Справа № 2-а-3/11
Суддя: Попов В. В.
Дата ухвалення: 2011-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 2-а-3/11
Номер провадження *****
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2011 року, Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого: судді - Попова В.В.,

при секретарі - Ладухіній І.С.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу про поновлення пропущеного строку для звернення до адміністративного суду та стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «Дітям війни» за 2006-2010рр. та її подальшої щомісячної виплати, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом та просить суд відновити їй пропущений строк для звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів за період з 01.01.2006р. до 01.10.2010р., визнати дії відповідача неправомірними та стягнути з Головного Управління Пенсійного Фонду України у Інгулецькому районі м. Кривого Рогу на її користь недоплачену їй як дитині війни щомісячну державну соціальну допомогу з січня 2006 року до жовтня 2010 року включно у сумі 6719,10 грн., зобовязати Головне Управління Пенсійного Фонду України у Інгулецькому районі м. Кривого Рогу надалі виплачувати соціальну допомогу згідно до вимог чинного Закону України «Про соціальний захист дітей війни». В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказала, що вона відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» №2195-ІУ від 18 листопада 2004 року має статус «дитина війни», а тому відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» її пенсія підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Позивач звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії та виплату несплаченої їй соціальної державної допомоги за вищезазначений період часу, однак своїм Листом від 15.09.2010 року відповідач фактично відмовив їй у такому перерахунку, посилаючись на правомірність своїх дій. Оскільки позивач не згодна з такою відповіддю, а також із розміром підвищення до пенсії, який нараховується та виплачується їй відповідачем, то вважає його дії неправомірними та такими, що порушують її права та інтереси, гарантовані Конституцією України. Позивач також просить поновити їй строк для звернення до суду за захистом порушених прав з 01.01.2006 року, у звязку з тим, що вона з 1992 року є інвалідом другої групи, з цього ж часу є непрацездатною, має захворювання цукровий діабет з діагнозом діабетична ангіопатія судин нижніх кінцівок, має онко захворювання і за період з 2006 року по цей час вона постійно проходить лікування в лікарні, їй також робили хірургічні операції, у звязку з чим вона не могла за станом свого здоровя займатися питанням щодо пенсійних виплат. На даний час стан її здоровя погіршився, для лікування постійно необхідні гроші, пенсії у тому розмірі, який вона отримує їй не вистачає. Таким чином позивач вважає, що строк звернення до адміністративного суду нею пропущений з поважних причин і повинен бути поновлений судом. На підтвердження поважності причин пропуску строку для звернення до суду позивач надала виписку з медичної карти від 04.01.2011 року, посвідчену головним лікарем Комунального закладу «Міська лікарня №17» ОСОБА_2, в якому зазначені дати і причини її звернення за медичною допомогою в період з 2006 по 2010 рр. та довідку про інвалідність.

Ухвалою Інгулецького районного суду від 01.02.2011 року клопотання про поновлення процесуального строку було частково задоволено і позивачу поновлений процесуальний строк для звернення до суду за захистом прав з 01.01.2008 року.

У судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги та просить їх задовольнити.

Представник відповідача управління пенсійного фонду України в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, проте від нього до суду надійшло заперечення на позов, в якій відповідач просить розглядати справу за відсутності його представника, позовні вимоги не визнає у повному обсязі, просить відмовити у задоволенні адміністративного позову.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника відповідача в порядку ст. 122 КАС України.

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що предявлені позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 народилась 23.04.1938 року і на неї поширюється дія Закону України «Про соціальний захист дітей війни», в тому числі положення ст. 6 цього Закону, а тому остання має право на отримання щомісячної соціальної допомоги. Вказані обставини підтверджені копією паспорту та пенсійного посвідчення (а.а.с. 4, 5).

Враховуючи зазначений статус позивача, вона, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», має право на отримання державної соціальної підтримки, а саме підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Редакція цієї статті набрала чинності з 01.01.2006 року.

Судом встановлено, що позивач зверталась до відповідача з проханням здійснити їй виплату соціальної допомоги у розмірі, передбаченому Законом України «Про соціальний захист дітей війни» та отримала відповідь, в якій відповідач посилається на постанову Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», згідно з якою «дітям війни» до пенсії встановлюються підвищення в таких розмірах: з 22 травня 48, 10 грн., з 01 липня 48, 20 грн., з 01 жовтня 49, 80 грн., який виплачується позивачу по теперішній час (а.а.с. 7, 8).

В письмову запереченні відповідач зазначив, що у 2008 році ст.6 змінено підпунктом 2 п.41 Розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік» за № 107-VІ від 28.12.2007 року (виплачується надбавка, встановлена для учасників війни, яка складає 10% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність ч.4 ст.14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»). Статтею 58 Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік» затверджено на 2008 рік рівень прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність у наступних розмірах: з 1 січня 2008 року 470 грн., з 1 квітня 2008 року 481 грн., з 1 липня 2008 року 482 грн., з 1 жовтня 2008 року 498 грн., а тому підвищення встановлене в наступних розмірах: з січня 2008 року 47 грн., з квітня 2008 року 48, 10 грн., з липня 2008 року 48, 20 грн., з жовтня 2008 року 49, 80 грн. Таким чином відповідач за період часу з 2008 року по 01.09.2010 року виплачував позивачу підвищення до пенсії відповідно нормам діючого законодавства. (а.а.с. 12-14).

