Справа № 146/1142/17
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2018-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

03 квітня 2018 р. Справа № 146/1142/17

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Чернюк А.Ю.,

за участю:

секретаря судового засідання: Павліченко Аліни Володимирівни

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_3

до: Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області

про: визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з Томашпільського районного суду Вінницької області надійшла справа ОСОБА_3 (далі - позивач, ОСОБА_4С.) з адміністративним позовом до Агрономічної сільської ради Вінницької області (далі - відповідач) в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області у не розгляді на черговій сесії сільської ради клопотання про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), комунальної форми власності, орієнтовною площею 0,25 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність в межах населеного пункту Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області;

- зобов'язати на черговій сесії розглянути клопотання про надання дозволу на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею для будівництва обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), комунальної форми власності, орієнтовною площею 0,25 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність в межах населеного пункту Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що у березні 2017 році звернувся до Агрономічної сільської ради із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), комунальної форми власності, орієнтовною площею 0,25 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність в межах населеного пункту Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області, за наслідком розгляду якого отримав лист, в якому зазначено, що надати дозвіл не є можливим до вирішення спірного питання по адміністративній справі за №128/860/17, оскільки ухвалою суду від 10.04.2017 у даній справі забезпечено позов шляхом заборони приймати рішення та вчиняти будь-які дії щодо розпорядження, відчуження та передачі у приватну власність громадян 474,6783 земель, які включені в межі населеного пункту Агрономічної сільської ради Вінницького району.

На думку позивача, така відповідь суперечать статті 118 Земельного кодексу України, якою передбачено виключні підстави для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 09.02.2018 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

06.03.2018 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позову мотивуючи наступним.

Ухвалою суду від 10.04.2017 р. у справі №128/860/17 забезпечено позов шляхом заборони Агрономічній сільській раді приймати рішення та вчиняти будь - які дії щодо розпорядження, відчуження та передачі у приватну власність громадян 474,6783 земель, які включені в межі населеного пункту Агрономічної сільської ради Вінницького району, у зв'язку із чим відповідач позбавлений можливості вирішити питання про надання дозволів позивачам.

Окремо вказав, що в оскаржуваному листі, міститься не відмова, а роз'яснення щодо неможливості до вирішення спірного питання по адміністративній справі за №128/860/17 прийняти рішення по суті заяви.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 06.03.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

28.03.2017 ОСОБА_4 звернувся із клопотанням до Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо виділення земельних ділянок у власність для будівництва обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на території Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області (в межах села, комунальної форми власності).

За наслідком розгляду клопотання, 14.04.2017 р. надано відповіді №З-23, яким позивача повідомлено, що ухвалою Вінницького районного суду від 10.04.2017 р. по адміністративній справі №128/860/17 Агрономічній сільській раді заборонено приймати рішення та вчиняти будь-які дії щодо розпорядження, відчуження та передачі у приватну власність громадян 474,6783 земель, які включені в межі населеного пункту Агрономічної сільської ради Вінницького району. Надати дозволи на виготовлення проекту щодо виділення земельних ділянок у власність для будівництва обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в межах територіальної громади відповідно до поданих клопотань не представляється можливим до вирішення спірного питання по адміністративній справі за №128/860/17.

Не погоджуючись з такими діями позивач звернувся до адміністративного суду з даним позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд вказує на наступне.

Згідно зі ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

У відповідності до п."б" ч.1 ст.81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

При цьому, з огляду на зміст п.п."в" ч.3 ст.116 Земельного кодексу України, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

На підставі п."г" ч.1 ст.121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), зокрема, у селах - не більше 0,25 гектара.

Аналіз вищенаведених норм свідчить про наявність у позивача можливості отримати дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), комунальної форми власності, орієнтовною площею 0,25 га.

Згідно з ч.1 ст.122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.ч.6, 7 ст.118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу України).

Таким чином, ч.3 ст.123 Земельного кодексу України визначає вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку.

Із аналізу вищезазначених положень слідує, що законодавцем передбачено вичерпні підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Оцінюючи спірну відповідь та аналізуючи норми процитованого вище земельного законодавства, суд наголошує на тому, що законодавець чітко визначив, що за наслідком розгляду відповідного клопотання субєкт владних повноважень у місячний строк дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Як уже зазначалось вище, відповідачем відмовлено позивачу у надані дозволу на виготовлення землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Вказана відмова викладена листі-розяснення та мотивована тим, що ухвалою суду від 10.04.2017 р. у справі №128/860/17 забезпечено позов шляхом заборони Агрономічній сільській раді приймати рішення та вчиняти будь - які дії щодо розпорядження, відчуження та передачі у приватну власність громадян 474,6783 земель, які включені в межі населеного пункту Агрономічної сільської ради Вінницького району.

