Справа № 760/2776/17
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2018-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 760/2776/17 Суддя (судді) першої інстанції: Кушнір Світлана Іванівна
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Глущенко Я.Б.,
суддів Кузьмишиної О.М., Пилипенко О.Є.,
секретаря Андрієнко Н.А.,

за участю:

представника позивача: Огейчук Т.В.,

представника відповідача: Зеленова А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа: Головне управління Національної гвардії України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 23 листопада 2017 року, -

У с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом, у якому, з урахуванням зміни позовних вимог, просив: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в призначенні йому одноразової грошової допомоги та зобов`язати відповідача призначити та виплатити йому одноразову грошову допомогу внаслідок настанням ІІ групи інвалідності, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві».

В обгрунтування вимог позовної заяви позивач посилається на те, що він має право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням II групи інвалідності внаслідок поранення, однак відповідачем протиправно та необґрунтовано відмовлено у виплаті такої з посиланням на те, що остання повинна виплачуватися Національною гвардією України.

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 23 листопада 2017 року позов задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 щодо призначення одноразової грошової допомоги, як військовослужбовцю, який отримав ІІ групу інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби у відповідності до положень постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві»; зобов`язано Міністерство оборони України розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги та прийняти рішення відповідно до вказаних нормативно правових актів. В решті позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що військова частина НОМЕР_1 , у якій проходив службу позивач, не була передана в 2000 році до складу внутрішніх військ, тому Головне управління Національної Гвардії України та військові частини Національної Гвардії України не є правонаступником військової частини НОМЕР_1 , відтак саме до компетенції Міністерства оборони України належить розгляд заяви позивача про виплату одноразової допомоги.

Не погоджуючись із судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову суду, а справу направити на розгляд до Окружного адміністративного суду м. Києва, або ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на те, що дана справа підсудна окружному адміністративному суду м. Києва і повинна була бути розглянута колегією суддів у складі трьох суддів. Також, скаржник посилається на те, що на момент звільнення позивача з військової служби акт приймання передачі військової частини НОМЕР_1 затверджений сторонами не був , а особовий склад не передано до МОУ, позивач в розпорядження Збройних Сил України не зарахований, контракт з МОУ не укладав, військової служби в ЗСУ не проходив, а був звільнений з військової служби раніше ніж його військова частина була передана до ЗСУ, відтак вказана допомога повинна виплачуватися Національною Гвардією України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду без змін, з таких підстав.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 проходив військову службу у складі 24 окремої бригади Національної гвардії України (військової частини НОМЕР_1 ).

Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК від 24.09.2015 р. ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності з 24.09.2015 року у зв`язку з захворюванням, отриманим з виконанням обов`язків військової служби під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зонах радіоактивного забруднення.

Відповідно до протоколу № 4057 від 30.10.2015 року засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, встановлено, що захворювання ОСОБА_1 пов`язані з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Київській міський військовий комісаріат 05.11.2015 року надав Департаменту фінансів Міністерства оборони України, відповідно до п.13 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2013 року № 975 висновок, що ОСОБА_1 має право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Листом від 25.02.2016 року Департамент фінансів Міністерства оборони України повернув без реалізації документи ОСОБА_1 для виплати одноразової грошової допомоги з посиланням на те, що особам, які звільняються з Національної гвардії України, виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється Міністерством оборони України.

Уважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся у суд із даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку такій відмові відповідача, колегія суддів ураховує наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Згідно п. «б» ч.1 ст.16-2 цього Закону одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2статті 16 цього Закону).

В силу ч.6 ст.16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Згідно з ч.9 ст.16-3 вищезазначеного Закону порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом 1 п. 6 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Пунктами 13, 15 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві встановлено, що керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку. Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови. Рішення про відмову у призначенні грошової допомоги може бути оскаржено в установленому порядку.

Пунктом 17 вказаного Порядку передбачено, що особам, звільненим з військової служби, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється органом державної влади, який здійснював розрахунок під час звільнення з військової служби.

Судом установлено, що право позивача на отримання вказаної допомоги відповідачем не заперечується, однак останній наполягає на тому, що така повинна виплачуватися Національною Гвардією України.

Колегія суддів уважає такі покликання хибними, виходячи з наступного.

Судом установлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у складі 24 окремої бригади Національної гвардії України (військової частини НОМЕР_1 ).

Згідно Указу Президента України від 17.12.1999 № 1586/99 «Про передачу підрозділів Національної гвардії України до складу інших військових формувань» ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) перейшла до складу Міністерства оборони України.

Наказом командира військової частини від 11.01.2000 ОСОБА_1 був виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Згідно зі статтями 1, 2 Закону України від 11.01.2000 року «Про розформування Національної гвардії України» постановлено розформувати Національну гвардію України як військове формування. Особовий склад, військову техніку, озброєння, фонди та інше майно з`єднань, частин, закладів і установ Національної гвардії України передано у встановленому порядку відповідно до внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України та Збройних Сил України без збільшення їх загальної чисельності.

13.03.2014 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про Національну гвардію України», що визначає правові засади організації та порядку діяльності Національної гвардії України, її загальну структуру, функції та повноваження.

Пунктами 2,3 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про внутрішні війська Міністерства внутрішніх справ України», а також установлено, що військові частини Національної гвардії України є правонаступниками відповідних частин внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України.

Разом із тим, положеннями Закону не передбачено перехід прав і обов`язків від колишньої Національної гвардії України до новоствореного військового формування.

Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_2 від 14.12.2015 року № 3032, акту передачі від 05.01.2000 року 24 Київська окрема бригада Національної Гвардії України (військова частина НОМЕР_3 ) розформована та на її базі була створена військова частина НОМЕР_2 , яка увійшла до складу Збройних Сил України.
У подальшому, відповідно до акту передачі від 05.01.2000 року ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) передана в підпорядкування командуванню Сухопутних військ та на її базі створена військова частина НОМЕР_4 , яка увійшла до складу Збройних Сил України.

Тобто, станом на час виключення позивача із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та розрахунку під час звільнення з військової служби така військова частина вже була передана до Міністерства оборони України.

Таким чином, оскільки військова частина НОМЕР_1 , у якій проходив службу позивач, не була передана в 2000 році до складу внутрішніх військ, тобто Головне управління Національної Гвардії України та військові частини Національної Гвардії України не є правонаступником військової частини НОМЕР_1 , відтак саме до компетенції Міністерства оборони України належить розгляд заяви позивача про виплату одноразової допомоги.

При цьому, судова колегія не приймає до уваги доводи відповідача щодо відсутності на момент звільнення позивача ліквідаційного акту та не передачі особового складу згідно з актом прийому передачі, позаяк вказані обставини не спростовують факт правонаступництва військової частини Збройних сил України АО222щодо військової частини НОМЕР_1 та передачі останньої до Міністерства оборони України.

Також, колегія суддів уважає помилковими покликання скаржника на те, що дана справа підсудна Окружному адміністративному суду м. Києва і повинна була бути розглянута колегією суддів у складі трьох суддів, ураховуючи вимоги п. 4 ч. 1 ст. 18 КАС України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 34, 243, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 КАС України, суд

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.
Постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 23 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя О.М. Кузьмишина
суддяО.Є. Пилипенко

(Повний текст постанови складений 16 квітня 2018 року.)