Справа № 804/8739/17
Суддя: Барановський Роман Анатолійович
Дата ухвалення: 2018-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

12 квітня 2018 р. Справа № 804/8739/17

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Барановський Р.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу №804/8739/17 за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора - приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до державного реєстратора-приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, у якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 прийняте 11 та 12 листопада 2016 року щодо здійснення державної реєстрації прав власності за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на будинок та земельну ділянку, розташовані за адресою: вул. Тюменська, 25 у м.Підгородне Дніпровського району Дніпропетровської області;

зобовязати державного реєстратора-приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 скасувати у Державному реєстрі прав на нерухоме майно та їх обтяжень записи за номерами 17416331; 174166265; 1713234; 17413220, та реєстрацію права власності по 1/4 частині будинку у земельної ділянки, розташованих у м.Підгородне, вул. Тюменська, 25 Дніпровського району Дніпропетровської області за ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Адміністративний позов поданий позивачем з підстави порушення її прав відповідачем, однак не відповідав вимогам ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України, тому ухвалою суду від 18 грудня 2017 р. був залишений без руху, з встановленням позивачу терміну для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної зави без руху.

На виконання ухвали суду від 18.12.2017р. позивач виправила недоліки позовної заяви.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.01.2018 року відкрито провадження в адміністративній справі №804/8739/17 за вищезазначеним позовом та ухвалено здійснювати розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження згідно ч. 2 ст. 257 та ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України у письмовому провадженні.

Так, в ході розгляду даної адміністративної справи суд встановив наявність підстав для закриття провадження в адміністративній справі №804/8739/17 за вищевказаним позовом з огляду на таке.

За змістом частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Згідно пунктом 2 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, публічно-правовий спір - це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; спорах між субєктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; за зверненням субєкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому субєкту законом; спорах щодо правовідносин, повязаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обовязковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за винятком спорів, повязаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю; спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень".

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Таким чином, особливістю правовідносин, що виникають, є їх публічно-правовий характер, повязаність із сферою реалізації публічної влади.

Проте, слід зазначити, що специфіку публічно-правового спору визначає не тільки його субєктний склад, а й підстави виникнення цього спору і тісно повязане з цим питання межі повноважень адміністративного суду.

Отже, загальними критеріями для того, щоб визначити за спірними правовідносинами адміністративну юрисдикцію, є суб'єктний склад сторін (однією із сторін повинен бути субєкт владних повноважень) та предмет спору відповідно до природи спірних правовідносин (наявність публічно-правових відносин між сторонами під час виконання суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій на основі законодавства, тобто при реалізації цим субєктом своїх владних функцій та повноважень, визначених законодавством). Спори з приводу владних управлінських рішень, дій чи бездіяльності, що вчинені у межах приватних правовідносин до адміністративної юрисдикції не відносяться.

Так, зі змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів слідує, що предметом даного спору є порушене, на думку позивача, її право власності (як співвласниці) на нерухоме майно (а саме: земельну ділянку та розташований на ній будинок за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, м.Підгородне, вул. Тюменська, 25), стосовно якого державним реєстратором-приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 прийнято оскаржувані рішення та здійснено відповідні реєстраційні дії, а саме: відповідачем внесено до Державного реєстру прав на нерухоме майно та їх обтяжень записи за номерами 17416331; 174166265; 1713234; 17413220 про реєстрацію права власності по 1/4 частині будинку у земельної ділянки, розташованих у м.Підгородне, вул. Тюменська, 25 Дніпровського району Дніпропетровської області за ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Згідно Довідок Комунального підприємства Дніпропетровського району «Бюро технічної інвентаризації» (вих. №16 від 12.01.2016р. та вих. №494 від 12.04.2016р.) вищезазначений обєкт нерухомості за архівними даними КП ДР «БТІ» станом на 31.12.2012р. перебували у власності:

- ОСОБА_5 (спільна часткова власність, частка становить 1/2) на підставі договору купівлі-продажу від 30.09.1998р., посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу ОСОБА_6 за реєстром №3880, зареєстровано в Новомосковському БТІ 02.10.1998р. за реєстр. №6954-36;

- ОСОБА_1 (спільна часткова власність, частка становить 1/2) на підставі договору купівлі-продажу від 25.06.1996р., посвідченого державним нотаріусом Дніпропетровської районної нотаріальної контори ОСОБА_7 за реєстром №І-1982, зареєстровано в Новомосковському БТІ 08.11.2001р. за реєстр. №6954-36.

