Справа № 310/8598/17
Суддя: Черткова Н. І.
Дата ухвалення: 2018-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 310/8598/17
РІШЕННЯ

Іменем України

04 квітня 2018 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого: судді Черткової Н.І.,

за участю секретаря судового засідання - Димової Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора поліції Запорізького СРПП ст. лейтенанта ОСОБА_2 про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора поліції Запорізького СРПП ст. лейтенанта ОСОБА_2 про скасування постанови серії АР № 373861 від 30.11.2017 року у справі про адміністративне правопорушення, посилаючись на наступні обставини. Позивач вказав, що 30 листопада 2017 року інспектором поліції старшим лейтенантом ОСОБА_2 було винесено постанову серії АР № 373861 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн., оскільки позивач не виконав вимоги дорожнього знаку 5.18 рух по смугам. Позивач вказав, що автомобіль, яким він керував, заїхав у м. Запоріжжя, 30.11.2017 року приблизно о 6 годині ранку, перехрестя вул. Перемоги та вул. Тюленіна в напрямку пр. Металургів, з дотриманням правил дорожнього руху. Інспектор Іващенко О.Р. та поліцейський автомобіль, в цей час знаходились на узбіччі дороги за вантажним автомобілем МАЗ в 150 метрах за перехрестям, що унеможливлювало побачити порушення за вантажним автомобілем. Позивач вказав, що виходячи з розташування поліцейського, раннього часу доби та ще увімкненого світла фар автомобілів, які рухались назустріч інспектор Іващенко О.Р. не міг об'єктивно бачити та оцінити, чи порушив ПДР саме автомобіль ОСОБА_1 Позивач також вказав, що інспектор Іващенко О.Р. підійшов до його автомобіля та почав вимагати документи водія. Після питання до інспектора про причину зупинки він звинуватив позивача у порушенні ПДР та продовжив вимагати документи для оформлення постанови. ОСОБА_1 наполіг на наданні доказів порушення ПДР та пред'явленні посвідчення поліцейського. Потім інспектор Іващенко О.Р. показав відеозапис на невідомому пристрої, який містив лише запис того, як іспектор підійшов до вже зупиненого автомобіля громадянина ОСОБА_1 Позивач вказав, що далі інший інспектор - ст. лейтенант ОСОБА_2 виніс постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Позивач вважає, що викладені у постанові про накладення адміністративного стягнення висновки інспектора не відповідають фактичним обставинам справи, посадовою особою при притягненні його до адміністративної відповідальності були допущені чисельні порушення законодавства України, тому він просить суд скасувати зазначену постанову. Позивач в судове засідання не з"явився, надав судові заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з"явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не повідомив, заперечення проти позову суду не надав. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає адміністративний позов не підлягаючим задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до постанови у справі про адміністративне правопорушення від 30.11.2017 року серії АР № 373861, інспектором Запорізького СРПП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2, 30.11.2017 року о 07 годині 12 хвилин в м. Запоріжжі по вулиці Тюленіна-вулиці Перемоги водій ОСОБА_1 не виконав вимоги дорожнього знаку (5.48 рух по смугам) ліворуч, скоїв рух прямо та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

У звязку з вчиненням ОСОБА_3 вказаного правопорушення, на останнього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.

Згідно з ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових та електроних доказів, висновків експертів та показаннях свідків. Обов'язок по доведені своїх вимог та заперечень покладається на сторони, які зобов'язані довести ці обставини відповідно до ст. 77 КАС України.

Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, обов»язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Згідно з ст. 248 КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом. Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Позивач вважає, що розгляд справи мав відбуватись за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. Крім того, на думку позивача, відповідач зобовязаний був скласти протокол про адміністративне правопорушення. Розглянувши доводи позивача в цій частині суд виходить з наступного. Статтею 258 КУпАП передбачені випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається. Частинами 1, 2 ст. 258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні. Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП.

Однак суд звертає увагу на те, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.2015 року статтю 258 КУпАП доповнено частиною другою наступного змісту: «Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі».

Отже, процедура розгляду справи на місці вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху передбачена ч. 1 ст. 258 КУпАП та узгоджується із рішенням Конституційного Суду України від 26.05.2015 року №5-рп/2015, який вказав, що розгляд справ посадовою особою у порядку скороченого провадження може бути застосований лише у випадках, передбачених ст. 258 КУпАП. Оскільки правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, за вчинення якого був притягнутий до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 відноситься до адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, то суд дійшов висновку, що за нормами ч. 2 ст. 258 КУпАП відповідач не повинен був складати протокол про адміністративне правопорушення, правомірно розглянув справу за місцем вчинення правопорушення та виніс відповідну постанову.

З огляду на викладене, доводи позивача, судом визнаються необґрунтованими та відхиляються.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Таким чином, суд вважає, що відповідач при винесенні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача правильно встановив наявність в діях останнього склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а винесена постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності повністю відповідає нормам ст. ст. 238, 251, 252, 288 КУпАП. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про визнання протиправними дії та скасування постанови про адміністративне правопорушення не підтверджені зібраними у справі доказами, є необґрунтованими, та у звязку з чим, не підлягають задоволенню судом.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 3, 5 - 8, 77, 242, 243-246, 250, 255 КАС України , суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора поліції Запорізького СРПП ст. лейтенанта ОСОБА_2 про скасування постанови серії АР №373861 від 30.11.2017 року у справі про адміністративне правопорушення, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюєтьсяз дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 13 квітня 2018 року.

Cуддя: