Справа № 234/17136/17
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2018-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2018 року справа №234/17136/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сіваченка І.В.,

суддів Василенко Л.А., Шишова О.О.,

секретар судового засідання Чернявська К.Г.,

за участі позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 13 лютого 2018 року (повний текст складено 13 лютого 2018 року в м. Краматорську) у справі № 234/17136/17 (суддя в 1 інстанції - Нейло І.М.) за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в містах Краматорську та Слов'янську Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними дій та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Управління патрульної поліції в м. Краматорську та Слов'янську Департаменту патрульної поліції (далі - Управління). Згідно позовних вимог, 02.11.2017 інспектором поліції відносно нього було складено постанову про накладення адміністративного стягнення за невиконання вимог п. 8.4.в Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України) та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі - КУпАП). Вказану постанову вважає незаконною, оскільки під час її винесення не були враховані його доводи, що з того місця, звідки він виїхав, відсутні будь-які знаки, які вказують на заборону такого маневру. Зазначив, що дорожні знаки повинно бути видно не менш ніж за 100 метрів в напрямку руху та розташовані так, щоб їх добре бачили учасники дорожнього руху як у світлий, так і в темний час доби. Крім того, вважає, що інспектором поліції було винесено постанову з порушенням процесуальних норм законодавства України, оскільки справа про адміністративне правопорушення була розглянута без забезпечення права на захист, передбаченого ст. 268 КУпАП. Просив суд визнати дії інспектора Управління щодо складання постанови про накладення адміністративного стягнення такими, що порушують його права. Визнати незаконною та скасувати постанову відповідача серії БР № 518756 від 02.11.2017 про притягнення його до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні суду першої інстанції представник позивача позовні вимоги підтримав, зазначив, що позивач порушив вимоги дорожнього знаку вимушено, оскільки завчасно не був поінформований, що після повороту з вул. Героїв України на територію міської лікарні № 3 буде знак, який забороняє в'їзд. Щоб не рухатись заднім ходом, ОСОБА_1 проїхав під знак, щоб розвернутись, а потім виїхати. На його думку, дорожній знак 3.21 «В'їзд заборонено», на вул. Героїв України, біля будинку № 22 в м. Краматорську встановлений самовільно без дотримання відповідних правил. Просив позовні вимоги задовольнити.

Згідно наданих заперечень відповідача, під час патрулювання 02.11.2017 інспектором роти № 3 батальйону Управління Зайцевою Т.О. було виявлено порушення правил дорожнього руху. А саме, водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем HUNDAI AX 35, н.з. НОМЕР_1, в м. Краматорськ, на вул. Героїв України біля б. 22, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.21 «В'їзд заборонено», а саме здійснив рух в зоні його дії, чим порушив п.п. 8.4.в) ПДР України. Після чого водію було роз'яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Інспектор притягнув позивача до відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та наклав стягнення. Вважає, що інспектор поліції Зайцева Т.О. діяла в рамках наданих їй процесуальних прав.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 13 лютого 2018 року у справі № 234/17136/17 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення мотивовано тим, що постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення та застосувати адміністративне стягнення за вищевказане правопорушення, доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, доказів, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, позивачем у межах розгляду даної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено; факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що постанова місцевого суду є необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню, та просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що у зв'язку з тим, що працівники патрульної поліції Управління порушили процедуру розгляду справи та притягнули ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на місці зупинки автомобіля, ними було порушені процесуальні права позивача, закріплені у статтях 257, 268, 278, 279, 280 КУпАП, про які зазначив Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.05.2015 №5-рп/2015.

Крім того, апелянт наголошує на тому, що жодних документів, які б підтверджували законність розташування дорожнього знаку, в якості доказу суду не було надано відповідачем. Окрім цього, невідомо, хто з працівників патрульної поліції виїжджав на місце огляду, і чи є він фахівцем в галузі стандартизації та сертифікації.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити. Представник відповідача до апеляційного суду не прибув.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Судом встановлено, що 02 листопада 2017 року інспектором роти № 3 батальйону Управління Зайцевою Т.О винесено постанову БР № 518756 від 02.11.2017 у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв'язку з порушенням останнім вимог дорожнього знаку 3.21 «В'їзд заборонено», розташованого на вул. Героїв України, біля будинку № 22 в м. Краматорську, а саме здійснив рух в зоні його дії, чим порушив п.п. 8.4.в) ПДР України. За дане порушення на позивача було накладено адміністративне стягнення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП України, у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Зі змісту ч.1 ст.122 КУпАП вбачається, що порушення вимог дорожніх знаків тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В матеріалах адміністративної справи міститься відеозапис, згідно якого було зафіксовано, що позивач, керуючи автомобілем HUNDAI AX 35, н.з. НОМЕР_1, в м. Краматорськ, на вул. Героїв України біля б. 22, здійснив рух в зону дії забороняючого знаку 3.21 «В'їзд заборонено».