Натомість, як вбачається зі змісту наданої позивачем до суду Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухоме майна щодо обєкта нерухомого майна за №78140679 від 15.01.2017р. відповідачем 12.11.2016р. на підставі ухвали Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 04.11.2016р. по справі №202/6658/16-ц прийнято рішення за №№32348911, 32348441, 32346006, 32345982 - щодо реєстрації права власності (форма приватна, вид - спільна часткова, розмір частки 1/4 щодо ОСОБА_3 та 1/4 щодо ОСОБА_4В.) за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на житловий будинок та земельну ділянку, розташованих за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, м.Підгородне, вул. Тюменська, 25.

Так, зі змісту вищезазначеного судового рішення, на підставі якого відповідачем прийнято оскаржувані рішення та внесено спірні реєстраційні записи (ухвала Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 04.11.2016р. по справі №202/6658/16-ц) вбачається, що між ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) та ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_2) в рамках спору щодо витребування майна із чужого незаконного володіння та стягнення коштів укладено із ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_3) мирову угоду, за умовами якої зазначені особи домовились про наступне:

«1.1. Попереднім договором до договору міни укладеного 24.06.2016 року між Сторонами та посвідченого приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_2, зареєстрований в реєстрі за №1014, та актом прийому-передачі майна від 30.06.2016р., за яким був переданий автомобіль та видана довіреність від 30.06.2016р. посвідчена приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_2 та зареєстрована в реєстрі за №1037 на розпорядження вищезазначеним автомобілем, встановлюється факт наявності невиконання договірних зобов'язань та заборгованості Відповідача перед Позивачами за невиконання умов попереднього договору до договору міни укладеного 24 червня 2016 року посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 за реєстровим № 1014, за якими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 передали Відповідачу ОСОБА_5 гроші у розмірі 30 000,00 (тридцять тисяч) доларів США, що в еквіваленті на день укладання попереднього договору становить 750900,00 грн., (сімсот п'ятдесят тисяч дев'ятсот грн., 00 коп.). та на виконання пункту 2.5 попереднього договору передали автомобіль та видали довіреність від 30.06.2016р. посвідчена приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_2 та зареєстровану в реєстрі за №1037 на розпорядження вищезазначеним автомобілем, про що Сторони склали Акт прийому-передачі майна та оформили довіреність на розпорядження ТЗ у нотаріальній формі від 30.06.2016р. в рахунок передачі право власності на Майно, а саме 1/2 частину житлового будинку та 1/2 частину земельної ділянки, що знаходиться в в Дніпропетровській області, Дніпропетровському районі, м.Підгороднє, по вул. Тюменській, №25 (двадцять пять), яке належіть Відповідачу - гр. ОСОБА_5 на підставі Договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого ОСОБА_6, приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу 30.09.1998 року, за реєстровим № 2880, зареєстровано в Новомосковському міжрайонному БТІ від 08.11.2001 року, записано в реєстрову книгу за № 36, за реєстровим № 6954 та на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого ОСОБА_6, приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу 27.11.1998 року.

1.2. Відповідач - гр. ОСОБА_5 визнає свої зобов'язання у повному обсязі, які вказані в ступної частині даної мирової угоді.

1.3. Сторони, розуміючи значення своїх дій, домовившись між собою, що ОСОБА_5 / ІПН / в рахунок повного виконання своїх зобов'язань та на виконання умов Попереднього договору до договору міни укладеного 24.06.2016 року між Сторонами, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_2, зареєстрований в реєстрі за №1014 - передає у власність ОСОБА_3 / ІПН: / та ОСОБА_4/ ІПН /, а Позивачі приймають в рівних частинах у власність наступні об'єкти нерухомості:

- 1/2 частину житлового будинку, що знаходиться в Дніпропетровській області, Дніпропетровському районі, м.Підгородне, по вул. Тюменській, №25 (двадцять пять), якій належать ОСОБА_5 /ІПН 2/ на підставі Договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого ОСОБА_6, приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу 30.09.1998 року, за реєстровим № 2880, зареєстровано в Новомосковському міжрайонному БТІ від 08.11.2001 року, записано в реєстрову книгу за № 36, за реєстровим № 6954;

- 1/2 частину земельної ділянки, що знаходиться в Дніпропетровській області, Дніпропетровському районі, м.Підгородне, по вул. Тюменській, №25 (двадцять пять), яка належать ОСОБА_5 /ІПН 2/ на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого ОСОБА_6, приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу 27.11.1998 року.

1.4. Сторони даної мирової угоди усвідомлюють та стверджують, що результатом підписання даної мирової угоди є припинення права власності Відповідача ОСОБА_5 /ІПН / на наступні об'єкти нерухомості:

- 1/2 частину житлового будинку, що знаходиться в Дніпропетровській області, Дніпропетровському районі, м.Підгородне, по вул. Тюменській, №25 (двадцять пять), та на 1/2 частину земельної ділянки, що знаходиться в Дніпропетровській області, Дніпропетровському районі, м.Підгородне, по вул. Тюменській, №25 (двадцять пять).

1.5. Сторони даної мирової угоди усвідомлюють та стверджують, що результатом підписання даної мирової угоди є набуття права власності ОСОБА_3 /ІПН: / та - ОСОБА_4 /ІПН / на 1/2 частину житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1, та на ? частину земельної ділянки, що знаходиться в Дніпропетровській області, Дніпропетровському районі, м.Підгородне, по вул. Тюменській, №25 (двадцять пять).

1.6. За настання обставин, зазначених у п. 1.5. даної мирової угоди, Відповідач втрачає усі права щодо нерухомого майна вказаного в п. 1.5. цієї мирової угоди.

1.7. Відповідач зобов'язується та гарантує у разі невиконання цієї мирової угоди сплатити Позивачам на протязі 1 (одного) місяця з моменту набуття чинності Ухвали суду про затвердження цієї ОСОБА_8 угоди кошти у розмірі 30 000,00 (тридцять тисяч) доларів США, або по комерційному курсу в гривні в еквіваленті на день сплати, також сплатити Позивачам штраф, у розмірі у розмірі 30 000,00 (тридцять тисяч) доларів США, доларів США, або по комерційному курсу в гривні в еквіваленті на день сплати, та повернути Позивачам належній автомобіль - транспортний засіб марки ЗАЗ 969 М, 1994 року випуску, тип легковий купе -В, шасі (кузов, рама) № ХТЕ 968М00R1889328, R1889328, державний номер НОМЕР_4, колір - бежевий ( надалі за текстом - автомобіль).

1.8. У разі невиконання Відповідачкою зобов'язань, покладених на неї згідно пункту 1.3. цієї ОСОБА_8 угоди в строк 1 ( одного ) місяця з моменту набуття чинності Ухвали суду про затвердження цієї ОСОБА_8 угоди, Відповідач і Позивачі визнають, що Ухвала суду про затвердження цієї ОСОБА_8 угоди буде являтися виконавчим документом та Позивачі мають право направити ухвалу суду про затвердження цієї мирової угоди до виконавчої служби для виконання щодо стягнення з ОСОБА_5 / ІПН / коштів та штрафу на користь ОСОБА_3 /ІПН: / та - ОСОБА_4 /ІПН / в суми боргу у розмірі, вказаному у п. 1.7. цієї мирової угоди, а саме в розмірі 30 000,00 (тридцять тисяч) доларів США, або по комерційному курсу в гривні в еквіваленті на день сплати, також сплатити штраф, у розмірі у розмірі 30 000,00 (тридцять тисяч) доларів США, доларів США, або по комерційному курсу в гривні в еквіваленті на день сплати, та повернути Позивачам належній автомобіль - транспортний засіб марки ЗАЗ 969 М, 1994 року випуску, тип легковий купе -В, шасі (кузов, рама) № ХТЕ 968М00R1889328, R1889328, державний номер НОМЕР_4, колір - бежевий ( надалі за текстом - автомобіль).

1.9. Позивачі та Відповідач заявляють, що ні в процесі укладення цієї ОСОБА_8 угоди, ні в процесі виконання її умов не були, не будуть і не можуть бути порушені права будь-яких третіх осіб, у тому числі й держави.

1.10. Сторони погоджуються з тим, що відповідно до умов цієї ОСОБА_8 угоди вони дійшли згоди щодо повного та остаточного врегулювання будь-яких зустрічних претензій.

1.11. Сторони даної ОСОБА_8 угоди повністю усвідомлюють умови, мету та сутність цієї ОСОБА_8 угоди.

1.12. Сторони підтверджують, що всі викладені умови цієї ОСОБА_8 угоди відповідають їх реальному волевиявленню та інтересам і породжують настання наслідків, зазначених у тексті цієї ОСОБА_8 угоди, а саме п. 1.3. та п. 1.4. даної ОСОБА_8 угоди. Наслідки затвердження цієї ОСОБА_8 угоди Сторонам відомі.

1.13. Ми, Сторони, підтверджуємо, що ця мирова угода відповідає нашим дійсним намірам і не носить характеру фіктивного та удаваного правочину, укладається нами у відповідності зі справжньою нашою волею, без будь-якого застосування фізичного чи психічного тиску та на вигідних для нас умовах і не є результатом впливу тяжких обставин, угода укладається нами без застосування обману чи приховування фактів, які мають істотне значення, ми однаково розуміємо значення, умови угоди, її природу і правові наслідки, бажаємо настання саме тих правових наслідків, що створюються даною угодою, а також свідчимо, що угодою визначені всі умови, про що свідчать наші особисті підписи на угоді.

1.14. Уся інформація, викладена в цій ОСОБА_8 угоді, сприймається Сторонами як повною мірою достовірна. Кожна Сторона окремо несе повну відповідальність за недостовірність інформації, яка зазначена в цій ОСОБА_8 угоді.

1.15. ОСОБА_8 угода передається на затвердження до суду, і набуває чинності після затвердження цієї ОСОБА_8 угоди судом.

1.16. ОСОБА_9 мирова угода набирає чинності з моменту її затвердження судом і діє до повного виконання зобов'язань, передбачених цією ОСОБА_9 угодою.

1.17. Ухвала Індустріального районного суду м. Дніпропетровська про затвердження даної мирової угоди є виконавчим документом Закону України «Про виконавче провадження».

1.18. ОСОБА_9 угода складена у 4 (чотирьох) примірниках, українською мовою, які мають однакову юридичну силу.

Витрати, пов'язані з провадженням судового розгляду справи покладаються на сторони.

Провадження по цивільній справі закрито».

Судом встановлено, що ОСОБА_1, не погодившись з вказаним судовим рішення, оскаржила ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 04.11.2016р. по справі №202/6658/16-ц в апеляційному порядку.

За результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 Апеляційний суд Дніпропетровської області виніс ухвалою від 18.05.2017р., якою апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, а оскаржувану ухвалу залишено без змін.

Ухвалою від 15.06.2017р. по справі №202/6658/16-ц Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ відмовив у прийнятті касаційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 04.11.2016р. та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18.05.2017р.

Окрім того, як вбачається зі змісту ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18.05.2017р. по справі №202/6658/16-ц, ОСОБА_1 в обгрунтування поданої нею апеляційної скарги зазначила, що визнання мирової угоди, на її думку, перешкоджає розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про припинення її права власності на частину будинку та земельної ділянки, стягнення грошової компенсації і визнання за апелянтом права власності.

Зважаючи на вищенаведене, судом було встановлено, що у липні 2014р. до Дніпровського районного суду Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про припинення права власності на 1/2 частку незавершеного будівництва та на ? частку земельної ділянки, стягнення грошової компенсації, визнання права власності на ? частку незакінченого будівництва та на 1/2 частину земельної ділянки (постанова Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27.12.2017р. по справі №175/3057/14-ц).

Водночас, судом встановлено, що за даними Єдиного державного реєстру судових рішень станом на 12.04.2018р. в провадженні Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська перебуває цивільна справа №175/3057/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_3 та приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання правочинів нікчемними, застосування наслідків недійсних угод, припинення права власності, стягнення коштів, визнання права власності.

