Справа № П/811/941/17
Суддя: Р.І. Брегей
Дата ухвалення: 2018-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2018 року справа № П/811/941/17

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Брегея Р.І., розглянувши в загальному позовному провадженні в м.Кропивницький (в порядку письмового провадження) адміністративний позов приватного підприємства «Алексзернотехніка» (далі - Підприємство) до Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

Підприємство звернулося до суду з заявою до податкового органу про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 26 травня 2017 року, якими:

- збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 247949 грн. та накладено штрафну санкцію - 61987 грн.;

- збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на 267785 грн. та накладено штрафну санкцію - 66946 грн.

Представник позивача підтримала вимоги заяви.

У позовній заяві зазначає, що договір поставки, який укладений з ТОВ "Франківські сучасні технології" (далі - Товариство), ПП "Сервіс плюс груп" (далі - Підприємство 2), ТОВ "Китчер-Трейд" (далі - Товариство 2) носив реальний характер та настали правові наслідки, котрі обумовлювались ними.

На думку платника податків, він правомірно сформував в деклараціях з податку на додану вартість суму податкового кредиту за згаданими правочинами та включив кошти до витрат.

У запереченнях представник відповідача зазначає, що договори, котрі уклали Підприємство та Товариство, Товариство 2 та Підприємство 2, не спрямовувались на реальне настання наслідків, котрі обумовлювались ними.

Доказом того, як вважає він, є податкова інформація щодо контрагентів.

Стверджує, що платник податків отримав товар від невстановлених суб'єктів та безпідставно сплатив кошти контрагнтам.

Ухвалою суду від 01 березня 2018 року прийнято рішення про завершення розгляду справи в порядку письмового провадження (Том 4 а.с.235).

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, зробив висновок про задоволення позову з таких підстав.

Встановлені судом факти і обставини, що стали підставами звернення.

Так, місцем знаходження Підприємства є вул.6-го Грудня, буд.4 м.Олександрія Кіровоградська область (Том 1 а.с.22-24).

Юридична особа займається виробництвом машин і устаткованих для сільського та лісового господарства; виробництвом машин і устаткованих для виготовлення харчових продуктів і напоїв, перероблення тютюну; ремонт і технічне обслуговування машин і устаткованих промислового призначення та вантажний автомобільний транспорт.

Підприємство для здійснення господарської діяльності орендує нежиле приміщення та транспортні засоби(Том 1 а.с.67-84).

03 жовтня 2014 року Підприємство та Товариство уклали договір поставки металопрокату (Том 4 а.с.132-133).

03 листопада того ж року Товариство виписало податкову накладну на загальну суму 327498 грн. (з урахуванням ПДВ 54583 грн.) (Том 4 а.с.136).

Того ж дня складені, видаткова накладна та рахунок-фактури (Том 4 а.с.134, 137).

Відповідно до приписів пункту 2.1 правочину поставка товару здійснювалась самовивозом за рахунок Підприємства, що підтверджується товарно-транспортною накладною від 03 листопада 2014 року (Том 4 а.с.140).

Підприємство розрахувалось з Товариством у безготівковій формі, що підтверджується платіжним дорученням від 03 листопада 2014 року (Том 4 а.с.135).

Придбаний металопрокат Підприємством був використаний для виготовлення пневматичних транспортерів зернових різних модифікацій.

Металопрокат переданий на виробництво.

Пневматичні транспортери зернових реалізовані сільгосппідприємствам.

Суму податку на додану вартість Підприємство включило до податкового кредиту декларації з податку на додану вартість.

22 червня 2015 року Підприємство та Підприємство 2 уклали договір купівлі-продажу металопрокату (Том 2 а.с.219-220).

23 червня 2015 року Підприємство 2 виписало податкову накладну на загальну суму 591540 грн. (з урахуванням ПДВ 98590 грн.) (Том 2 а.с.222).

Того ж дня складені, видаткова накладна та рахунок-фактури (Том 2 а.с.223-224).