Таким чином, факт порушення вимог дорожнього знаку встановлений судом.

Звертаючись з даним адміністративним позовом до суду, позивач посилається, як на підстави для визнання протиправною та скасування зазначеної постанови, на порушення відповідачем порядку винесення постанови та не врахування обставин, які змусили його порушити правила дорожнього руху.

В силу вимог встановлених ст. 14 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху: створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам. При цьому водій має право відступати від вимог Закону та відповідно правил дорожнього руху лише в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян.

Судом не встановлено обставин непереборної сили. З матеріалів справи вбачається наявність на території лікарні, куди прибув позивач, стоянки для відвідувачів.

Згідно п. 10.2.4 ДСТУ 4100:2014 "Безпека дорожнього руху. Знаки дорожні. Загальні технічні умови, встановлення чи демонтаж дорожніх знаків" дорожні знаки допускають розміщувати на опорах зовнішнього освітлення, електрозв'язку, інших інженерних мережах.

Колегія суддів критично сприймає доводи апелянта, що позивач вимушено порушив правила дорожнього руху, оскільки його доводи спростовуються відео матеріалами та фото таблицею, з яких вбачається, що знак, який забороняє в'їзд на територію міської лікарні № 3, розташований на незначній відстані від вул. Героїв України, і його огляд є безперешкодним.

Посилання на п.8.2.прим.1 не заслуговують на увагу, оскільки вимога щодо видимості знаку на відстані 100 м стосується напрямку руху, а в даному випадку позивач здійснював маневр праворуч.

Доводи представника позивача про те, що дорожній знак 3.21 "В'їзд заборонено" на даній ділянці дороги встановлений з порушенням вимог ПДР України, не знайшли підтвердження під час розгляду справи, оскільки, як вбачається з заперечення відповідача, співробітниками відділу безпеки дорожнього руху Управління було здійснено виїзд та обстеження вказаного дорожнього знаку 3.21 «В'їзд заборонено», розташованого на в'їзді до міської лікарні №3 біля вул. Героїв України в м. Краматорську, під час якого не було виявлено порушень ДСТУ 4100-2014 в його розташуванні.

Апелянтом не наведено конкретних порушень законодавчих норм щодо розташування зазначеного дорожнього знаку.

Доводи позивача щодо самовільного встановлення цього знаку не підтверджено суду жодними доказами, хоча відповідно до приписів частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Апелянтом не надано документів про те, що він звертався до належних органів з приводу встановлення цього знаку і йому відмовили в наданні інформації з цього приводу, тобто, що він був позбавлений можливості надати докази самовільного встановлення дорожнього знаку.

Щодо процедури притягнення до відповідальності.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Колегія суддів встановлює помилковість доводів апелянта щодо необхідності складання протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки розгляд справ про адміністративне правопорушення, визначене частиною першою статті 122 КУпАП належить до компетенції Національної поліції, що, у відповідності до частини другої статті 258 КУпАП виключає необхідність складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до частини четвертої статті 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Статтею 283 КУпАП встановлено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Посилання на Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року у справі №5-рп/2015 не заслуговують на увагу, оскільки Законом України від 14 липня 2015 року № 596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» внесено зміни до ст. 258 КУпАП, зокрема, доповнено частиною другою, зі змісту якого вбачається, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 283 КУпАП.

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 31.01.2018 в справі К/9901/5952/18 660/575/16-а (реєстраційний номер в Єдиному державному реєстрі судових рішень - 71938564).

Апелянтом не наведено жодних доказів порушення відповідачем його прав, навпаки, з відеозапису вбачається, що позивач не заперечував щодо складення стосовно нього адміністративних матеріалів.

Відповідно, доводи апелянта про порушення відповідачем процедури притягнення до адміністративної відповідальності є такими, що не знайшли свого підтвердження.

Як зазначалось вище, згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Позивач за змістом ч.1 ст. 77 КАС України не довів та не надав суду доказів, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Колегією суддів не встановлено підстав для визнання протиправною та скасування постанови від 02.11.2017 серії БР № 518756 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП.

З огляду на викладене, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення та застосувати адміністративне стягнення за вищевказане правопорушення, доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, доказів, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог позивачем у межах розгляду даної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено; факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, підтверджується наявними у матеріалах доказами.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про те, що відповідачем доведено правомірність прийнятого рішення, а тому судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено у задоволенні позову.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 13 лютого 2018 року у справі № 234/17136/17 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в містах Краматорську та Слов'янську Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними дій та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - залишити без змін.

Повне судове рішення - 18 квітня 2018 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.В. Сіваченко

Судді Л.А. Василенко

О.О. Шишов