Разом з тим, суд зазначає, що зміст статей 118, 122 Земельного кодексу України свідчить про те, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає прийняття позитивного рішення про надання її у власність, оскільки процес передачі земельної ділянки громадянам у власність є стадійним, зокрема, першою стадією якого є надання уповноваженим органом дозволу на розробку проекту землеустрою, що свідчить про відсутність у відповідача законних підстав для встановлення будь-яких обмежень у надані дозволу на розробку проекту землеустрою іншій особі при дотриманні нею вимог вказаних статей Земельного кодексу України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач в місячний строк, як то передбачено ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу України, не прийняв будь-якого (надання дозволу або відмову у наданні дозволу) вмотивованого рішення, з огляду на що позовна вимога про визнання протиправною бездіяльність Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області у не розгляді на черговій сесії сільської ради клопотання про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), комунальної форми власності, орієнтовною площею 0,25 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність в межах населеного пункту Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Водночас, надаючи оцінку позовній вимозі позивача щодо зобов'язання Агрономічну сільську раду Вінницького району Вінницької області на черговій сесії вищевказаної сільської ради розглянути клопотання позивача про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, необхідно зазначити, що згідно частини четвертої 245 КАС України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право субєкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобовязує субєкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

За таких обставин суд вважає необхідним зобов'язати суб'єкта владних повноважень на черговій сесії сільської ради розглянути клопотання позивача про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Що стосується вимоги позивача про зобов'язання Агрономічну сільську раду Вінницького району Вінницької області подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення в частині зобов'язального характеру, то в даному випадку, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до змісту ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зобов'язання суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, яке має застосовуватися у виключних випадках.

Приймаючи до уваги обставини даної справи, суд не вважає за необхідне зобов'язувати суб'єкта владних повноважень подавати звіт про виконання даного судового рішення, оскільки позивачем не наведено достатніх причин та не надано належних доказів, які б свідчили про те, що відповідач може ухилятися від виконання рішення суду, яке, після набрання ним законної сили, є обов'язковим до виконання. В той же час, слід вказати, що за невиконання рішення суду передбачена кримінальна відповідальність за ст. 382 КК України.

З огляду на викладене, суд відмовляє в задоволенні вимоги позивача про зобов`язання відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення в частині зобов'язального характеру.

Відповідно до частин першої - другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із статтею 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, адміністративний позов належить частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати у розмірі 704.80 грн. підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Також представником позивача подано клопотання про стягнення розміру судових витрат, які повинні бути компенсовані позивачу в розмірі 3000,00 грн. за послуги адвоката, з наданням відповідних підтверджуючих доказів.

З цього приводу, суд зазначає, що згідно з КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини пятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат, позивачем до адміністративного позову були додані наступні докази: договір про надання правової допомоги № 10 від 28 лютого 2018 року; розрахункову квитанцію від 06.03.2018 на суму 3000,00 грн.; акт приймання-передачі наданих послуг б/н від 06.03.2018; детальний опис робіт (наданих послуг) з наведеною калькуляцією затраченого часу.

Аналізуючи викладене, а також документи надані позивачем на підтвердження витрат на правову допомогу, суд вважає що, вказані документи можуть слугувати належними та допустимими доказами щодо підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу, оскільки дають можливість ідентифікувати, за що саме позивачем сплачувалися кошти адвокату, а тому суд дійшов висновку щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області, що полягає у не розгляді на черговій сесії сільської ради клопотання ОСОБА_3 про надання йому дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), комунальної форми власності, орієнтовною площею 0,25 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність у межах населеного пункту Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області.

Зобов'язати Агрономічну сільську раду Вінницького району Вінницької області розглянути на черговій сесії сільської ради клопотання ОСОБА_3 про надання йому дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), комунальної форми власності, орієнтовною площею 0,25 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність у межах населеного пункту Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області та прийняти вмотивоване рішення, яким вирішити питання по суті.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_3 (ідент. номер НОМЕР_1) сплачений при зверненні до суду судовий збір за рахунок місцевого бюджету Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області (вул. Мічуріна, 12, с. Агрономічне, Вінницький район, Вінницька область, ) у сумі 640,00 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_3 (ідент. номер НОМЕР_1) витрати на правову допомогу за рахунок місцевого бюджету Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області (вул. Мічуріна, 12, с. Агрономічне, Вінницький район, Вінницька область, ) у сумі 3000,00 грн.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_4 (вул. Кірова, 10, с. Вапнярка, Томашпільський район, Вінницька область, ідентифікаційний номер НОМЕР_1); Агрономічна сільська рада Вінницького району Вінницької області (вул. Мічуріна, 12, с. Агрономічне, Вінницький район, Вінницька область, ).

Суддя Чернюк Алла Юріївна