Справа № 818/878/18
Суддя: М.М. Шаповал
Дата ухвалення: 2018-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

С У М С Ь К И Й О К Р У Ж Н И Й А Д М І Н І С Т Р А Т И В Н И Й С У Д
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 квітня 2018 р. Справа № 818/878/18
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Шаповала М.М.,
за участю секретаря судового засідання - І.В. Косолап,
представника позивача - ОСОБА_1,
представника відповідача - ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумифітофармація" до Сумської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень,-
В С Т А Н О В И В:
Свої вимоги мотивує тим, що при митному оформленні товарів, які ввозились на територію України, позивач самостійно визначив їх митну вартість за основним методом - ціною договору (контракту), заявив цей показник в митній декларації від 23.02.2018 № UA805180/2017/033447, до якої додав документи, що її підтверджують згідно з переліком, визначеним Митним кодексом України, але відповідач вказав на розбіжність в поданих декларантом документах. Не погоджуючись з позицією митного органу, позивач зазначив, що обставини, на які посилається митний орган, як на такі, що викликали у нього сумніви щодо заявленої митної вартості декларованого товару, є надуманими та безпідставними. Оскаржуване рішення не містить обґрунтування числового значення митної вартості товарів та митницею визначено одну усереднену ціну для різного виду товару. Вказує на те, що декларантом при здійсненні митного оформлення товару до митного органу надано всі необхідні документи. Крім іншого, декларантом було надано додаткову угоду № 1 до контракту, якою змінено умови проведення розрахунків на поставлений товар. Таким чином, ненадання декларантом платіжних банківських документів під час декларування є цілком обґрунтованим. Відсутність таких документів не може впливати на вартість товару й не є підставою для її коригування. Посилання митного органу на дані ЄАІС і саме на декларацію від 05.12.2017 № 125190/2017/657865 є необґрунтованими, оскільки приймаючи оскаржувані рішення про коригування митної вартості товару та картку відмови в прийнятті митної декларації, службова особа митного органу встановила одну ціну для різних товарів (каркаде квітка суха ціла та каркаде квітка суха ламана). Це свідчить про необ'єктивність як самої системи (ЄАІС), так і вплив на цю систему субєктивних рішень.
Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.
Представник відповідача проти позову заперечувала та зазначила, що позивач подав не всі документи, які підтверджують числове значення складових митної вартості товарів. Використані позивачем відомості не підтверджені документально та відсутня складова митної вартості, яка є обовязковою при її обчисленні. На момент декларування товару та предявлення його до митниці декларант мав надати платіжний документ про здійснення оплати за цей товар у розмірі 80% вартості інвойсу, однак в порушення вимог ч. 2 ст. 53 МК України не надав. У порушення п. 3.2 контракту до митної декларації позивач надав тільки скан-копію сертифікату аналізу, сертифіката якості надано не було. Також є розбіжності в датах завантаження товару та заповнення коносаменту в порту відправлення. На вимогу митного органу позивач відмовився надати додаткові документи, необхідні для підтвердження правильності обчислення заявленої митної вартості товарів.
Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши зібрані докази у справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України (далі МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з ч. 2 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Митне оформлення товару ТОВ "Сумифітофармація" здійснювало за основним методом - ціною контракту від 07.11.2017 № NG-071117. Однак, Сумською митницею в процесі перевірки заявленої декларантом у вантажній митій декларації від 23.02.2018 № UA805180/2017/033447 митної вартості товару, були встановлені невідповідності між відомостями, що містилися в наданих для митного оформлення товару документах. На момент декларування товару декларант мав надати платіжний документ про здійснення оплати в розмірі 80% вартості інвойсу, як це зазначено в п. 1.4 специфікації до контракту, однак в порушення ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України такого документу не надав.
Позивач не погоджується з виявленими розбіжностями та посилається додаткову угоду № 1 до контракту (а.с. 17), відповідно до якої було змінено умови розрахунків, а саме: 100% оплата буде здійснюватися на протязі 25 календарних днів з дати проведення остаточного митного оформлення. Але в порушення положень п. 8.2 контракту ця угода на момент декларування товару не містила відбитку печатки продавця та не буда підписана другою стороною контракту - компанією "Toon Consolidated Company Ltd", а відповідно й не має юридичної сили. Вказана угода, у розумінні ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, не може бути визнано документом, що підтверджує митну вартість товару.
