Справа № 813/1058/18
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2018-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№813/1058/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брильовського Р.М. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про зобовязання вчинити дії,-

Встановив:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, в якому просить суд зобовязати Головне управління Національної поліції у Львівській області зарахувати до стажу служби в поліції ОСОБА_1 як військову службу в Збройних Силах України період з 22 серпня 1994 року до 15 червня 1997 року, відповідно до постанови Львівського окружного адміністративного суду від 13.02.2009 року у справі № 2а-8682/08/1370.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05.03.2018 позивачем подано до начальника Управління кадрового забезпечення ГУНП у Львівській області рапорт за вихідним номером 219 з проханням підтвердити період проходження військової служби в Збройних Силах України, з 22 серпня 1994 року до 15 червня 1997 року, внести відповідний запис у послужному списку особової справи та перерахувати стаж служби в поліції станом на березень 2018 року. 16.03.2018 року позивачу направлено відповідь про те, що ГУНП у Львівській області не вбачає підстав для зарахування періоду з 22 серпня 1994 року до 15 червня 1997 року до стажу служби в поліції. Позивач вважає, що відповідь відповідача від 16.03.2018 року необґрунтована, натомість є підстави для зарахування до його стажу служби в поліції як військову службу в Збройних Силах України період з 22 серпня 1994 року до 15 червня 1997 року відповідно до постанови Львівського окружного адміністративного суду від 13.02.2009 року у справі № 2а-8682/08/1370.

Відповідач 03.04.2018 року подав письмовий відзив на позов, в якому вказав, що для ГУНП у Львівській області не є обовязковим судове рішення Львівського окружного адміністративного суду по справі №2а-8682/08/1370 від 13.02.2009. Також у відзиві підтверджено, що наказом ГУМВС України у Львівській області № 95 о/с від 24.03.2014 ОСОБА_1 встановлено вислугу років, у тому числі з врахуванням військової служби, в календарному обчисленні з 08.11.2014 20 років 00 місяців 00 днів, водночас відповідач наполягає, що згідно частини послужного списку особової справи позивача, що стосується проходження ним служби в поліції, у останнього станом на день направлення відповіді 16.03.2018 стаж служби в поліції складає 20 років 06 місяців 25 днів.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 21 березня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі.

Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, підтвердженням чого є наявні в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення.

Згідно з частиною 5 статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Враховуючи наведене, суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши докази, з'ясувавши обставини, на які позивач та відповідач посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, якими вони обґрунтовуються, суд, даючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходив з наступного.

Позивач ОСОБА_1 згідно записів послужного списку особової справи проходив службу в органах внутрішніх справ України з 1997 року до 06.11.2015 року. У звязку з реформуванням правоохоронної системи України безперервно призначений з 07.11.2015 та проходить службу в поліції.

У 2008 році позивачем було подано адміністративний позов до Львівського окружного адміністративного суду, в тому числі з позовною вимогою зобовязати Головне управління МВС України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 період з 22.08.1994 року по 15.06.1997 року до стажу військової служби.

13.02.2009 року у справі № 2а-8682/08/1370 Львівський окружний адміністративний суд своєю постановою позов ОСОБА_1 задовольнив.

Головне управління МВС України у Львівській області на виконання судового рішення від 13.02.2009 року у справі № 2а-8682/08/1370 та постанови про відкриття виконавчого провадження висновком від 26.03.2009 року додатково зарахувало позивачу в стаж до вислуги років період з 22.08.1994 року по 15.06.1997 року.

Окрім цього, наказом Головного управління МВС України у Львівській області № 95 о/с від 24.03.2014 року позивачу встановлено вислугу років в календарному обчисленні з 08.11.2014 року 20 років 00 місяців 00 днів.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням встановлених фактичних даних суд дійшов висновку, що висновок ГУМВС України у Львівській області від 26.03.2009 року яким додатково зараховано позивачу в стаж до вислуги років період з 22.08.1994 року по 15.06.1997 року та наказ ГУМВС України у Львівській області від 24.03.2014 року № 95 о/с, яким позивачу встановлено саме календарну вислугу років з врахуванням періоду з 22.08.1994 року по 15.06.1997 року, в даній справі є належними та допустимими доказами.

Суд звертає увагу на ті обставини, що з врахуванням періоду проходження позивачем військової служби з 22.08.1994 року по 15.06.1997 року останній під час проходження служби в Головному управління МВС України у Львівській області станом на 08.11.2014 року мав підтверджену та встановлену наказом календарну вислугу років 20 років 00 місяців 00 днів, що визнає безпосередньо відповідач у листі - відповіді від 16.03.2018 року.

Цей факт підтверджується, крім того, записами на відповідному штампі у послужному списку особової справи позивача.

