Справа № 810/539/17
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2018-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/539/17 Суддя (судді) першої інстанції: Лиска І.Г.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Судді-доповідача - Троян Н.М.,

суддів - Бужак Н.П., Костюк Л.О.,

за участю секретаря - Рейтаровської О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу Києво-Святошинської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної податкової служби Київської області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Києво-Святошинської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної податкової служби Київської області про визнання протиправною та скасування вимоги, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2017 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому, урахуванням уточнення позовних вимог, просив: визнати протиправною та скасувати податкову вимогу форми «Ф» №40273-17 від 28.12.2016.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що вимога податкового органу, якою визначено транспортний податок з фізичних осіб та земельний податок з фізичних осіб є протиправною та підлягає скасуванню.

Так, застосування по транспортному податку в 2015 році на підставі рішення Фастівської міської ради від 27.01.2015 суперечить принципу стабільності податкового законодавства, закріпленого п.п.4.1.9 п.4.1 ст. 4 Податкового кодексу України, згідно якого зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки.

При цьому, транспортний податок необхідно застосовувати, відповідно до рішення селищної ради, з наступного бюджетного періоду.

По земельному податок з фізичних осіб позивач вважає, що його земельна ділянка має площу 0,0816 га, у зв'язку з чим вона відповідно до п.п.281.2.2 п.281.2 ст.281 ПК України не може бути оподаткована.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2017 року позовні вимоги задоволено.

В апеляційній скарзі, відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд скасувати постанову та прийняти нову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Зокрема, апелянт посилався на те, що податковим органом на підставі ст. 59 ПК України правомірно сформовано податкову вимогу, оскільки відповідачем щодо позивача були винесені податкові повідомлення-рішення по транспортному податку та земельному податку, які позивачем не оскаржені. Отже, дані зобов'язання є узгодженими, а оскільки не були сплачені в установлені законодавством строки, то сума в розмірі 25027 грн. 23 коп. є податковим боргом.

Відзив на апеляційну скаргу позивачем до суду апеляційної інстанції не надано.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_3 на праві власності належить автомобіль марки Lexus модель RX 350, 2011 року випуску, об'ємом двигуна 3456 куб. см., номер шасі НОМЕР_1, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 10.08.2013 (а.с. 9).

Також, позивачу на праві вланості належить земельна ділянка, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_3 від 30.12.2011, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, має площу 0.0816 га (а.с. 18).

19 червня 2015 року відповідачем, на підставі п.п. 54.3.3. п. 54.3. ст. 54 та п.п. 267.6.2. п. 267.2. ст. 267 Податкового кодексу України винесено податкове повідомлення-рішення форми «Ф» № 14387-17, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем «транспортний податок з фізичних осіб» за 2015 рік в сумі 25 000 грн (а.с. 77).

Також, 30.08.2015 відповідачем винесено податкове повідомлення - рішення за №10793-00, яким визначено суму податкового зобов'язання за платежем «земельний податок з фізичних осіб» на суму 27 грн. 23 коп. (а.с. 80).

28 грудня 2016 року відповідачем винесено податкову вимогу форми «Ф» №40273-17 на загальну суму 25027 грн 23 коп., з якої 25000 грн по транспортному податку з фізичних осіб та 27 грн. 23 коп. по земельному податку з фізичних осіб (а.с. 8).

Разом з тим, позивачем податкове повідомлення-рішення №14387-17 від 19.06.2015 оскаржено в судовому порядку.

Так, постановою Київського окружного адміністративного суду від 26.05.2017, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.10.2017, у справі №810/1658/17 за позовом ОСОБА_3 до Києво-Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області про скасування податкового повідомлення-рішення - визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 19.06.2015 №14387-17 (а.с. 15-17, 109-110).

Вважаючи порушенням своїх прав з боку відповідача та з метою їх відновлення позивач звернувся за захистом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи постанову Київського окружного адміністративного суду від 26.05.2017, якою встановлено протиправність та скасовано податкове повідомлення-рішення 19.06.2015 № 14387-17 на суму 25000 грн., тому податкова вимога відповідача від 28.12.2016 №40273-17 форма «Ф» в частині визначення транспортного податку з фізичних осіб в розмірі 25000 грн є незаконною та підлягає скасуванню.

