Справа № 204/6576/17
Суддя: Самсонова В. В.
Дата ухвалення: 2018-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 204/6576/17
Провадження № 2-а/204/14/18 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2018 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

за участю позивача ОСОБА_1

за участю представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2017 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому, з урахуванням наданих уточнень, просив: визнати причини пропуску строку звернення до суду поважними та поновити йому строк для звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів з даним адміністративним позовом про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії; визнати протиправним та скасувати рішення Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі (лист № 3119/04/18 від 13.03.2017) про відмову у призначенні йому пенсії за вислугою років відповідно до ст. 50-1 Закону України « Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ (в редакції Закону від 15.01.2011 року); зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до 20-річного стажу, який дає право на пенсію за вислугою років половину строку навчання на денному факультеті № 1 Української державної юридичної академії в період з 01.09.1994 року по 12.08.1996 року; зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити з 17 лютого 2017 року та виплачувати йому пенсію за вислугою років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ (в редакції Закону від 15.01.2011 року) у розмірі 90 відсотків від суми заробітної плати вказаної у довідці, виданої прокуратурою Дніпропетровської області від 17.02.2017 року № 18-2вих17, з наступним проведенням перерахунку його пенсії у зв'язку із підвищенням заробітної плати працівникам органів прокуратури, виходячи із місячного заробітку за відповідною посадою, з якої призначено пенсію. В обґрунтування своїх вимог вказав на те, що 17.02.2017 року він звернувся до Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України у м. Дніпрі із заявою, необхідною для призначення пенсії за вислугу років у відповідності до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» та відповідними підтверджуючими документами. Правобережним обєднаним управлінням Пенсійного фонду України у м. Дніпрі відмовлено в призначенні йому пенсії за вислугою років. Відмову в призначенні пенсії за вислугу років відповідач мотивував тим, що Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року за № 76, що набув чинності з 01.01.2015 року, внесено зміни до ст. 50-1 Закону України Про прокуратуру». За нормами вказаної статті прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше, зокрема, з 01.10.2016 по 30.09.2017 - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів та слідчих прокуратури не менше 13 років. Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. Окрім того, у вказаному листі зазначено, що згідно Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року з 01 червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру». Тобто, з 01 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених вищезазначеними законами, не призначаються. При цьому, в листі зазначено, що згідно з наданими ним документами, його вислуга на момент звернення за призначенням пенсії складає лише 19 років 1 місяць та 14 днів. Позивач вважає відмову відповідача неправомірною, оскільки обчислення його стажу, проведеного відповідачем, є невірним. Так, пенсійним фондом необґрунтовано відмовлено у зарахуванні до стажу, який дає право на пенсію за вислугою років, половини строку його навчання на денному факультеті № 1 Національної юридичної академії України ім. Ярослава Мудрого в період з 01.09.1994 по 12.08.1996 року. Таким чином, вислуга років на момент звернення для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» станом на 17.02.2017 року складала понад 20 років, що є достатнім для призначення пенсії. Безпідставними також є посилання Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України у м. Дніпрі про те, що згідно Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 з 01 червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру». Тобто, з 01 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених вищезазначеними законами, не призначаються. Так, правову позицію щодо гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави підтверджено Конституційним судом України у рішення від 20.12.2016 року № 7-рп2016. Визнання Законом правових актів такими, що втратили чинність, зупинення їх дії, внесення до них змін і доповнень стосовно раніше закріплених в них прав і свобод людини і громадянина ОСОБА_3 Суд України вважає скасуванням або обмеженням цих прав і свобод. Виходячи з висловленого у рішеннях ОСОБА_3 Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства або прийняттям нових законодавчих актів. У зв'язку з цим, свою професійну діяльність в органах прокуратури позивач розпочав та продовжував на різних прокурорських посадах, оскільки, у відповідності з даними нормами закону, він був впевнений в тому, що матиме гарантовані Конституцією та законами України додаткові соціальні гарантії, зокрема право на пенсію за вислугою років при наявності 20-річного стажу роботи. Таким чином, на момент звернення до Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України у м. Дніпро він набув право виходу на пенсію після набуття ним стажу роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, незалежно від віку.

