Справа № 740/3697/14
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2018-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

17 квітня 2018 року

м. Київ

справа №740/3697/14

адміністративне провадження №К/9901/4874/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Гімона М.М. (суддя-доповідач),

суддів: Мороз Л.Л., Бучик А.Ю.,

розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2015 року (головуючий суддя Василенко Я.М., судді: Кузьменко В.В., Шурко О.І.) у справі №740/3697/14 за позовом ОСОБА_1 до Ніжинської міської ради, треті особи - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 про визнання незаконним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила суд визнати незаконними і скасувати пункти 1.25-1.33 рішення Ніжинської міської ради від 04.10.2013 № 1-44/2013.

В обґрунтування позову зазначила, що відповідач оскарженим рішенням незаконно надав дозвіл певним особам на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки, якою вона тривалий час фактично користується, займаючись на ній городництвом.

Постановою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 13 листопада 2014 року позов задоволений.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не врахований існуючий характер землекористування щодо спірних земельних ділянок, відсутні результати їх польового обстеження та фактичного стану їх використання, відсутні також відомості про правовий статус даних земельних ділянок та їх цільове призначення, про їх землекористувачів, що не відповідає встановленим вимогам на виготовлення проекту землеустрою про відведення земельної ділянки.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2015 року скасовано постанову суду першої інстанції і в задоволенні позову відмовлено.

При цьому суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів законності користування земельною ділянкою, звернень до міського голови із заявою про передачу частини зазначеної земельної ділянки в її постійне користування, а також щодо визначення місцезнаходження земельної ділянки, яка нібито була у її використанні, що унеможливлює ідентифікацію земельної ділянки для належного захисту її прав. Також суд зазначив, що земельна ділянка має цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, а не для ведення городництва, як наполягає позивач.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням Ніжинської міської ради Чернігівської області «Про дозвіл на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність» від 04.10.2013 №1-44/2013 згідно пунктів 1.25-1.33 надано дозвіл на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування індивідуальних житлових будинків по АДРЕСА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (а.с. 4-5).

Згідно з довідкою виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 11.11.14 № 02-18/6-1445 земельна ділянка по АДРЕСА_1 до категорії земель житлової та громадської забудови.

Відповідно до пояснювальної записки БНВП «Черона-Л» земельна ділянка, що проектується до відведення, віднесена до земель 02.01 - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд згідно Українського класифікатора цільового призначення землі (УКІДВЗ).

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції позивач звернулась з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить постанову апеляційного суду скасувати, а постанову Ніжинського міськрайонного суду від 13 листопада 2014 року залишити в силі.

В обґрунтування скарги позивач зазначила, що земельна ділянка по АДРЕСА_1 нею фактично використовується під городництво, земельні ділянки що виділяються не віднесені до земель житлової і громадської забудови. Таким чином, вона погоджується з висновками суду першої інстанції.

Ніжинська міська рада в запереченнях на касаційну скаргу просила постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин справи, колегія суддів дійшла до таких висновків.

За змістом розділу ІІІ Земельного кодексу України серед прав особи на землю передбачені, зокрема право власності та право користування землею, наявність яких підтверджується відповідними правовстановлюючими документами (державним актом, договором оренди тощо).

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України в редакції, яка була чинною на час подання позову, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини 1 статті 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Таким чином, до адміністративного суду вправі звернутися з позовом особа, яка має суб'єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні її прав чи свобод. Однак, обов'язковою умовою надання правового захисту судом є об'єктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду, тобто негативні для особи наслідки у вигляді невизнання, обмеження або перешкоджання у реалізації її реальних прав, свобод або інтересів, які настають внаслідок протиправних дій або рішень суб'єктів владних повноважень.

З наведеного слідує, що адміністративний суд під час розгляду справи повинен встановити факт або обставини, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача - суб'єкта владних повноважень, створення перешкод для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод позивача. При цьому відсутність порушення суб'єктивних прав особи, навіть у разі, коли рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень містять ознаки протиправності, унеможливлює досягнення завдань адміністративного судочинства.

Судами обох інстанцій встановлено, що позивач правовстановлюючих документів на земельну ділянку, якої стосується рішення відповідача, не має, зазначену земельну ділянку використовувала самовільно під городництво, у зв'язку з чим жодних прав на цю ділянку не придбала і будь-якого захисту з боку суду у спірних правовідносинах не потребує.

З огляду на вказане колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, що позивачем не доведено наявність будь-якого порушеного права, яке б потребувало судового захисту, в наслідок прийняття відповідачем оскарженого рішення, а тому воно жодних прав та інтересів позивача не зачіпає, що виключає можливість і необхідність застосування судового захисту.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 349 КАС України суд касаційної інстанції має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 344, 349, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2015 року у справі №740/3697/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і не оскаржується.

...........................

...........................

...........................

М.М. Гімон

Л.Л. Мороз

А.Ю. Бучик ,

Судді Верховного Суду