У березні 2018 року розглядаючи рапорт позивача від 05.03.2018 року відповідач прийшов до висновку, що «ГУНП у Львівській області не вбачає підстав для зарахування періоду з 22 серпня 1994 року до 15 червня 1997 року до стажу служби в поліції».

Суд зазначає, що лист - відповідь відповідача від 16.03.2018 року на рапорт позивача від 05.03.2018 року містить лише повідомлення про відсутність підстав для задоволення рапорту, водночас жодного обґрунтування такої позиції, в тому числі із застосуванням норм права, відповідачем не наведено.

Згідно з належним чином засвідченої копії послужного списку позивача встановлено, що ОСОБА_1 є поліцейським, який 07.11.2015 року наказом ГУНП у Львівській області № 12 о/с прийнятий на службу до поліції в результаті безперервного в часі переходу з ГУМВС України у Львівській області, а від так спірні правовідносини регулюються нормами Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII (далі за текстом Закон).

Нова особова справа при прийнятті на службу в поліцію на позивача не заводилась й відповідно послужний список фактично містить усі відомості та записи щодо проходження ним служби як до 07.11.2015 року так і після цієї дати.

Згідно ч.1 ст. 78 Закону стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

До стажу служби в поліції відповідно до ч.2 ст. 78 Закону зараховуються:

1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду;

2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту;

3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду;

4) час роботи у ОСОБА_2 України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції;

5) час роботи в органах прокуратури і суду осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих;

6) дійсна військова служба в ОСОБА_3 та ОСОБА_4, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 13.02.2009 року у справі № 2а-8682/08/1370 встановлено, що ОСОБА_1 в період часу з 22 серпня 1994 року до 15 червня 1997 року перебував на військовій службі в Збройних Силах України.

Дане судове рішення набрало законної сили і є обовязковим.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України обовязковість судового рішення є одним із основних засад (принципів) адміністративного судочинства.

Згідно ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини встановлені рішенням суду у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини.

Основним законом України - Конституцією України, у статті 129-1 визначено, що суд ухвалює рішення іменем України, а судове рішення є обов'язковим до виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Судовий захист неможливо повноцінно здійснити без обов'язковості виконання судових рішень.

Частиною 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII визначено - судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Згідно з ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 7 травня 2002 року у справі "Бурдов проти Росії": нагадав, що п. 1 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини (Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод 1950 р.) надано кожному право звертатися до суду у разі будь-якого спору про його цивільні права ("право на суд"), одним із аспектів якого є право на доступ до правосуддя, що являє право порушувати позовне провадження у судах з питань цивільно-правового характеру; проте таке право було б ілюзорним, якби правова система держави-учасника Європейської конвенції припускала, щоб судове рішення, яке набрало чинності та є обов'язковим до виконання, залишалося б недіючим.

Суд дійшов висновку, що відповідачем при розгляді рапорту позивача від 05.03.2018 не взято до уваги обставини, які вже встановлені Львівським окружним адміністративним судом в постанові від 13.02.2009.

Крім того, відповідачем не взято до уваги записи послужного списку особової справи ОСОБА_1 вчинені під час служби в органах внутрішніх справ, в тому числі, що позивачу під час служби в ГУМВС України у Львівській області висновком та наказом № 95 о/с від 24.03.2014 було обчислено у календарну вислугу років період з 22 серпня 1994 до 15 червня 1997, який за змістом відповідно до постанови Львівського окружного адміністративного суду від 13.02.2009 є періодом проходження позивачем військової служби в Збройних Силах України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Виходячи з меж заявленої позовної вимоги, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими та відповідно позов підлягає до задоволення повністю.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За викладених обставин, на підставі статті 139 КАС України, з відповідача належить стягнути на користь позивача 704,00 грн сплаченого судового збору за подання даної позовної заяви.

Відповідно до статті 7 Закону України Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відповідно до пункту 3 частини 6 статті 246 КАС України у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про повернення судового збору.

30 березня 2018 року ОСОБА_5 подав клопотання про повернення судового збору у розмірі 704, 80 грн, у звязку із сплатою судового збору у більшому розмірі ніж встановлено законом.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що слід повернути позивачу сплачений судовий збір у розмірі 704, 80 грн з Державного бюджету України, у звязку із внесенням судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Зобовязати Головне управління Національної поліції у Львівській області (м. Львів, пл. Ген. Григоренка 3, ) зарахувати до стажу служби в поліції ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_1) як військову службу в Збройних Силах України період з 22 серпня 1994 року до 15 червня 1997 року, відповідно до постанови Львівського окружного адміністративного суду від 13.02.2009 року у справі № 2а-8682/08/1370.

3. Стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області (м. Львів, пл. Ген. Григоренка 3, ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_1) судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок.

4. Заяву ОСОБА_1 про повернення судового збору - задовольнити.

5. Повернути ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_1) з Державного бюджету України сплачений ним судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири ) гривні 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Р.М. Брильовський