Відповідно до приписів пункту 2.1 правочину поставка товару здійснювалась самовивозом за рахунок Підприємства, що підтверджується товарно-транспортними накладними від 23,24 червня 2015 року (Том 2 а.с.225-226).

Підприємство розрахувалось з Підприємством 2 у безготівковій формі, що підтверджується платіжним дорученням від 24 червня 2015 року (Том 2 а.с.221).

Придбаний металопрокат Підприємством був використаний для виготовлення пневматичних транспортерів зернових різних модифікацій.

Металопрокат переданий на виробництво.

Пневматичні транспортери зернових реалізовані сільгосппідприємствам.

Суму податку на додану вартість Підприємство включило до податкового кредиту декларації з податку на додану вартість.

25 червня 2015 року Підприємство та Товариство 2 уклали договір купівлі-продажу залізобетонних плит (Том 3 а.с.204-207).

25 червня 2015 року Товариство 2 виписало податкову накладу на загальну суму 568656 грн. (з урахуванням ПДВ 94776 грн.) (Том 3 а.с.210).

Того ж дня складені, видаткова накладна та рахунок-фактури (Том 3 а.с.208-209).

Відповідно до приписів пункту 3.1 правочину поставка товару здійснювалась самовивозом за рахунок Підприємства, що підтверджується товарно-транспортними накладними (Том 3 а.с.212-226).

Підприємство розрахувалось з Товариством 2 у безготівковій формі, що підтверджується платіжним дорученням від 01 липня 2015 року (Том 3 а.с.211).

Плити залізобетонні частково використані в липні-вересні 2015 року, а саме:

- укладання підлоги в складі готової продукції;

- облаштування під'їзних шляхів до складу готової продукції;

- укладання підлоги в новозмонтованому приміщенні цеху.

Частина невикористаних плит зберігається на виробничій дільниці Підприємства.

Суму податку на додану вартість Підприємство включило до податкового кредиту декларації з податку на додану вартість.

З 28 квітня по 10 травня 2017 року податковий орган провів позапланову виїзну перевірку діяльності Підприємства з питання дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з Товариством за листопада 2014 року, Підприємством 2 та Товариством 2 за червень 2015 року (Том 1 а.с.30-64).

Так, ревізори зробили висновок, що Товариство, Підприємство 2 та Товариство 2 не поставляло Підприємству товар.

На їх думку, згадані правочини є нікчемними.

Висновки про нереальність господарських операції зробили на підставі узагальненої податкової інформації щодо Товариства, Підприємства 2 та Товариства 2.

Податковий орган не надав уточнюючу податкову інформацію щодо кожного контрагента, однак вона зазначена у акті перевірки.

Керівник відповідача погодився з висновками ревізорів та прийняв податкові повідомлення-рішення від 26 травня 2017 року, якими:

- збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 247949 грн. та накладено штрафну санкцію - 61987 грн.;

- збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на 267785 грн. та накладено штрафну санкцію - 66946 грн. (Том 1 а.с.65-66).

Юридична оцінка, встановлених судом, обставин і фактів справи.

Перш за все, акт перевірки це документ, в якому ревізор фіксує обставини, котрі встановив, керуючись виключно власним сприйняттям і розумінням.

Надалі акт вивчає керівник податкового органу, який і вирішує питання про погодження з його висновками.

У разі погодження з висновками, які мають негативні наслідки стосовно платника податків, посадова особа зобов'язана прийняти відповідне рішення (у письмовій формі), оскільки це єдиний спосіб реалізації компетенції суб'єкта владних повноважень.

Така правова позиція суду узгоджується з системним аналізом приписів пунктів 56.1-56.4 статті 56 Податкового кодексу України.

Зокрема, цією нормою права передбачено, що податковий орган може прийняти, окрім податкового повідомлення-рішення, і інше рішення, яке платник податків має право оскаржити до контролюючого органу вищого рівня або суду.