А згідно з ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Приймаючи до уваги наявні розбіжності, інспектор з митного оформлення на підставі ч. 3 ст. 53 МК України 23.02.2018 направив декларанту в електронному повідомленні перелік документів, необхідних для підтвердження правильності обчислення заявленої митної вартості товарів: документи щодо здійсненої передоплати згідно з умовами контракту; рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, повязаних з виконанням умов договору (угоди, контракту); виписка з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (а.с. 30).
Однак, декларант у своєму листі від 23.02.2018 № 85 (а.с. 31) повідомив, що попередньо надав усі документи та надати інші документи не має змоги.
Згідно з ч.ч. 2, 21 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. Використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості повинні бути об'єктивними, піддаватися обчисленню та підтверджуватися документально.
Згідно з ч. 6 ст. 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
У судовому засіданні було встановлено, що використані декларантом відомості не є об'єктивними та достатньо підтвердженими документально й виявлено невідповідність (розбіжність) відомостей, які містилися в поданих для підтвердження митної вартості документах, а саме: на момент декларування товару та предявлення його до митниці декларант не надав платіжний документ про здійснення оплати за цей товар у розмірі 80% вартості інвойсу; у порушення п. 3.2 контракту до митної декларації позивач не надав сертифікату якості; відповідно до коносаменту від 09.01.2018 № MSCULG 383049 датою завантаження товару на борт судна є 31.12.2017, а датою заповнення коносаменту в порту відправлення - 09.01.2018.
На вимогу митного органу позивач відмовився надати додаткові документи, необхідні для підтвердження правильності обчислення заявленої митної вартості товарів. з чого слідує, що згідно з ч. 2 та ч. 21 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною контракту не може бути застосований.
Відповідно до ч. ч. 2-4 ст. 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
Згідно зі ст. 59 МК України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.
При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: 1) фізичні характеристики; 2) якість та репутація на ринку; 3) країна виробництва; 4) виробник.
Незначні зовнішні відмінності не можуть бути підставою для відмови у розгляді товарів як ідентичних, якщо в цілому такі товари відповідають вимогам частини другої цієї статті.
Ціна договору щодо ідентичних товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості та на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.
У разі відсутності такого продажу використовується вартість операції з ідентичними товарами, що продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена.
У разі якщо кошти та витрати, зазначені в пунктах 5 - 7 частини десятої статті 58 цього Кодексу, включаються у вартість операції, здійснюється коригування для врахування значної різниці в таких коштах і витратах між оцінюваними товарами та відповідними ідентичними товарами, що зумовлено різницею у відстанях і способах транспортування.
У разі якщо для цілей застосування цього методу виявляється більш як одна вартість договору щодо ідентичних товарів, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша така вартість.
Відповідно до частин 1-4 статті 60 МК України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього. Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними. Для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку. Ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.
У базі даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Державної фіскальної служби України містилася інформація про оформлення подібного товару, заявленого позивачем у митній декларації, - "сушені квітки гібіскуса - каркаде" (митна декларація від 05.12.2017 № 125190/2017/657865). Митна декларація позивача та митна декларація, за якою скориговано, містять однакову інформацію щодо коду товару, країни виробника та відправлення, валюти здійсненні операції, умов поставки та транспортування та схожу вагу товару.
У звязку з тим, що Сумською митницею ДФС було надано можливість позивачу підтвердити вказану в деклараціях митну вартість товару та надати додаткові документи на її підтвердження, але позивач не надав всі витребувані митним органом документи, враховуючи неможливість визначення митної вартості товарів на основі методу за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), другорядний метод визначення митної вартості товару за ціною договору щодо ідентичних товарів неможливо було застосувати через відсутність інформації про митну вартість операцій за ціною договору щодо ідентичних товарів, які продаються на експорт в Україну приблизно в тій же кількості та на тих же комерційних рівнях, що і оцінюваний товар. Митна вартість імпортованого товару була правомірно встановлена Сумською митницею з використанням другорядного методу визначення митної вартості товару за ціною договору щодо подібних товарів, який закріплений у ст. 60 Митного кодексу України на підставі інформації, що містилась у базі даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Державної фіскальної служби України (митна декларація від 05.12.2017 № 125190/2017/657865).
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумифітофармація" до Сумської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 10.04.2018.

Суддя М.М. Шаповал