Справа № 747/178/18
Суддя: Тіщенко Л. В.
Дата ухвалення: 2018-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 747/178/18
Провадження № 2-а/747/2/18
РІШЕННЯ

іменем України

13.04.2018 року смт. Талалаївка

Талалаївський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді - Тіщенко Л.В.

за участю секретаря - Зірки В.П.

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Талалаївка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до начальника сектору реагування патрульної поліції № 2 Срібнянського відділення поліції Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача. В обґрунтування зазначає, що 26 березня 2018 року відповідачем було винесено постанову за № 250858 про накладення адміністративного стягення по справі про адміністративне правопорушенні у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено стягення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. Відповідно до змісту постанови на позивачем порушено п. 9.8 ПДР України, який зобовязує водії вмикати ближнє світло фар або денні ходові вогні при русі транспортного засобу. Позивач ОСОБА_1 вважає дану постанову незаконною з тих підстав, що при його зупинці працівниками поліції не складався протокол про адміністративне правопорушення, а зразу було винесено постанову про накладення адміністративного стягення, хоча стаття ст. 283 КУпАП містить вичерпний перелік підстав, за яких протокол про адміністративне правопорушення не складається, зокрема, у разі вчинення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Але правопорушення, за яке винесена оскаржувана постанова, зафіксоване не в автоматичному режимі, тобто посадова особа поліції не має права виносити постанову без складання відповідного протоколу у тому разі, коли правопорушення зафіксоване не в автоматичному режимі, і притягувати водія до адміністративної відповідальності без доказів та без зясування всіх обставин справи. Незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу позивача позбавлено можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП у повному обсязі. Крім того, було проігноровано вимоги ч.2 ст. 33 КУпАП, та розгляд справи на дорозі, на місці зупинки транспортного засобу унеможливило виконання вимог ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного і обєктивного зясування обставин справи. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, не було вирішено клопотання, не були досліджені докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи. Своїми діями відповідач ОСОБА_2 порушив вимоги ст.ст. 278, 279 КУпАП.

Крім того, п. 9.8. ПДР України передбачає, що з 1 жовтня до 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути вимкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності ближнє світло фар. Тобто, даний пункт зобовязує водії вмикати ближнє світло фар або дені ходові вогні саме при русі транспорного засобу. Але ч.2 ст. 122 КУпАП, за якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, передбачає відповідальність за порушення правил користування освітлювальними приладами при початку руху або зміні його напрямку, чого не було, так як не починав рух і не змінював його. Також, позивач ОСОБА_1 зазначає, що постанову заповнено не розбірливим почерком, без оригіналу особистого підпису водія, в порушення вимог «Інструкції з оформлення матеріалів ро адміністративні правопорушення в органах поліції», затвердженої наказом МВС України за № 1376 від 06.11.2015 року, яка передбачає, що у разі порушень при оформленні постанови її заповнений бланк вважається зіпсованим.

Тому ОСОБА_1 просить суд визнати незаконною та скасувати постанову, винесену відповідачем, про накладення адміністративного стягення за порушення вимог ч.2 ст. 122 КУпАП.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свій позов підтримав і просив задовольнити з підстав, викладених ним у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, хоча був повідомлений належним чином в матеріалах справи є поштова розписка про вручення відповідачу судового виклику, тому в силу положень ч.2 ст. 268 КАС України відповідач вважається належним чином повідомленим про часі місце розгляду справи. У встановлений судом строк відповідач відзив на позов не надав, заяви про відкладення розгляду справи, про неможливість явки в судове засідання чи про розгляд справи без його участі відповідач ОСОБА_2 суду не надав.

Положенням ч.1 ст. 205 КАС України передбачено, що неявка у судове засідання учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи. Тому розгляд справи було проведено без участі відповідача ОСОБА_2

Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 250858 від 26.03.2018 року, винесеною начальником сектору реагування патрульної поліції № 2 Срібнянського ВП Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_2, позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. за те, що він 26.03.2018 року в 9 год 55 хв., керуючи автомобілем поза населеним пунктом, не увімкнув ближнє світло фар, чим порушив п. 9.8. ПДР України (а.с.5). Суд вважає за необхідне заначити, що оскаржувана постанова написана нерозбірливим почерком, більшість записів у ній неможливо прочитати.

Статтями 283 і 284 КУпАП визначено форму й передбачено основні вимоги щодо змісту як постанови про накладення адміністративного стягнення, так і рішення, що постановляється в конкретній адміністративній справі.

