Справа № 522/2583/18
Суддя: Домусчі Л. В.
Дата ухвалення: 2018-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/522/920/18
Справа №522/2583/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2018 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участі секретарі Шевчик В.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора лейтенанта поліції Управління патрульної поліції в Одеській області ОСОБА_2 про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 13.02.2018 року звернувся до суду з позовом до інспектора лейтенанта поліції Управління патрульної поліції в Одеській області ОСОБА_2, згідно якого просив скасувати постанову серії ЕАА № 284266 по справі про адміністративне правопорушення від 03.02.2018 року та закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позову зазначила, що він рухався на власному автомобілі, марки «Geely MR 7151А», номерний знак ВНГ 2281 СМ, вул. Атамана Головатого та перехрестя Одарія у м. Одеса. На думку інспектора, він нібито порушив вимоги п. 8.7.3 е) ПДР України, а саме проїхав перехрестя на червоне світло, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 122 КУпАП. Інспектор виписав спірну постанову, на його заперечення щодо наявності складу правопорушення ніяк не реагував. Позивач спірну постанову вважає незаконною та необґрунтованою, такою, що не відповідає обставинам справи та вимогам закону. Стверджував, що він не порушував ОСОБА_3 дорожнього руху. Доказів того, що він проїхав на перехрестя на забороняючий сигнал світлофора співробітниками поліції не надано. Сам інспектор знаходив не на його траєкторії руху, тож він не міг точно встановити момент перетину меж перехрестя (стоп-лінії) відповідно до увімкненого на той момент сигнал світлофору внаслідок того, що він просто не міг бачити з того місця, де він знаходився, який сигнал був у той час. Позивач посилався на те, що він діяв відповідно до п.16.8 ПДР та згідно п.8.11 ПДР. Посилався на те, що відповідач застосував невідому камеру для відеофіксації правопорушення, що є незаконним. З урахуванням викладеного, звернувся до суду з дійсним позовом.

Ухвалою суду від 14.02.2018 року позов було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Позивач недоліки позову усунув, надавши 16.03.2018 року до канцелярії суду відповідні уточнення до позову.

Ухвалою суду від 21.03.2018 року провадження у справі було відкрито.

У судове засідання зявився позивач, не заперечував щодо не здійснення фіксації судового засідання та усно пояснив, що того дня, 03.02.2018 року, о 22.30 год. (погода була сира) він рухався по вул. Атамана Головатого та перехрестя Одарія у м. Одеса, віз двох пасажирів. Він контролював ситуацію та не впевнений, що проїхав на червоне світло, він закінчував рух на зелений та жовтий. Відповідач не надав доказів його правопорушення, йому показали лише відеозапис з мобільного телефону, і то яке заснято з боку та не видно його обличчя, машина схожа на його. Просив позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не зявився, був сповіщений про час та місце розгляду справи належним чином. До суду надійшов відзив ІПП 4ї роти 3го батальйону УПП в Одеській області ДПП ОСОБА_2, згідно якого вимоги вважає безпідставними та необґрунтованими.