Ухвалою суду відповідача по даній справі було замінено з Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі на Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та просив задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, посилався на обставини, які викладені в позові.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача та просила відмовити йому в повному обсязі.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача задоволенню не підлягають в повному обсязі по наступним підставам.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

У судовому засіданні було встановлено, що відповідно до даних трудової книжки ОСОБА_1, з 18.11.1997 року та на час звернення до суду з позовом працює в органах прокуратури.

17 лютого 2017 року позивач звернувся до Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, з заявою про призначення йому пенсії на підставі ст. 50-1 Закону України « Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-XII в розмірі 90% суми місячної заробітної плати, проте листом №3119/04/18 від 13.03.2017 року відповідачем відмовлено позивачеві в призначенні пенсії за вислугою років з посиланням на п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIIІ від 02.03.2015 року, не погодившись з чим позивач звернувся до суду.

Враховуючи, що позивач отримав відмову відповідача лише 04 жовтня 2017 року, що не заперечувалося й представником відповідача, а до суду звернувся 17 жовтня 2017 року (направлено поштою), суд вважає можливим визнати причини пропуску строку звернення до суду поважними та поновити ОСОБА_1 строк для звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів з даним адміністративним позовом про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії.

В той же час, 15 липня 2015 року набрав чинності ОСОБА_4 України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14.10.2014 року, яким приписи ст. 50-1 Закону № 1789-XII, щодо пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих окрім частин 3, 4, 6, 11 визнано такими, що втратили чинність та визначено новий порядок такого забезпечення.

Відповідно до ст. 86 Закону №1697-VII, прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше, зокрема з 01.10.2016 року по 30.09.2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що вимога позивача щодо призначення йому пенсії відповідно до приписів ст. 50-1 Закону № 1789-XII в редакції Закону від 15.01.2011 року, станом на час його звернення до відповідача 17.02.2017 року, є безпідставною.

Відповідно до положень п. 4 та п. 5 Прикінцевих положень Закону № 213-VIIІ Кабінету Міністрів України у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом визначено завдання підготувати та подати на розгляд Верховної Ради України до 01.05.2015 року проект закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних (крім пенсій військовослужбовців і наукових працівників) на загальних підставах та встановлено, що у разі його неприйняття з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема відповідно до приписів Закону України «Про прокуратуру».

ОСОБА_4 № 213-VIIІ не скасовано, його положення не визнані неконституційними, а до 01.06.2015 року закону щодо призначення пенсій, у тому числі спеціальних, Верховною Радою не прийнято, усі особи, які мали право на пенсійне забезпечення, зокрема відповідно до Закону №1697-VII, з вказаної дати втратили це право.

Зокрема, до аналогічних висновків прийшов й Верховний Суд у своїй постанові від 22 березня 2018 року у справі 310/7656/16-а.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Також, відсутні підстави для задоволення позовної вимоги ОСОБА_1 щодо покладання на відповідача обовязку зарахувати до стажу половину строку навчання на юридичному факультеті № 1 Національної юридичної академії України ім. Ярослава Мудрого в період з 01.09.1994 по 12.08.1996 року, оскільки з зазначеною вимогою позивач до відповідача не звертався та архівну довідку Національного юридичного університету ім. Ярослава Мудрого від 27.10.2016 року за № Є-532/365 не надавав, що підтверджується розпискою-повідомленням про надані документи пенсійному фонду (а.с.16), що свідчить про передчасність такої позовної вимоги.

За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, враховуючи все вищевикладене, суд вважає необхідним відмовити позивачу в задоволенні його позову в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 50-1 Закону України « Про прокуратуру», ст. ст. 2, 6-11, 14, 72, 77, 242-246, 250, 255, 293, 295, 297 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Визнати причини пропуску строку звернення до суду поважними та поновити ОСОБА_1 строк для звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів з даним адміністративним позовом про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії.

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана сторонами до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України, суд вважає необхідним зазначити у резолютивній частині рішення наступні дані:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: 49102, АДРЕСА_1.

Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 21910427, місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26.

Суддя В.В. Самсонова