Справа № 821/404/18
Суддя: Ковбій О.В.
Дата ухвалення: 2018-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2018 р.м. ХерсонСправа № 821/404/18

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Ковбій О.В.,

при секретарі: Васильєвій В.В.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1, представника відповідача - Яцемирського С.С.

розглянувши в спрощеному провадженні у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішень; зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, у якому просить визнати протиправним та скасувати рішення комісії ДФС України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку № 325404/НОМЕР_1 від 27.11.2017 року та рішення цієї ж комісії №377979/НОМЕР_1 від 07.12.2017 року, зобов'язати відповідача зареєструвати податкові накладні №283 від 25.10.2017 року та №300 від 03.11.2017 року.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачем в електронних квитанціях від 13.11.2017 року № та від 20.11.2017 року № про зупинення реєстрації податкових накладних не зазначено конкретного критерію ризику, достатнього для зупинення, а в подальшому й для відмови в реєстрації податкових накладних. Отже, рішення відповідача про відмову в реєстрації податкових накладних № 325404/НОМЕР_1 від 27.11.2017 року та №377979/НОМЕР_1 від 07.12.2017 року є протиправними та підлягають скасуванню з зобов'язанням його прийняти рішення про реєстрацію податкових накладних.

Ухвалою суду від 10 січня 2018 року вказана заява була залишена без руху, позивачу надано строк на усунення недоліків - надання власного письмового підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

12 березня 2018 року недоліки позовної заяви були усунуті позивачем.

Ухвалою від 14 березня 2018 року провадження у справі відкрито, визначено розглядати справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначене на 03 квітня 2018 року.

В судове засідання на вказану дату сторони з'явились, розгляд справи відкладено на 10 квітня 2018 року з метою отримання додаткових доказів у справі та надання часу позивачу ознайомитись з відзивом на позов.

02 квітня 2018 року, представником відповідача наданий до суду відзив на адміністративний позов, який відповідачу було надіслано 30.03.2018р., що підтверджується фіскальним чеком № 0060.

У відзиві, відповідач зазначив, що податкова накладна №283 від 25.10.2017 року, 26 січня 2018 року зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних. З іншою частиною позовних вимог відповідач не погоджується, вважає дії ДФС України такими, що відповідають діючому законодавству.

Представники сторін в судове засідання, призначене на 10 квітня 2018 року з'явилися.

В судовому засіданні представник позивача підтримав свої вимоги, просив суд позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечував, однак, пояснити в чому саме полягають порушення, які стали підставою для відмови в реєстрації податкових накладних, не зміг.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3.) зареєстрований Виконавчим комітетом Херсонської міської ради 03.07.2008 року. З 07.07.2008 року перебуває на обліку в ДПІ у м. Херсоні Головного управління ДФС у Херсонській області, є платником податку на додану вартість (згідно свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість №100129786 від 22.07.2008 року).

Одним з основних видів діяльності неспеціалізована оптова торгівля (код КВЕД 46.90), а також виробництво будівельних виробів із пластмас (код КВЕД 22.21),оптова торгівля відходами та брухтом (код КВЕД 46.77). Для провадження основного напрямку діяльності має відповідну матеріальну-технічну базу.

20 січня 2017 року ФОП ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу № 07 з ПСМНПМ «Газкотлоспецмонтажналадка». Згідно умов вказаного договору продавець передає у власність, а покупець приймає та оплачує канцтовари, металопластикові вироби, підвіконня, фурнітура, відливи, москітний профіль та комплектуючи, кріпильну групу (надалі - Товар) у кількості, асортименті та за цінами, вказаними у видаткових накладних на товар, які визнано невід'ємною частиною договору.

На виконання умов договору ФОП ОСОБА_3 складено рахунок-фактуру №312 від 03.11.2017 року та згідно видаткової накладної №411/2 від 18.12.2017 року, реалізовано ПСМНПМ «Газкотлоспецмонтажналадка» наступний товар: насос FZE.3.30.1.1010.4 з двигуном 22 кВт, автоматичну трубну муфту ZSP.3,шафу управління UZS.6.05 2*222 кВт, резервуар KHC WB2000/6600 та поплавок рівня MAC-5.

03 листопада 2017 року покупцем було здійснено оплату за товар згідно виставленого рахунку на загальну суму 772 560,00 грн., що підтверджується наданим суду платіжним дорученням №1709.

