дотримання резидентами встановлених законодавством строків розрахунків за експортними та імпотрними операціями, виклавши їх в Інструкції про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями, затвердженій постановою Правління Національного банку України від 24.03.1999 №136 та зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 28.05.1999 за №338/3631.
Відповідно до п.2.2 вищезазначеної Інструкції відлік законодавчо встановленого строку розрахунків банк починає з наступного календарного дня після дня оформлення МТ або підприсання акта, рахунку (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання транспортних, страхових послуг.
Відповідач зазначає, що після оформлення МД при експорті починається відлік законодавчо встановленого строку здійснення розрахунків за експортними операціями, а тому саме в цей момент вступає в дію відповідна Постанова НБУ, яка встановлює строк розрахунків. Тобто на момент здійснення розрахунків діяла постанова Правління НБУ від 04.12.2015 р. №863 та 03.03.2016 р. №140 «Про врегулювання ситуації на грошово-креитному та валютному ринках України», якими змінено граничні терміни розрахунків з 180 на 90 календарних днів.
Так, відповідач зазначає, що відповідно до ст.4 ЗУ «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» порушення резидентами термінів, передбачених ст.ст. 1, 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка від суми неодержавної виручки (митної вартості непоставленої продукції) і іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості.
На підставі зазначеного вище, та з урахуванням норм чинного законодавства, відповідач зазначає, що датою надходження повернених коштів є дата зарахування іноземної валюти та гривневого еквіваленту, одержаного внаслідок обовязкового продажу іноземної валюти на поточні рахунки резидента.
Відтак, у задоволенні предявлених позовних вимог просить відмовити у повному обсязі.
Суд зазначає, що 02.02.2018 р. за вх.№5286/18, через канцелярію Дніпропетровського окружного адміністратвиного суду, повноважним представником позивача було подано відповідь на відзив, в якій зазначено наступне.
При цьому, позивач зазначає, що за контрактом від 02.06.2016 р. №01-28/16/67 позивачем було поставлено товару на загальну суму 658 421,00 дол. США.
У відзиві відповідачем заначено, що датою надходження коштів є дата зарахування іноземної валюти та гривневого її еквіваленту, одержавного внаслідок обовязкового продажу іноземної валюти на поточні рахунки резидента. Однак, позивач зазначає, що наведена позиція контролюючого органу протирічить положенням закріпленим в Законі України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземлій валюті» №187/94-ВР від 23.09.1994 р., в ст.1 якого закріплено, що виручка резидентів у іноземній валюті від експорту продукції підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках устроки виплати заборгованостей, зазначенів контрактах,але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації (z0374-12)) такої продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, транспортних послуг - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання транспортних послуг. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку. Виручка резидента за експортним зовнішньоекономічним договором (контрактом) вважається перерахованою на його банківський рахунок за заявою резидента, якщо належна сума врегульована Експортно-кредитним агентством.
Щодо нарахування пені, позивач зазначає, що, окрім невірного зазначення дат зарахування коштів і як наслідок невірного визначення періодів нарахування пені, ревізором-інспектором була двічі нарахована пеня на одну й ту саму суму, за один й той самий період , а саме: на 186 138,00 доларів США за 03.03.2017 р. Перший раз нарахування на цю суму здійснено у складі загальної суми двох платежів 286 138,00 дол США, за період з 03.03.2017 р. по 03.03.2017 р. Другий раз нарахування здійснено безпосередньо на суму 186 138,00 доларів США, за період з 03.03.2017 р. по 10.03.2017 р.
Дослідивши в судовому засіданні докази, наявні в матеріалах справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.
Під час проведення перевірки контролюючим органом було використано такі документи, як: установчі документи, накази, експортні та імпортні контракти, первинні документи (МД, інвойси), зворотні відомості по бухгалтерському рахунку 362, банківські виписки по валютних рахунках, платіжні доручення.
Судом встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрспецсервіс» та Спеціалізованим електромонтажним закритим акціонерним товаристовом «Вольна» укладено контракт від 02.06.2016 р. №01-28/16/67.