Зазначив, що 03.02.2018 року знаходячись на службі, під час патрулювання та нагляду за дорожнім рухом інспектор 4-ої роти 3-го батальйону ОСОБА_2 виявив порушення ОСОБА_3 дорожнього руху (далі ПДР) водієм автомобіля НОМЕР_1, як пізніше встановлено, ОСОБА_1, який приблизно о 22:00 год, в м.Одеса здійснив проїзд перехрестя вул. ОСОБА_4 та вул. Одарія на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3.е ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП. Після цього позивач був зупинений працівниками поліції для зясування причин такого діяння та вирішення питання стосовно притягнення чи не притягнення його до відповідальності. Правопорушення було зафіксовано за допомогою відеореєстратора, встановленому в автомобілі патрульної поліції. Після розяснення причини зупинки, ОСОБА_1 відповідно до статті 268 КУпАП було продемонстровано відеозапис його проїзду на заборонений червоний сигнал світлофору (за допомогою синхронізації відеореєстратора зі смартфоном, оскільки відеореєстратор має дуже маленький екран). Ознайомившись з відеозаписом, ОСОБА_1 повідомив, що він не вважає, що цей відеозапис є належним доказом, оскільки даний пристрій для відеофіксації не є сертифікованим. У відзиві відповідач зауважив, що факт проїзду на червоне світло не заперечує сам позивач, зазначаючи про це у позові. Зауважив, що до моменту ввімкнення жовтого забороняючого сигналу світлофора, ще 3 секунди горів миготливий зелений. А відповідно до п.8.7.3.в) ПДР зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух. Отже, відповідно до ОСОБА_3 дорожнього руху водій повинен обирати таку швидкість руху (в межах дозволеної), при якій він зможе вчасно реагувати на зміну дорожньої обстановки, в тому числі й на зміну сигналів світлофору. Пунктом 2.3 ОСОБА_3 дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 р. (далі ОСОБА_3, ОСОБА_3 дорожнього руху) передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобовязаний: … б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху». Отже, позивач повинен був зупинити свій рух. Також, у відповідності до ч.1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію», передбачено, що відеокамера може бути розміщена на автомобілі працівників національної поліції, тобто відеофіксація правопорушення з відеореєстратора розміщеного у службовому автомобілі працівників поліції є належним доказом. Чинним законодавством не передбачено вимог щодо наявності сертифікації фототехніки і відеотехніки, яку використовують працівники поліції. Єдиною умовою є розміщення такої техніки в автоматичному режимі. Але в даному випадку позивачем оскаржується постанова серії ЕАА №284266 від 03.02.2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Тому будь-які посилання ОСОБА_1 щодо необхідності сертифікації технічних приладів та обовязкового проходження метрологічної повірки, є помилковими. Більш того Наказ МВС №111«Про затвердження Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС», на який посилається позивач втратив свою чинність 24.02.2017 відповідно до Наказу МВС 21.12.2016 № 1329 «Про визнання таким, що втратив чинність, наказу Міністерства внутрішніх справ України від 27 березня 2009 року № 111». За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно гр. ОСОБА_1 інспектором патрульної поліції було винесено постанову серії ЕАА №284266 від 03.02.2018 за ч.2 ст.122 КУпАП, зі змістом якої позивача було ознайомлено та розяснено права та строки її оскарження. В своїй позовній заяві позивач посилається на те, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 122 КУпАП - є незаконним, необґрунтованим, недоведеним. Так дійсно, притягнення до відповідальності за порушення правил проїзду на заборонений сигнал світлофору за ч.1 ст.122 КУпАП є незаконним, оскільки відповідальність за дане правопорушення передбачена ч.2 ст.122 КУпАП. Вважає, що діяв у відповідності до вимог чинного законодавства. Крім того, факт порушення позивачем ОСОБА_3 дорожнього руху підтверджується поясненнями інспекторів4-ї роти 3-го батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_6. За вказаних обставин, просив відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Як вставлено судом та підтверджено матеріалами справи, 03.02.2018 року знаходячись на службі, під час патрулювання та нагляду за дорожнім рухом інспектор 4-ої роти 3-го батальйону ОСОБА_2 виявив порушення ОСОБА_3 дорожнього руху (далі ПДР) водієм автомобіля НОМЕР_1, як пізніше встановлено, ОСОБА_1, який приблизно о 22:00 год., в м. Одеса здійснив проїзд перехрестя вул. ОСОБА_4 та вул. Одарія на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3.е ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

За цим фактом у відношенні ОСОБА_1 було складено постанову серії ЕАА №284266 від 03.02.2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та позивача притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 425 грн..

Не погоджуючись із винесеною постановою, позивач звернувся до суду з дійсним позовом. Як підставу для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення позивач зазначає, що в його діях був відсутній склад адміністративного правопорушення (він рухався на зелений та жовтий сигнали), факт вчинення правопорушення з боку відповідача підтверджувалось лише відеозаписом, заснятим за допомогою техніки без сертифікації, та з якого неможливо встановити наявність його вини.

Вирішуючи спір суд виходить з наступного.

Згідно п.8.11 в правилах дорожнього руху : «Водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих ОСОБА_3, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п.7.30 ДСТУ 4092-2002 «СВІТЛОФОРИ ДОРОЖНІ. Загальні технічні вимоги, правила застосовування та вимоги безпеки» режим роботи світлофорної сигналізації з використовуванням транспортних світлофорів типів 1З і пішохідних світлофорів повинен передбачати миготіння зеленого сигналу протягом 3 с безпосередньо перед вимкненням, а також нижнього місячно-білого сигналу у світлофорах типу 5.

Частота миготіння сигналів 1 с.

Тобто до моменту ввімкнення жовтого забороняючого сигналу світлофора, ще 3 секунди горів миготливий зелений. А відповідно до п.8.7.3.в) ПДР зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух.

