Справа № 754/2835/18
Суддя: Саламон О. Б.
Дата ухвалення: 2018-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/410/18
Справа №754/2835/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 квітня 2018 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б., розглянувши в письмовому позовному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти 6, батальйону 2, полку 1 Управління патрульної поліції у м. Києві Овсієнко Романа Олександровича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 03.03.2018 звернувся до Деснянського районного суду м.Києва з адміністративним позовом до Інспектора роти 6, батальйону 2, полку 1 Управління патрульної поліції у м. Києві Овсієнка Р.О. про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, відповідно до вимог якого просить суд визнати дії відповідача щодо складання постанови серії ВР №103410 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 21.02.2018 незаконними, та відповідно вказану постанову визнати протиправною, скасувати її та закрити провадження у справі.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 21.02.2018 Інспектором роти 6, батальйону 2, полку 1 Управління патрульної поліції у м. Києві Овсієнком Р.О. було винесено вищевказану постанову, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. З приводу обставин, які стали підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності зазначив, що вранці 21.02.2018 у м.Києві він припаркував свій автомобіль НОМЕР_1 на узбіччі вул.Лейпцизькій біля будинку №2, однак повернувшись близько 15.00 години того ж дня виявив відсутність свого автомобіля та після звернення до органів поліції з приводу зникнення автомобіля позивач дізнався про те, що його транспортний засіб було переміщено на спеціальний майданчик, у зв'язку із порушенням Правил дорожнього руху щодо заборони здійснення зупинки та стоянки на пішохідному переході, після чого йому було надано акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 21.02.2018, та пізніше в приміщенні Управління патрульної поліції в м.Києві винесено вищевказану постанову.

З винесеною постановою позивач не згоден, оскільки ПДР він не порушував, дана постанова не відображає дійсних обставин справи, винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту та процедури складення, є незаконною та підлягає скасуванню. Доказів правопорушення не надано, місце скоєння правопорушення та його рух вказано не вірно, тобто факт порушення оснований на припущеннях, що є порушенням закону.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 07.03.2018 р. вказану позовну заяву прийнято до провадження суду, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи.

Вказаною ухвалою надано сторонам строк для надання відзиву, відповіді на відзив тощо.

10.04.2018 р. від сторони відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у відповідності до якого, позовні вимоги останній не визнав, зазначивши про те, що ним було правомірно винесено оскаржувану позивачем постанову, розгляд справи про адміністративне правопорушення ним було здійснено у межах наданих йому повноважень та у спосіб, що передбачений вимогами чинного законодавства. Зазначив, що твердження позивача про те, що ним було здійснено паркування власного транспортного засобу на узбіччі проїзної частини, а не на пішохідному переході, спростовується фотододадтком, доданим відповідачем до поданого відзиву.

Дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимог позивача, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21.02.2018 Інспектором роти 6, батальйону 2, полку 1 Управління патрульної поліції у м. Києві Овсієнком Р.О. відносно позивача по справі - ОСОБА_1 було винесено постанову Серії ВР №103410 про його притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. Згідно фабули вказаної постанови відповідачем було викладено суть вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, де вказано, що останній 21.02.2018 об 14.05год. по вул.Московській, 37 в м.Києві, керуючи автомобілем НОМЕР_1, здійснив зупинку на пішохідному переході, чим порушив п.15.9 «г» та п.15.10 «а» ПДР України, чим суттєво заважав руху пішоходам та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст.122 КУпАП.

Вказана постанова була винесена відповідачем на підставі акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 21.02.2018.

Згідно ст.2 Закону України «Про дорожній рух» законодавство про дорожній рух складається з цього Закону та актів законодавства України, що видаються відповідно до нього.

Як зазначено статтею 14 цього Закону, учасники дорожнього руху зобов'язані, зокрема, знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п.1.5 Правил дорожнього руху України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов'язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Пунктом 1.10 Правил визначено, що зупинкою визнається припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо), а стоянкою - припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов'язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу.

Відповідно до п.15.9 «г» та п.15.10 «а» Правил дорожнього руху України забороняється зупинка на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі. У місцях де заборонена зупинка також заборонена й стоянка.

Ч. 3 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п'ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Оскаржувана позивачем постанова про адміністративне правопорушення перевірялась судом на предмет дотримання суб'єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме, чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Позивач у своєму позові зазначає, що він 21.02.2018 вранці припаркував свій автомобіль НОМЕР_1 на узбіччі вул.Лейпцизькій, 2 у м.Києві, та повернувшись на місце паркування о 15.00 год. виявив відсутність транспортного засобу.

Однак із твердженнями позивача з приводу того, що інспектором патрульної поліції у винесеній постанові невірно зазначено місце скоєного адміністративного правопорушення неможливо погодитися, оскільки, з дослідженого при розгляді справи судом фотододатку, доданого відповідачем до відзиву на позовну заяву, чітко вбачається, що автомобіль позивача був припаркований на проїзній частині дороги, а саме пішохідному переході (розмітка 1.14.2.), окрім цього зазначена ділянка дороги є перехрестям.

