Справа № 298/309/18
Суддя: Лютянська М. С.
Дата ухвалення: 2018-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 298/309/18
Провадження № 2-а/298/11/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2018 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючої - судді Лютянської М.С.,

при секретарі Брітовій Е.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Великий Березний адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу №2 роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

позивач звернувся до суду із позовом до інспектора взводу №2 роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Свої позовні вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що 25 лютого 2018 року в м. Ужгород на вул. 8-го Березня, 36 відповідач по справі не представившись та не назвавши своєї посади, без складення протоколу про адміністративне правопорушення, не розяснивши йому права та не повідомивши про час та місце розгляду справи, в неробочий день, не забезпечивши права на правову допомогу, без з'ясування всіх обставин справи, винесла постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №456461, якою накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 255 грн. ОСОБА_1 вважає, що вказана постанова є безпідставною, а висновок про його вину не відповідає дійсності і ґрунтується на припущеннях, оскільки свою вину він не визнав, ОСОБА_3 дорожнього руху не порушував, з матеріалами справи не знайомився. В оскаржуваній постанові не наведено жодних доказів на яких ґрунтується висновок про вчинення позивачем правопорушення та не зазначено мотивів відхилення інших доказів (пояснень позивача) на які він посилається, а відповідачем не було вжито всіх заходів для повного, всебічного та обєктивного з'ясування обставин, що мали значення для правильного вирішення справи. На підставі наведеного просить позов задовольнити.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, однак подав заяву, у якій просить розгляд справи провести без його участі, позов підтримав та просив його задовольнити. Крім того через канцелярію суду, надав письмові пояснення на підтвердження, на його думку, безпідставності оскаржуваної постанови, згідно яких, ознайомившись з матеріалами справи про адміністративне правопорушення та отримавши їх копії, він з'ясував, що в таких відсутні докази його вини, а копія постанови, зроблена на його запит з оригіналу відрізняється за текстом від тої, яку позивач отримав 25 лютого 2018 року від відповідача, оскільки така містить дописані невідомою особою ім'я, по-батькові відповідача «Марина Володимирівна» та в графі «місце проживання (перебування)» - «(не надав адресу)», чого також не має в оригіналі, наданому відповідачем 25 лютого 2018 року позивачу.

Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав, а тому суд розглядає справу у його відсутності, що відповідає положенням ст. 205 КАС України. В матеріалах справи наявний відзив представника Управління патрульної поліції в Закарпатській області, згідно якого останній заперечив проти заявлених позовних вимог, а оскаржувану постанову вважає такою, що не підлягає скасуванню.

Позивачем було надано суду відповідь на відзив, відповідно до якого останній вважає, що позиція відповідача викладена у відзиві є голослівною та не підтвердженою жодними доказом.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

У судовому засіданні належними доказами встановлено, що відносно позивача відповідач виніс постанову серії БР № 456461 від 25 лютого 2018 року, згідно якої ОСОБА_1 ставиться в вину те, що 25 лютого 2018 року, о 10.00 год., в м. Ужгород, по вул. Минайській, керуючи транспортним засобом марки Mitsubishi, номерний знак НОМЕР_1, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому знаходилися пішоходи, не зменшив швидкість і не зупинився щоб надати дорогу пішоходам, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Цією ж постановою відповідач наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно ст. 222 КУпАП до компетенції уповноважених працівників Національної поліції віднесено розгляд адміністративних порушень, передбачених ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Разом з цим, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 в розумінні ст. 251 КУпАП, відповідачем не надано.

Не спростовані відповідачем і твердження позивача про те, що останній своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, вимог ОСОБА_3 дорожнього руху не порушував.

Відповідно до ст 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено в суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 КАС адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у звязку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно ст. 19 ч. 1 п. 1 цього Кодексу юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Як розяснює п. 3 постанови Пленуму Вищого Адміністративного Суду України № 2 від 06 березня 2008 року постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП, яким серед іншого визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (частини 1,2 ст. 7 КУпАП).

Згідно ст. ст. 245, 252 КУпАП України завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення і обов'язком органу, який її розглядає, є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності з законом. Оцінка доказів, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні, інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, також має ґрунтуватися на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, на підставі закону.

Відповідно до ст. 77 ч.1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Ч. 2 цієї ж статті передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, у справі відсутні достатні докази, які б підтверджували дану обставину, в судове засідання відповідач не з'явився і не довів порушення позивачем ОСОБА_3 дорожнього руху України та правомірність прийнятого ним рішення по справі. Відтак суд приходить до висновку про недоведеність вини позивача і визнає, що оскаржувана ним постанова підлягає скасуванню.

З врахуванням того, що при винесенні оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення відповідачем порушено норми діючих нормативно-правових актів, вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача належними доказами не спростовані, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю на підставі п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 19, 62 Конституції України, ст. ст. ст.ст. 19, 77, 90, 242, 243, 246 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

позов ОСОБА_1 до інспектора взводу №2 роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №456461 від 25 лютого 2018 року, винесену інспектором взводу №2 роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції ОСОБА_2 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 (двісті пятдесят пять) грн.

На рішення суду першої інстанції може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуюча М.С. Лютянська