Крім того, враховуючи, що земельна ділянка позивача згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_3 від 30 грудня 2011 року, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, має площу 0,0816 га, то вона відповідно до п.п .281.2.2 п.281.2 ст. 281 ПК України, не може бути оподаткована, відтак податкова вимога відповідача від 28.12.2016 №40273-17 в частині визначення земельного податку з фізичних осіб є незаконною та підлягає також скасуванню.

На думку колегії суддів позиція суду першої інстанції є вірною з огляду на наступне.

У відповідності до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», який набув чинності з 01 січня 2015 року, статтю 267 ПК України викладено у новій редакції, якою передбачено сплату транспортного податку.

Підпунктом 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Об'єктом оподаткування, відповідно до пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України, є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки Lexus модель RX 350, 2011 року випуску, об'ємом двигуна 3456 куб. см. (а.с. 77).

Вказане свідчить про те, що вказаний транспортний засіб є об'єктом оподаткування транспортним податком, а позивач - платником такого податку відповідно до ст. 267 ПК України.

19 червня 2015 року відповідачем, на підставі п.п. 54.3.3. п. 54.3. ст. 54 та п.п. 267.6.2. п. 267.2. ст. 267 Податкового кодексу України винесено податкове повідомлення-рішення форми «Ф» № 14387-17, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем «транспортний податок з фізичних осіб» в сумі 25 000 грн (а.с. 77).

Згідно до п. 56.1 ст. 56 ПК України - рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до п. 56.18 ст. 56 ПК України - з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно до п.59.1 ст.59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 59.3 ст. 59 ПК України передбачено, що податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Як вбачається з матеріалів справи, 28 грудня 2016 року відповідачем винесено податкову вимогу форми «Ф» №40273-17 на загальну суму 25027 грн 23 коп., з якої 25000 грн по транспортному податку з фізичних осіб та 27 грн. 23 коп. по земельному податку з фізичних осіб (а.с. 8).

Разом з тим, колегією суддів враховано, що постановою Київського окружного адміністративного суду від 26.05.2017, ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.10.2017, у справі №810/1658/17 за позовом ОСОБА_3 до Києво-Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області про скасування податкового повідомлення-рішення - визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 19.06.2015 №14387-17 (а.с. 109-110).

Частиною першою статті 72 КАС України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, податкова вимога відповідача від 28.12.2016 №40273-17 форма «Ф» в частині визначення транспортного податку з фізичних осіб в розмірі 25000 грн є незаконною та підлягає скасуванню.

Щодо визначення в податковій вимозі від 28 грудня 2016 року форми «Ф» №40273-17 земельного податку з фізичних осіб з сумою податкового боргу 27 грн. 23 коп., слід відзначити наступне.

Згідно п. 269.1 ст. 269 Податкового кодексу України платниками податку (плати за землю) є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв), та землекористувачі.

Приписи ст. 270 ПК України закріплюють, що об'єктами оподаткування земельним податком є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Пунктом 281.1 статті 281 ПК України передбачено, що від сплати податку звільняються: інваліди першої і другої групи; фізичні особи, які виховують трьох і більше дітей віком до 18 років; пенсіонери (за віком); ветерани війни та особи, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; фізичні особи, визнані законом особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до п.п.281.2.2 п.281.2 ст. 281 ПК України звільнення від сплати податку за земельні ділянки, передбачене для відповідної категорії фізичних осіб пунктом 281.1 цієї статті, поширюється на одну земельну ділянку за кожним видом використання у межах граничних норм: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка): у селах - не більш як 0,25 гектара, в селищах - не більш як 0,15 гектара, в містах - не більш як 0,10 гектара.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що земельна ділянка позивача згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_3 від 30 грудня 2011 року, має площу лише 0,0816 га, тому вона відповідно до п.п. 281.2.2 п.281.2 ст. 281 ПК України, не може бути оподаткована.

Відтак, податкова вимога відповідача від 28.12.2016 №40273-17 в частині визначення земельного податку з фізичних осіб в розмірі 27 грн 23 коп. є незаконною та підлягає також скасуванню.

З огляду на викладені обставини, за результатами розгляду апеляційної скарги, з урахуванням наведених норм права, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанцій є законним та обгрунтованим, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в ньому повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними.

Згідно з частинами першою-третьою ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

За правилами частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Києво-Святошинської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної податкової служби Київської області - залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Н.М. Троян

Судді: Н.П. Бужак,

Л.О. Костюк

Повний текст виготовлено: 17 квітня 2018 року.