Відповідно до п.п.1.1. предмету зазначеного вище контракту від 02.06.2016 р. №01-28/16/67 Спеціалізоване електромонтажне закрите акціонерне товариство «Вольна» доручало, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрспецсервіс» приймало на себе зобовязання на умовах даного контракту поставити Спеціалізованому електромонтажному закритому акціонерному товариству «Вольна» продукцію в номенклатурі, кількості та ціні, вказаній в специфікації №1.
Відповідно до п.1.2. контракту від 02.06.2016 р. №01-28/16/67 Спеціалізоване електромонтажне закрите акціонерне товариство «Вольна» зобов'язувалось сплатити та прийняти продукцію по ціні, в обємі та в строки згідно умовам даного контракту.
Відповідно до п.2.1. контракту від 02.06.2016 р. №01-28/16/67 ціна продукції встановлювалась в доларах США, обмовлювалась Специфікацією №1 (Додаток МВ1), і включала в себе вартість упаковки, безповоротної тари, навантаження, маркування. Сертифіката походження товару за формою СТ-1, митного оформлення, фітосертіфнката і висновки про походження Продукції. У разі зміни цін на сировину, матеріали, покупні і комплектуючі вироби, енергоносії, а так само зміни діючих тарифів оплати праці, ціни на продукцію, обумовлені в специфікації №1, підлягають зміні і вказуються в додаткових угодах до цього Контракту.
Згідно додатку №1 до контракту від 02.06.2016 р. №01-28/16/67 є специфікація №1 до контракту від 02.06.2016 р. №01-28/16/67, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрспецсервіс» та Спеціалізованим електромонтажним закритим акціонерним товаристовом «Вольна», відповідно до якої: колектор ТХ 114-4125; котушка якоря ТХ 114-4113; клин пазовий ТХ 114-4114 та клин розпірний БИЛТ.742113.014-30 складають у загальній сумі 658 421,00 грн.
При цьому, суд зазначає, що 10.01.2017 р. було укладено між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрспецсервіс» та Спеціалізованим електромонтажним закритим акціонерним товаристовом «Вольна» додаткову угоду №1 до контракту від 02.06.2016 р. №01-28/16/67.
Відповідно до пункту 1 додаткової угоди №1 до контракту від 02.06.2016 р. №01-28/16/67 визначено, що п.4.1. контракта від 02.06.2016 р. №01-28/16/67 викласти в наступій редакції: «Покупець здійснює оплату по факту поставки продукції, в строк не пізніше 01 березня 2017 р.».
Пунктом 2 до додаткової угоди №1 до контракту від 02.06.2016 р. №01-28/16/67 визначено, що у всьому іншому, що не передбачено даною додатковою угодою, сторони керуються умовами контракта від 02.06.2016 р. №01-28/16/67.
Дана додаткова угода є невідємною частиною контракта №01-28/16/67 від 02.06.2016 р. (п.3 додаткової угоди №1 до контракту від 02.06.2016 р. №01-28/16/67.).
На виконання умов контракту від 02.06.2016 р. №01-28/16/67 Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрспецсервіс» було поставлено на адресу Спеціалізованого електромонтажного закритого акціонерного товаристова «Вольна» відповідну продукцію, а саме: колектор ТХ 114-4125; котушка якоря ТХ 114-4113; клин пазовий ТХ 114-4114 та клин розпірний БИЛТ.742113.014-30, що підтверджується митною декларацією ЕК 10 АА від 02.11.2016 р. та міжнародною товарно-транспортною накладною №016888 від 02.11.2016 р., копії яких містяться в матеріалах справи.
В матеріалах справи містяться відомості, що Міністерстом економічного розвиту і торгівлі України було направлено на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецсервіс» висновок №155 від 14.02.2017 р., що продовження строків розрахунків за зовнішньоекономічними операціями.
Згідно зазначеного вище висновку №155 від 14.02.2017 р. щодо продовження строків розгляду за зовнішньоекономічними операціями Товариству з обмеженою відповідальністю «Укрспецсервіс» було продовжено строк розрахунку за зовнішьноекономіною операцією по контракту на суму 372 283,00 дол. США.