З цього приводу інспектор пояснив позивачу, що відповідно до ОСОБА_3 дорожнього руху водій повинен обирати таку швидкість руху (в межах дозволеної), при якій він зможе вчасно реагувати на зміну дорожньої обстановки, в тому числі й на зміну сигналів світлофору.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобовязані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, ОСОБА_3 дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 2.3 ОСОБА_3 дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 р. (далі ОСОБА_3, ОСОБА_3 дорожнього руху) передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобовязаний: … б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху».

Дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом.

Розділом 8 ОСОБА_3 дорожнього руху встановлено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Світлофори призначені для регулювання руху транспортних засобів і пішоходів, мають світлові сигнали зеленого, жовтого, червоного і біло-місячного кольорів, які розташовані вертикально чи горизонтально. Сигнали світлофора можуть бути з нанесеною суцільною чи контурною стрілкою (стрілками), із силуетом пішохода, X-подібні (п. 8.7).

Відповідно до п.8.7.3 ПДР України: «Сигнали світлофора мають такі значення: е)-червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух».

У відповідності до п. 1.3 ОСОБА_3 дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих ОСОБА_3.

Суд вбачає, що позивач у своїй позовній заяві сам не заперечує той факт, що міг здійснити рух на червоний сигнал, зокрема, сам позивач робить відсилку на п.16.8 ПДР та п.8.11 ПДР, з посиланням на те, що він мав можливості продовжити рух, не залежно від сигналу світлофору. Впевненості щодо того, що він проїжджав на червоне світло, позивач не висловив і у судовому засіданні 10.04.2018 року.

Крім того, факт порушення позивачем ОСОБА_3 дорожнього руху підтверджується поясненнями інспекторів 4-ї роти 3-го батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Згідно письмових пояснень ОСОБА_5, останній підтвердив, що позивача було зупинено у звязку з проїздом перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора. Факт даного правопорушення був зафіксований за допомогою відеореєстратора, який встановлено на службовому автомобілі, а саме відео було показано позивачу через мобільний телефон, оскільки екран відеореєстратора дуже малий. Зазначене ж підтвердив ОСОБА_6.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (в даному випадку відповідач) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, крім того чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона притягненню до адміністративної відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У свою чергу статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Так, частиною 1 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Таким чином, відеофіксація правопорушення з відеореєстратора розміщеного у службовому автомобілі працівників поліції є належним доказом.

Чинним законодавством не передбачено вимог щодо наявності сертифікації фототехніки і відеотехніки, яку використовують працівники поліції.

Єдиною умовою є розміщення такої техніки в автоматичному режимі.

Але в даному випадку позивачем оскаржується постанова серії ЕАА №284266 від 03.02.2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Тому суд приймає до уваги твердження відповідача та вважає, що будь-які посилання ОСОБА_1 щодо необхідності сертифікації технічних приладів та обовязкового проходження метрологічної повірки, є помилковими.

Більш того Наказ МВС №111 «Про затвердження Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС», на який посилається позивач втратив свою чинність 24.02.2017 відповідно до Наказу МВС 21.12.2016 № 1329 «Про визнання таким, що втратив чинність, наказу Міністерства внутрішніх справ України від 27 березня 2009 року № 111».

Відповідно до ст. 252 КУпАП та п. 10 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 р., поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Кодекс адміністративного судочинства України передбачає не лише обовязок субєкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч. 2 ст. 77 КАС України), але й обовязок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 77 КАС України).

Підстави позову, на які посилався позивач, не знайшли свого підтвердження за розглядом справи. Факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, не спростовано останнім та його не згода з відеозаписом відповідача не свідчить про його невинуватість.

Більше того, викладені в позовній заяві пояснення підтверджують наявність ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Отже. з урахуванням викладеного, суд вбачає, що інспектор Куркан О.С. діяв у відповідності до вимог чинного законодавства, у звязку з чим суд вважає, що постанова серії ЕАА №284266 від 03.02.2018 законна та обґрунтована. Внаслідок чого позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 19, 63 Конституції України, ст.ст. 2, 14, 19-20, 22, 72-77, 118, 192, ч. 3 ст. 194, ч. 9 ст. 205, 227-228, ч.4 ст.229, 241-246, 250, 286, 294 КАС України, ст.. 9, 23, 30, ч.2 ст.122, 222, 251, 252, 254, 258, 268, 278, 280 КУпАП, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні ОСОБА_1 (Одеська обл., м. Южне, просп. Гр. ОСОБА_7, 21, кв. 52) до інспектора лейтенанта поліції Управління патрульної поліції в Одеській області ОСОБА_2 (м. Одеса, вул. Ак. Корольова, буд. 5) про скасування постанови відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення суду складено 16.04.2018 року.

Суддя: Домусчі Л.В.