За фактом настання першої з подій (надходження оплати за товар) позивачем було складено податкову накладну: №300 від 03.11.2017 року на загальну суму 772 560,00 грн., в т.ч. ПДВ 128 760,00 грн., реєстрація якої була зупинена.

Щодо походження вказаного товару позивач зазначає наступне.

03 листопада 2017 року ФОП ОСОБА_3 (покупець) уклало договір поставки №б/н/2017 з товариством з обмеженою відповідальністю «Гідро-вакуум Україна» (продавець). Предметом вказаного договору зазначено купівля-продаж насосного обладнання, кількість та ціна яких вказані у специфікації та рахунку фактурі №396 від 03.11.2017 року, які є його невід'ємною частиною.

Згідно специфікації до договору, його предметом є товар у кількості та найменуванні аналогічний товару реалізованому позивачем за договором №7 від 20.01.2017 року покупцю ПСМНПМ «Газкотлоспецмонтажналадка».

На підставі договору контрагентом позивача було складено та направлено йому рахунок-фактуру №396 від 03.11.2017 року, який був оплачений ФОП ОСОБА_3 в той же день, згідно платіжного доручення №282.

За фактом проведеної операції продавцем було складено податкову накладну №5 від 03.11.2017 року, згідно зазначених обсягів поставки на загальну суму 654 887,00 грн. (в тому числі ПДВ 109 147,83 грн.).

Поставка позивачу оплаченого ним товару була здійснена 12 та 15 грудня 2017 року згідно видаткових накладних №296 та 310 відповідно.

З наведеного слід зробити висновок, що позивачем доведено реальність проведеної ним господарської операції, за результатами якої ним було складено податкову накладну №300 від 03.11.2017 року.

Проте, оскарженим рішенням комісії ДФС України №377979/НОМЕР_1 від 07.12.2017 року позивачу відмовлено у реєстрації податкової накладної на підставі того, що "надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатнім для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування".

Підставою для відмови у реєстрації податкової накладної, згідно вказаного рішення, є надання платником податку документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку корегування.

У відповідності до п. 201.16 ст. 201 ПК України, реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної/розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу.

Згідно п. 74.2 ст. 74 ПК України, в Єдиному реєстрі податкових накладних забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно пп. 201.16.1 п. 201.16 ст. 201 ПК України, у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: а) порядковий номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; б) визначення критерію (їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування; в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Вичерпний перелік таких документів у розрізі критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Пунктом 6 Критеріїв передбачено, що моніторинг податкової накладної/розрахунку коригування здійснюється ДФС згідно з за такими критеріями:

1) обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній / розрахунку коригування, яку (який) подано на реєстрацію в Реєстрі, у 1,5 рази більший за величину, що дорівнює залишку різниці обсягу придбання на митній території України такого товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 01 січня 2017 року в отриманих податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих в Реєстрі, і митних деклараціях, та обсягу постачання відповідного товару/послуги, зазначеному у податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих з 01 січня 2017 року в Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 75% загального такого залишку для платників, у яких значення показника D становить більше 0,03; більше 60% - від 0,02 до 0,03; більше 50% - від 0,015 до 0,02; більше 40% - від 0,01 до 0,015, більше 30% - від 0,005 до 0,01, більше 20% - до 0,005) товарів з кодами згідно з УКТ ЗЕД, які визначаються ДФС, та відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в інформації, поданій платником податку за встановленою формою, як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється);

2) відсутність (анулювання, призупинення) ліцензій, виданих органами ліцензування, які засвідчують право суб'єкта господарювання на виробництво, експорт, імпорт, оптову і роздрібну торгівлю підакцизними товарами (продукцією), визначеними підпунктами 215.3.1 та 215.3.2 пункту 215.3 статті 215 розділу VI Податкового кодексу України (далі - Кодекс), стосовно товарів, які зазначені платником податку у податковій накладній, поданій на реєстрацію в Реєстрі;

3) розрахунок коригування, складений постачальником товарів/послуг до податкової накладної, яка складена на отримувача - платника податку на додану вартість, якщо передбачається зміна вартості товару/послуг більше ніж удвічі та/або зміна номенклатури товарів/послуг (для кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД - зміна перших чотирьох цифр кодів, а для кодів послуг відповідно до Державного класифікатора продукції та послуг - перших двох цифр кодів).

У разі якщо за результатами Моніторингу визначено, що податкова накладна/розрахунок коригування відповідає вимогам підпункту 1 цього пункту та сума податку на додану вартість, зазначена в податкових накладних, зареєстрованих платником податку в Реєстрі у звітному (податковому) періоді з урахуванням податкової накладної / розрахунку коригування, поданої на реєстрацію в Реєстрі, які відповідають вимогам підпункту 1 цього пункту, більша за середньомісячну суму сплачених за останні 12 місяців єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків і зборів (крім суми податку на додану вартість, сплаченої при ввезенні товарів на митну територію України) платником податку та його відокремленими підрозділами, реєстрація такої податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється відповідно до вимог пункту 201.16 статті 201 розділу V Кодексу.

У квитанції про реєстрацію податкової накладної/розрахунку корегування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних від 27.11.2017 року зазначено критерій, визначений п. 6 Критеріїв.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією Державної фіскальної служби про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації» від 29.03.2017 року № 190 (далі Постанова № 190) встановлено, що комісія Державної фіскальної служби приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації на підставі отриманих від платника податку на додану вартість відповідно до підпункту «в» підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України письмових пояснень щодо підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, та/або копій документів, які платник податку має право подати до органу Державної фіскальної служби протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у податковій накладній/розрахунку коригування.

Підставами для прийняття комісією Державної фіскальної служби рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, до якої/якого застосована процедура зупинення реєстрації згідно з пунктом 201.16 статті 201 Кодексу; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту «в» підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Кодексу; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

Аналіз наведеної правової норми свідчить на користь висновку, що у рішенні про відмову у реєстрації податкової накладної повинна бути зазначена чітка підстава відмови.

Натомість, зі змісту оскаржуваного рішення відповідача взагалі неможливо встановити, що саме слугувало підставою для його прийняття, а саме: чи надані платником податку копії документів складені з порушенням законодавства, чи надані документи не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

Встановлені обставини свідчать на користь висновку, що рішення відповідача про відмову у реєстрації податкової накладної не відповідає вимогам обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, встановлених частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

В рішенні комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 07 грудня 2017 року №377979/НОМЕР_1 не зазначено які саме документи складені з порушенням законодавства та яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних.

Також, відповідним критеріям не відповідає й квитанція про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних в силу того, що відповідачем в полі "Виявлені помилки" зазначене посилання про відповідність поданого платником податку документа критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених п.6, при цьому не зазначено якому з трьох підпунктів наведеного пункту не відповідає податкова накладна. Додатково ж наведене в даному полі уточнення "... виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно УКТ ЗЕД:3925, 8413." містить самостійно усічений відповідачем зміст одного з підпунктів п.6, який після такого його вільного текстового відображення втратив первинний зміст, за яким його можливо було б віднести до пп.1 п.6 Критеріїв.

Крім того, усі первинні документи, оформлені в межах договору купівлі-продажу від 20.01.2017 року № 7, відповідають нормам Податкового кодексу України та Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Суд вважає, що позивач на момент здійснення господарської операції, на підставі якої було оформлено податкову накладну №300 від 03.11.2017 року, у реєстрації якої відмовлено оскарженим рішенням відповідача, мав достатні матеріальні ресурси. В ході розгляду справи представник відповідача не зміг спростувати законність первинної документації наявної у ФОП ОСОБА_3 по господарським операціям за договором №7 від 20.01.2017, укладеного з ПСМНПМ «Газкотлоспецмонтажналадка», як і не зміг пояснити яких саме документів не вистачало для належної реєстрації зазначеної вище податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до норм діючого ПК України, або які документи були складені неналежним чином.

В момент здійснення господарських операцій позивач та його контрагент ПСМНПМ «Газкотлоспецмонтажналадка» були зареєстровані платниками податку на додану вартість, що не заперечувалось представником відповідача в судовому засіданні, а отже підставою для виникнення права на податковий кредит є списання грошей з банківського рахунка платника ПДВ у рахунок оплати товарів.

Суд також зазначає, що факт зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування у ЄРПН не спростовує ані факту здійснення платником податків господарської операції, ані факту наявності дати виникнення саме першої події (постачання товарів/послуг, або отримання коштів), що підтверджується первинними документами, на підставі яких складається податкова накладна/розрахунок коригування.

Таким чином, суд дійшов висновку, що зважаючи на наявність передбачених законодавством документів, які свідчать про проведення господарської операції між позивачем та ПСМНПМ «Газкотлоспецмонтажналадка», та на те, що такі документи були надані контролюючому органу, останній не мав правових підстав для відмови позивачу у реєстрації податкової накладної №300 від 03.11.2017 року.