Проте з висновками відповідача суд не може погодитись з наступних підстав.

Так, рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 за №10-рп/2008 року, у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст. 65 розділу 1, пунктів 61, 62, 63, 66 розділу 2, пункту 3 розділу 3 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» і 101 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст. 67 розділу І, п.п. 1-4, 6-22, 24-100 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п.п.41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Отже, дію статті 6 Закону України №2195-IV було відновлено.

Таким чином, суд вважає, що відповідач, починаючи з 22.05.2008 року, неправомірно застосовує п.8 Постанови Кабінету Міністрів України №530 від 28.2008 року, якою встановлено, що «дітям війни» (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань») до пенсії виплачується підвищення у розмірах : з 22 травня 48 грн. 10 коп., з 01 липня 48 грн. 20 коп., з 01 жовтня 49 грн. 80 коп., бо ці положення суперечать Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та рішенню Конституційного Суду України від 22.05.2008 року.

Підлягають задоволенню і вимоги щодо визнання протиправною бездіяльність відповідача стосовно перерахунку та виплати позивачу підвищення до пенсії, передбаченого ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 1 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року і зобовязання відповідача виплатити позивачу підвищення пенсії за цей період часу, оскільки вищенаведені положення закону мають законну силу та не були призупинені.

Відповідно до вимог ст. 54 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2009 рік» № 835-VI від 26.12.2008 встановлено, що у 2009 році прожитковий мінімум на одну особу та для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, в розмірах, що діяли у грудні 2008 року. Тобто цей розмір складає - 498 грн.

Таким чином, під час розрахунку з січня 2009 року по 31.12.2009 року необхідно застосовувати вищезазначений розмір. Тоді, розмір підвищення пенсії позивача як «дитині війни» буде наступний: січень 2009 року 498 грн. х 30% = 149,40 грн. з відповідною сумою щомісячно до 31.12.2009 року.

Відповідно до ч.2 ст. 52 ЗУ «Про державний бюджет України на 2010 рік» від 27 квітня 2010 року N 2154-VI розміри державних соціальних гарантій на 2010 рік, що визначаються залежно від прожиткового мінімуму, встановлюється відповідними законами України, цим Законом та нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України.

Проте, на виконання вищезазначеної норми Кабінетом Міністрів України не приймалося окремої постанови щодо встановлення в 2009 та 2010 році розміру підвищення до пенсії особам віднесеним до категорії «Дитина війни». Пунктом 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» передбачено, що дітям війни, крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань» до пенсії або щомісячного довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться у таких розмірах: з 22 травня 48,1 гривні, з 01 липня 48,2 гривні та з 01 жовтня 49,8 гривень. Розмір підвищення до пенсії з 01 січня 2010 року цією постановою не визначений та змін стосовно цього питання у 2010 році в вищезазначену постанову не вносилось.

Ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» з 01.04.2010 року по дійсний час є діючою в наступній редакції: «дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30% мінімальної пенсії за віком».

Таким чином, позивач з 22.05.2008 року має право на здійснення перерахунку підвищення пенсії «дитини війни» згідно з положенням статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Щодо твердження відповідача в запереченні стосовно того, що забезпечення фінансування з Державного бюджету України державних соціальних гарантій передбачених ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» не входить до компетенції Пенсійного фонду України та його територіальних органів суд приходить до наступного.

Пенсійний фонд України діє у відповідності до Положення «Про Пенсійний фонд України» і здійснює свої повноваження па підставі п.15 зазначеного Положення через створені в установленому порядку територіальні управління. Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» рішення щодо призначення, донарахування перерахунок пенсії приймаються територіальними органами Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів.

Таким чином, обов'язок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивача, передбаченої ст. 6 Закону, покладено на відповідні територіальні управління за місцем проживання позивача.

При цьому суд вважає за необхідне, для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить, вийти за межі позовних вимог і визнавши протиправною бездіяльність відповідача не зазначати кінцеву дату донарахування та виплати вказаної допомоги, оскільки остання є щомісячним платежем та призначається особі довічно, а відповідно повинна виплачуватися до внесення відповідних змін у діючий закон, що регулює дані правовідносини. Також суд зазначає, що підлягає захисту вже порушене право позивача, які зміни будуть внесені у відповідне законодавство - суду не відомо.

Разом з тим, на підставі ч. 1 ст. 94 КАС України підлягають стягненню на користь позивача з місцевого бюджету судові витрати у розмірі 3 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст. 8, 19, 22, 46, 64, 92, ч.2 ст. 152 Конституції України, ст.ст. 1, 3, 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ст. 5, 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Рішеннями Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року, ст. 58, п. 41 Розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України», ст. 54 Закону України «Про державний бюджет України на 2009 рік», ч. 2 ст. 52 ЗУ «Про державний бюджет України на 2010 рік», ст. ст. 2, 6, 10, 11, 18, 71, 72, 86, 94, 99, 100, 104, 105, 158-163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність управління пенсійного фонду України в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області щодо не нарахування та не виплати щомісячної соціальної допомоги ОСОБА_1, згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 22.05.2008 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Інгулецькому районі міста Кривого Рогу Дніпропетровської області донарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну державну соціальну допомогу, як дитині війни у відповідності до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та провести відповідні виплати з 22.05.2008 року з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період.

Судовий збір у розмірі 3 грн. 40 коп. стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.В. Попов.