Згідно з пунктом 10 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, при розгляді справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, імя та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, імя та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі повинна містити вказівку про порядок і строк її оскарження. Постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу.

Більшість необхідних реквізитів в оскаржуваній постанові неможливо прочитати та співставити з вимогами, передбаченими законодавством до її оформлення.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюється Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Таким чином, диспозиція наведеної правової норми передбачає притягнення до відповідальності водіїв транспортних засобів за порушення ними, зокрема, правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Пунктом 9.1 розділу 9 «Попереджувальні сигнали» ПДР встановлено, що попереджувальними сигналами є: а) сигнали, що подаються світловими покажчиками повороту або рукою; б) звукові сигнали; в) перемикання світла фар; г) увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби; ґ) увімкнення аварійної сигналізації, сигналів гальмування, ліхтаря заднього ходу, розпізнавального знака автопоїзда; д) увімкнення проблискового маячка оранжевого кольору. Відповідно до пункту 9.2 розділу 9 «Попереджувальні сигнали» ПДР водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: а) перед початком руху і зупинкою; б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом. Пунктом 9.8. розділу 9 ПДР передбачено, що під час руху механічних транспортних засобів у світлу пору доби з метою позначення транспортного засобу, що рухається, ближнє світло фар повинно бути увімкнене: а) у колоні; б) на маршрутних транспортних засобах, що рухаються по смузі, позначеній дорожнім знаком 5.8, назустріч загальному потоку транспортних засобів; в) на автобусах (мікроавтобусах), що здійснюють перевезення організованих груп дітей; г) на великовагових, великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів; ґ) на транспортному засобі, що буксирує; д) у тунелях.

З 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Згідно з п.1.10 ПДР денні ходові вогні - зовнішні світлові прилади білого кольору, передбачені конструкцією транспортного засобу, установлені спереду транспортного засобу і призначені для покращення видимості транспортного засобу під час його руху у світлий час доби.

Таким чином, системний аналіз вказаних правових норм, на думку суду, дає підстави для висновку, що вимога про ввімкнення у період з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних засобах під час руху поза населеними пунктами денних ходових вогнів або ближнього світла фар стосується вимог ПДР щодо попереджувальних сигналів. Порядок користування зовнішніми освітлювальними приладами встановлено розділом 19 ПДР.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що відповідачем у оскаржуваній постанові зазначено порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, передбачене пунктом 9.8 розділу 9 «Попереджувальні сигнали», натомість, як вже зазначалось, порядок користування зовнішніми освітлювальними приладами встановлено розділом 19 ПДР, про порушення вимог якого субєкт владних повноважень не зазначає.

Тому суд приходить до висновку, що правопорушення, зафіксоване інспектором в оскаржуваній постанові, а саме: рух поза межами населеного пункту в світлу пору доби без ввімкненого ближнього світла фар, не може бути кваліфіковане за ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки не є порушенням правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач дійсно рухався поза населеним пунктом у світлу пору доби з вимкненими попереджувальними сигналами (ближнє світло фар), однак він не розпочинав рух і не змінював напрямок руху, а тому, суд вважає, що інспектор неправомірно притягнув позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст. 122 КУпАП, оскільки відповідальність за вказане правопорушення, передбачена ст. 125 КУпАП (інші порушення Правил дорожнього руху).

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надано доказів на підтвердження правомірності складання оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення, зокрема, не надано доказів того, що позивач ОСОБА_1 розпочинав рух чи змінював напрямок руху. Крім того, суду не надано відеодокази вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено саме ч.2 ст. 122 КУпАП, тому суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо буде встановлено відсутність події і складу адміністративного правопорушення; у разі скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

Згідно п.3 ч.3 ст.286 КАС України (у редакції, чинній після 15.12.2017 року) за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення, отже на момент розгляду справи право суду на закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачено нормою КАС України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП є безпідставним, а тому постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, а провадження в даній справі закриттю. З цих підстав суд приймає рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.9, 23, 122, 251, 252, 268 КУпАП, ст.ст. 9, 77, 90, 241-246, 250-251 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати дії субєкта владних повноважень - начальника сектору реагування патрульної поліції № 2 Срібнянського відділення поліції Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_2 - незаконними.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 250858 від 26.03.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП, провадження закрити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного адміністративного суду протягом 30 днів з дня проголошення. У разі проголошення в судовому засіданні вступної та резолютивної частини рішення апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлений 18 квітня 2017 року.

Суддя Л.В.Тіщенко