Суд також зазначає, що оскаржуване рішення комісії Державної фіскальної служби України від 07.12.2017 №377979/НОМЕР_1 є актом індивідуальної дії.

Правовий акт індивідуальної дії виданий суб'єктом владних повноважень документ, прийнятий із метою реалізації положень нормативно-правового акту (актів) щодо конкретної життєвої ситуації, не містить загальнообов'язкових правил поведінки та стосується прав і обов'язків чітко визначеного суб'єкта (суб'єктів), якому він адресований.

Загальною рисою, яка відрізняє індивідуальні акти управління, є їх виражений правозастосовний характер.

Головною рисою таких актів є їхня конкретність (гранична чіткість), а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб'єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв'язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата, конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами; чітка відповідність такого акта нормам чинного законодавства.

Натомість, оскаржуване рішення фіскального органу не відповідає критеріям чіткості та зрозумілості акта індивідуальної дії, та породжує його неоднозначне трактування, що в свою чергу впливає на можливість реалізації права або виконання обов'язку платником податків виконати юридичне волевиявлення суб'єкта владних повноважень.

Згідно з ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду не довів. Натомість позивачем надані усі необхідні докази в підтвердження викладених ним обставин та обґрунтування його позовних вимог.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що оскаржене рішення комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, від 07.12.2017 №377979/НОМЕР_1 прийняте не у спосіб визначений законом, у зв'язку з чим є таким, що підлягає скасуванню.

Також, щодо вимоги позивача про скасування рішення комісії ДФС України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації №325404/НОМЕР_1 від 27.11.2017 року та зобов'язання відповідача зареєструвати податкову накладну №283 від 25.10.2017 року суд зазначає наступне.

Так, у відзиві відповідача вказано, що згадана податкова накладна зареєстрована в Єдиному державному реєстрі податкових накладних ще 26.01.2018 року. На підтвердження зазначеного, відповідачем в судове засідання 10 квітня 2018 року надано копію квитанції №3 про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних від 26.01.2018 року № .

Таким чином, станом на 28 лютого 2018 року (дата звернення позивача до суду з даним позовом) податкова накладна, яку позивач бажає зареєструвати в Єдиному державному реєстрі податкових накладних вже зареєстрована у відповідному реєстрі.

Статтею 5 КАС України вказано, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю. Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Як вбачається з наведеного, до суду може бути оскаржене рішення, дія чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а судовому захисту підлягає виключно порушене право позивача.

Підсумовуючи викладене, суд вказує на те, що позовні вимоги ФОП ОСОБА_3 в частині скасування рішення комісії ДФС України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації №325404/НОМЕР_1 від 27.11.2017 року є необґрунтованими, оскільки порушене вказаним рішенням право позивача було відновлено ДФС України за місяць до звернення ним до суду з даним позовом, з цих же підстав не підлягає задоволенню вимога, щодо зобов'язання відповідача зареєструвати податкову накладну №283 від 25.10.2017 року.

Вирішуючи питання, щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Згідно ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Частиною 3,4 ст. 139 КАС України передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов'язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов'язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Судом встановлено, що позивачем сплачено судовий збір в розмірі 5286,00 грн. згідно платіжного доручення №105 від 21 лютого 2018 року.

З огляду на те, що позов задоволено частково, суд дійшов висновку про стягнення судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Так, позивачем заявлено 3 позовні вимоги. Судом задоволена одна позовна вимога ФОП ОСОБА_3 повністю, інша частково.

Таким чином, на підставі приписів ч.1 ст. 139 КАС України, відшкодуванню сплаченого позивачем судового збору за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень підлягає сума у 2643 грн. (5286,00 грн./3*1,5=2643 грн.)

Керуючись ст.ст. 2, 8, 241, 242, 244, 246, 247 КАС України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації№377979/НОМЕР_1 від 07.12.2017 року.

Зобов'язати Державну фіскальну службу України здійснити дії по реєстрації (зареєструвати) податкову накладну №300 від 03.11.2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Державної фіскальної служби України (04053, м.Київ-53, Львівська площа, 8, ) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (73000, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) судовий збір в сумі 5286,00 (п'ять тисяч двісті вісімдесят шість) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 13 квітня 2018 р.

Суддя Ковбій О.В.

кат. 8