Таким чином, враховуючи висновок Мінекономроззвитку України, Закрите акціонерне товариство «Вольна» зобовязано було сплатити на користь ТОВ «Укрспецсервіс» до 01.03.2017 р., грошові кошти в сумі 286 138,00 доларів США.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що грошові кошти в сумі 286 138,00 грн. дол. США були перераховані на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецсервіс», що підтверджується платіжними дорученнями, а саме: № 66 від 21.02.2017 р. на суму 100 000,00 доларів США; №17 від 27.02.2017 р. на суму 186 138,00 доларів США., копії яких містяться в матеріалах справи.
Зарахування грошових коштів на рахунок ТОВ «Укрспецсервіс» підтверджується відповідними банківськими виписками, а саме: від 02.03.2017 р. на суму 100 000,00 дол. США; від 09.03.2017 р. на суму 186 138,00 дол. США.
Правовідносини сторін, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо визначення вичерпного переліку податків і зборів, що справляються в Україні, та порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх прав та обов`язків, компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час здійснення податковою контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються нормами Конституції України від 28.06.1996 № 254к/96-ВР, Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, ЗУ «Про порядок здіснення розрахунків в іноземній валюті», тощо.
Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Статтями 61, 67 Конституції України встановлено, що кожен зобовязаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Відповідно до ст. ст. 6, 13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, а також кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.
Відповідно до п.п.14.1.156 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
Відповідно до пп. 20.1.1 та пп.20.1.28 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право: звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини; застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом, стягувати суми простроченої заборгованості суб'єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом.
Статтею 36 ПК України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов'язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Виконання податкового обов'язку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.
Пункт 37.3 статті 37 Податкового кодексу України визначає, що підставами для припинення податкового обов'язку, крім його виконання, є: ліквідація юридичної особи; смерть фізичної особи, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою; втрата особою ознак платника податку, які визначені цим Кодексом; скасування податкового обов'язку у передбачений законодавством спосіб.
Відповідно до п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.
Відповідно до п.46.1 ст.46 ПК України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Митні декларації прирівнюються до податкових декларацій для цілей нарахування та/або сплати податкових зобов'язань. Додатки до податкової декларації є її невід'ємною частиною.
Відповідно до п.п.54.3.1 п.п. 54.3.5 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію; дані перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках; 54.3.3. згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган; рішенням суду, що набрало законної сили, особу визнано винною в ухиленні від сплати податків; дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом.
Згідно з п.55.1. ст.55 ПК України податкове повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов'язання платника податків або будь-яке інше рішення контролюючого органу може бути скасоване контролюючим органом вищого рівня під час проведення процедури його адміністративного оскарження та в інших випадках у разі встановлення невідповідності таких рішень актам законодавства. Процедура адміністративного оскарження рішень органів державної податкової служби є дворівневою.
Контролюючими органами вищого рівня є Державна податкова адміністрація України - для державних податкових адміністрацій в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, які у свою чергу є контролюючими органами вищого рівня для державних податкових інспекцій (п.55.2 ст.55 ПК України).
Порядок оскарження рішень контролюючих органів визначений у ст.56 ПК України, п. 56.1 якої визначає, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення (п.56.2 ст.56 ПК України).
Згідно з п. 56.18. ст.56 ПК України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання у будь-який момент після отримання такого рішення.
Відповідно до п.58.1 ст. 58 Податкового кодексу України у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.
Податкове повідомлення-рішення містить підставу для такого нарахування (зменшення) податкового зобов'язання та/або зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість; посилання на норму цього Кодексу та/або іншого закону, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок грошових зобов'язань платника податків; суму грошового зобов'язання, що повинен сплатити платник податку; суму зменшеного (збільшеного) бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення результатів господарської діяльності або від'ємного значення суми податку на додану вартість; граничні строки сплати грошового зобов'язання та/або строки виправлення платником податків показників податкової звітності; попередження про наслідки несплати грошового зобов'язання або внесення виправлень до показників податкової звітності в установлений строк; граничні строки, передбачені цим Кодексом для оскарження податкового повідомлення-рішення.
До податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов'язання та штрафних (фінансових) санкцій.
Форма та порядок надіслання податкового повідомлення-рішення і розрахунку грошового зобов'язання визначається центральним контролюючим органом.