Аналіз наведених фактичних обставин дає підстави вважати, що оскаржуваним реєстраційним діям відповідача передує невирішений спір між його учасниками про право цивільне, зокрема, про право власності на спірний об'єкт нерухомості, розгляд якого станом на 10.04.2018р. здійснюється в рамках цивільної справи №175/3057/14-ц Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська.

Отже, слід зазначити, що спірні правовідносини виникли з питання правомірності вчинених відповідачем реєстраційних дій, здійснених на основі юридичних фактів, стосовно яких існує спір про право цивільне, в межах якого можуть бути й вирішені питання, пов'язані з реєстрацією речових прав на спірне нерухоме майно.

Таким чином, суд доходить до висновку, що у даній справі позов заявлений з підстав порушення права власності, тобто спір фактично стосується не оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, а права володіння (користування) майном, оскільки задоволення заявлених ОСОБА_1 в рамках даної справи позовних вимог призведе до припинення відповідних прав інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.2 Цивільного процесуального кодексу України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Слід зазначити, що згідно із ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України (в редакції, яка є чинною від 15.12.2017р.) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Варто зазначити, що Цивільним процесуальним кодексом України (зокрема, частиною 8 статті 30 Цивільного процесуального кодексу України) визначено виключну підсудність, згідно якої вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій розглядаються судом, визначеним за правилами підсудності щодо розгляду спору, похідними від якого є такі вимоги.

Згідно зі ст. 55 Конституції України - кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, посадових та службових осіб.

Статтею 124 Конституції України визначено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Відповідно до ст. ст. 6, 13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, а також кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Аналіз зазначеної норми міжнародного права свідчить, що обов'язково суд повинен бути встановлений законом, тобто кожен має право на розгляд справи компетентним судом, компетентність якого встановлюється тільки законом.

Європейський суд з прав людини у справі "Zand v. Austria" від 12.10.1978 р. вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Враховуючи наведене, суд доходить до висновку, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішень державного реєстратора - приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 прийняте щодо здійснення державної реєстрації прав власності за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на будинок та земельну ділянку, розташовані за адресою: вул. Тюменська, 25 у м.Підгородне Дніпровського району Дніпропетровської області та зобов'язання державного реєстратора вчинити певні дії щодо скасування державної реєстрації права власності на відповідне нерухоме майно - не є публічно-правовими, оскільки предметом такого спору є захист права власності, права володіння, користування та розпорядження об'єктом нерухомого майна, тобто, має місце спір приватно-правового характеру, що в свою чергу виключає можливість його розгляд в порядку адміністративного судочинства.

Вищенаведене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постановах від 14.06.2016 року у справі №21-41а16 та від 31.01.2017 року у справі №817/3053/14.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України - при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, суд зазначає, що захист прав позивача у визначений ним спосіб можливий лише за умови встановлення наявності або відсутності порушення його майнових прав у сфері приватно-правових відносин (права власності на спірне нерухоме майно), що не входить до компетенції адміністративного суду.

Натомість, враховуючи, суть спірних правовідносин, їх суб'єктний склад та норми Цивільного процесуального кодексу України, суд зауважує, що розгляд відповідного спору має здійснюватися в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України - суд закриває провадження у справі у разі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Разом з тим, суд роз'яснює, що згідно з пунктом 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у звязку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

З огляду на викладене, з урахуванням вимог ст. 143 та ч. 2 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України, суд не вправі вчиняти дії, про які йдеться у статті 7 Закону України Про судовий збір, з власної ініціативи, у зв'язку з чим за відсутності відповідного клопотання позивача суд не має можливості вирішити питання про розподіл судових витрат.

Згідно із ст. 239 Кодексу адміністративного судочинства України - у разі якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен розяснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ. У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у звязку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 19, 238, 239, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Закрити провадження в адміністративній справі №804/8739/17 за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора - приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Роз'яснити ОСОБА_1, що розгляд та вирішення даної справи віднесено до місцевого суду загальної юрисдикції в порядку цивільного судочинства.

Копію ухвали про закриття провадження по справі надіслати учасникам справи.

Ухвала суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, передбачені статтями 256 та 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_10