Враховуючи, пояснення викладені у позовній заяві та обставини зазначені в оскаржуваній позивачем постанові, вказана частина проїзної частини є перехрестям вулиць Московської та Лейпцизької, а тому твердження позивача, що його автомобіль був припаркованим на узбіччі вул.Лейпцизької, 2 спростовується наданим відповідачем доказом. При цьому номерні знаки зображених на фотознімку припаркованого транспортного засобу та евакуатора відповідають постанові про адміністративне правопорушення та акту огляду тимчасового затримання транспортного засобу від 21.02.2018.

Отже, матеріалами справи підтверджується факт порушення позивачем вимог п 15.9 «г» та п.15.10 «а» ПДР України, а тому в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122, який був вірно кваліфікований відповідачем при винесенні постанови про адміністративне правопорушення.

Крім того, позивач у своїй позовній заяві зазначає, що відповідачем протиправно було складено постанову про адміністративне правопорушення в приміщенні Управління патрульної поліції м.Києва за адресою: м.Київ, вул.Народного Ополчення, 9.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За нормою ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» до повноважень поліції, серед іншого, входить виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вжиття у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вжиття заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припинення виявлених кримінальних та адміністративних правопорушень; вжиття заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку на вулицях, площах, інших публічних місцях; здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками; у випадках, визначених законом, здійснення проваджень у справах про адміністративні правопорушення, прийняття рішень про застосування адміністративних стягнень.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

На перевірку викладених позивачем у позовній заяві тверджень щодо неправомірності винесення відповідачем постанови про адміністративне правопорушення не на місці події, а в приміщенні Управління патрульної поліції, судом встановлено наступне.

Положеннями ч.ч.1, 2, 6 ст.276 КУпАП визначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників. Законами України може бути передбачено й інше місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Процедура оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов'язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі передбачена Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року № 1395 (далі - Інструкція).

Так, п. 4 Розділу І вказаної Інструкції встановлено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно п.1 Розділу ІІІ Інструкції визначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Як встановлено судом, 21.02.2018 Інспектором 3 роти батальйону 2 полку 1 Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції в м.Києві рядовим поліції Захаренком Д.С. об 14.05 год. було складено акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, відповідно до якого таке затримання транспортного засобу було здійснено у зв'язку з порушенням водієм п.15.9 «г» та п.15.10 «а» ПДР України. На підставі вказаного акту транспортний засіб «Toyota Highlander», д.н.з. НОМЕР_1 було переміщено на спеціальний майданчик.

Так, відповідно до ст.265-2 КУпАП у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 121, частинами третьою, четвертою і п'ятою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, порушення правил зупинки чи стоянки на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю), статтями 122-5, 124, 126, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130, статтями 132-1, 206-1 цього Кодексу, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху або транспортний засіб розміщений на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора.

Про тимчасове затримання робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення. Транспортний засіб може бути тимчасово затриманий на строк до вирішення справи про адміністративне правопорушення, але не більше трьох днів з моменту такого затримання. Порядок тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках та стоянках визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.6 Порядку тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1102, у разі відсутності водія, транспортний засіб якого доставляється на спеціальний майданчик чи стоянку або блокується, поліцейський залишає на місці, де був автомобіль, або під його склоочисниками повідомлення про тимчасове затримання транспортного засобу та необхідність прибуття такого водія до територіального органу Національної поліції для оформлення протоколу про адміністративне правопорушення або винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно п.8 вказаного порядку про місце зберігання тимчасово затриманого транспортного засобу поліцейський повідомляє водієві під час складання протоколу про адміністративне правопорушення або винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, а в разі його відсутності - до чергової частини територіального органу Національної поліції.

Як вбачається із наявних заяв по суті справи - позовної заяви та відзиву на неї, позивач 21.02.2018 звернувся до чергової частини Управління патрульної поліції в м.Києві, того ж дня відповідачем у приміщенні Управління як територіального органу Національної поліції у м.Києві було винесено постанову про адміністративне правопорушення серії ВР №103410.

При цьому п. 8 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року № 1395, чітко визначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Як було зазначено позивачем автомобіль був припаркований на проїзній частині, на місці виявлення вчиненого правопорушення він був відсутнім, а тому відповідач не мав законних на те підстав для винесення постанови на місці вчинення правопорушення у відсутності особи яка, притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що при розгляді даного адміністративного позову підтвердився факт наявності в діях позивача вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КпАП України за обставин, викладених у постанові по справі про адміністративне правопорушення, а тому вимоги позову не знайшли своє обґрунтування та підтвердження в судовому засіданні та у їх задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 6, 8, 9, 19, 77, 241-247 КАС України, КУпАП, Правилами дорожнього руху України, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Інспектора роти 6, батальйону 2, полку 1 Управління патрульної поліції у м. Києві Овсієнко Романа Олександровича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано.

Апеляційна скарга на постанову суду подається безпосередньо до Київського апеляційного адміністративного суду протягом 10 (десяти) днів з дня її проголошення/складання повного тексту.

У відповідності до п.п.15.5) п.15 ч.1 Розділу VII Перехідних Положень КАС України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, зокрема через Деснянський районний суд м. Києва.

Повний текст постанови суду складено 11 квітня 2018 року.

Суддя О.Б. Саламон