Відповідно до п.п. 61.1. ст. 61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Способи здійснення податкового контролю перелічені у ст.62 ПК України, до них відноситься, зокрема, відповідно до п.62.1.3. ПК України здійснення податкового контролю шляхом проведення перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
У відповідності до ст. 86 Податкового кодексу України результати проведених перевірок оформлюються актом та шляхом прийняття податкових повідомлень-рішень у разі виявлення податковим органом заниження чи завищення податкових зобовязань платника податків.
Відповідно до п.п. 14.1.157 ПК України податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов'язок платника податків сплатити суму грошового зобов'язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.
Відповідно до ст.1 ЗУ «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», виручка резидентів у іноземній валюті від експорту продукції підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в
контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації (z0374-12)) такої продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, транспортних послуг - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання транспортних послуг. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку. Виручка резидента за експортним зовнішньоекономічним договором (контрактом) вважається перерахованою на його банківський рахунок за заявою резидента, якщо належна сума врегульована Експортно-кредитним агентством.
Вимоги частини першої цієї статті не поширюються на експорт послуг (крім транспортних і страхових), прав інтелектуальної власності, авторських та суміжних прав.
Банки мають право вимагати від резидентів перекладу на українську мову складених іноземною мовою документів, у тому числі рахунка (інвойсу), крім викладених англійською мовою, а також викладених іноземною мовою з одночасним викладенням українською (англійською) мовою.
При поміщенні товарів у митний режим переробки за межами митної території строк повернення цих товарів або продуктів їх переробки на митну територію України у митному режимі імпорту визначається відповідно до Митного кодексу України.
Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.
Здійснивши системний аналіз наведених вище норм чинного законодавства України та надаючи оцінку доводам сторін, як викладених в заявленній позовній заяві та відзиві до неї, суд зазначає наступне.
В підтвердження виконання умов контракту від 02.06.2016 р. №01-28/16/67 позивачем було налано митну декларацію ЕК 10 АА від 02.11.2016 р. та міжнародно товарну-транспортну накладну №016888 від 02.11.2016 р., копії яких містяться в мтеріалах справи.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що Міністерством економічного розвитку і торгівлі України було винесено та направлено на адрусу ТОВ «Укрспецсервіс» висновок №155 щодо продовження строків розрахунків за зовнішньокономічними операціями, яким ТОВ «Укрспецсервіс» було продовжено строк за зовнішньоекономічною операцією по контракту на суму 372 283,00 доларів США.
При цьому, судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрспецсервіс» та Спеціалізованим електромонтажним закритим акціонерним товаристовом «Вольна» 10.01.2017 р. було укладено додаткову угоду №1 до контракту від 02.06.2016 р. №01-28/16/67, якою встановлено строк оплати до 01.03.2017 р.
Як вбачається з платіжних доручень, а саме: №66 від 21.02.2017 р. на суму 100 000,00 доларів США; №17 від 27.02.2017 р. на суму 186 138,00 доларів США, ЗАТ «Вольна» було своєчасно перераховано кошти ТОВ «Укрспецсервіс» в сумі 286 138,00 грн.
При цьому, в підтвердження зарахування грошових коштів на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецсервіс» останнім надано банківські виписки, копії яких містяться в матеріалах справи та з яких вбачається, що зарахування суми 100 000,00 доларів США відбулось 02.03.2017 р., а суми 186 138,00 доларів США відбулось 09.03.2017 р.
За змістом ч.4 ст. 9 КАС України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів. Суд дійшов висновку, що поданих позивачем доказів достатньо для встановлення обставин справи та для ухвалення судового рішення.
Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ч.3 ст.2 КАС України, є принцип верховенства права, який відповідно до ст.6 КАС України, полягає в наступному: суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.
Таким чином, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до платіжного доручення №246 від 14.12.2017 року за подання позовної заяви позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 2 164,22 грн. (дві тисячі сто шістдесят чотири грн., 22 коп.), який у повному розмірі зараховано до Державного бюджету України.
Керуючись ст.ст.242-244, 246, 250, 254, 255 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

Стягнути судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління державної фіскальної служби у Дніпропетровській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Укрспецсервіс судові витрати з оплати судового збору у розмірі 2 164,22 грн. (дві тисячі сто шістдесят чотири грн., 22 коп.).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_3