Судом встановлено, що за результатами опрацювання зібраної податкової інформації щодо діяльності Товариства, Підприємства 2 та Товариства 2 податкова інспекція не прийняла жодного рішення та не звернулася до суду з позовом про визнання недійсними договорів, котрі уклали платники податків, в тому числі і з Підприємством, нехтуючи наданими повноваженнями, передбаченими підпунктом 20.1.30 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, та положеннями статті 228 Цивільного кодексу України.

Отже, податковим органом враховані податкові зобов'язання Товариства, Підприємства 2 та Товариства 2 з податку на додану вартість за договорами, котрі укладені з Підприємством.

Проводячи перевірку діяльності Підприємства, податкові ревізори посилались на податкову інформацію щодо діяльності контрагентів, як незаперечний доказ недійсності його правочинів.

Однак, податкові ревізори допустили помилку, оскільки податкова інформація щодо контрагентів є підставою для висновків відповідно до приписів підпункту 83.1.2 пункту 83.1 статті 83 Податкового кодексу України, які робляться за наслідками аналізу усієї сукупності матеріалів перевірки платника податків.

Під час перевірки Підприємство надало усі необхідні первинні документи бухгалтерського обліку, які підтверджують отримання товару, його оприбуткування, сплату коштів та використання у господарській діяльності.

Зокрема, таким документами є: видаткові, податкові накладні, платіжні доручення, товарно-транспортні накладні.

Підсумовуючи, суд робить висновок, що під час перевірки Підприємства надало належним чином оформленні первинні документи, які відповідно до приписів статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", є підставою для ведення бухгалтерського та податкового обліку, оскільки фіксують факти здійснення господарських операцій.

Діюче законодавство не ставить у залежність перехід права власності на товар виключно за наявності сертифікату його якості.

Недоліки в оформлені товарно-транспортних накладних не є доказами відсутності перевезення.

Щодо аналізу інформації перевірки стосовно контрагентів позивача, то суд зазначає наступне.

Так, інформація складена у зв'язку з відсутністю платників податків за місцем реєстрації.

Таким чином, тоді не досліджувалися первинні документи бухгалтерського обліку стосовно взаємовідносин з контрагентами, що стало підставою формування негативних висновків.

Товар, який придбало Підприємством перевозився і розвантажувався останнім за наявності виробничих потужностей (кран та автомобіль).

Доказами ж стосовно недійсності правочинів можуть бути рішення суду про недійсність договорів, рішення податкового органу щодо застосування негативних наслідків стосовно контрагента, яке останнім визнається як законне, вирок суду, показання свідків, тощо.

Отже, суд зробив висновок, що відповідач не надав належних доказів стосовно недійсності правочину, який уклав позивач з контрагентами.

Окрім того, суд зазначає, що, коли державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретним платником податків, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживань з їх боку.

Таким чином, Підприємство включило до податкового кредиту з податку на додану вартість суму коштів за договором, укладеним з контрагентами, відповідно до приписів статті 198 Податкового кодексу України (датою виникнення права на податковий кредит є дата отримання платником податку товарів, що підтверджено податковою накладною).

Водночас, позивач правомірно включив кошти за придбання товару до витрат 2014-2015 років, що виключає порушення приписів статей 138-139 ПК України.

За таких обставин рішення відповідача є необґрунтованими, а тому їх належить визнати протиправними і скасувати відповідно до приписів пункту 3 частини 2 статті 2 КАС України.

Підсумовуючи, суд зробив висновок про задоволення позову.

Суд розподіляє судові витрати відповідно до приписів частини 1 статті 139 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.139, 243-246, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовільнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області від 26 травня 2017 року, яким приватному підприємству «Алексзернотехніка» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 247949 грн. та накладено штрафну санкцію - 61987 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області від 26 травня 2017 року, яким приватному підприємству «Алексзернотехніка» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на 267785 грн. та накладено штрафну санкцію - 66946 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області на користь приватного підприємства «Алексзернотехніка» судові витрати в сумі 11270 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Р.І.Брегей