Справа № 826/1026/16
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2018-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

17 квітня 2018 року № 826/1026/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Келеберди В.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Державного публічного акціонерного товариства «Національної акціонерної компанії «Украгролізинг» до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, Управління Державної казначейської служби України у Печерському районі м. Києва про стягнення суми надмірно сплаченого податку,

В С Т А Н О В И В :

Державне публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг» (далі - ДПАТ «НАК «Украгролізинг») звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України у місті Києві (далі - відповідач 1, ГУ ДФСУ у м. Києві), Головного управління Державної казначейської служби України у Печерському районі м. Києва (далі - відповідач 2, ГУ ДКСУ у Печерському районі м. Києва) та з урахуванням поданої 13 грудня 2017 року заяви про зміну предмету позову просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві, яка полягає у не підготуванні висновку про повернення Державному публічному акціонерному товариству «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг» з Державного бюджету України надмірно сплаченого податку у розмірі 521 764, 03 грн. та неподанні його для виконання до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів;

- зобов'язати Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві підготувати висновок про повернення на поточний рахунок Державного публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг» з Державного бюджету України надмірно сплаченого податку у розмірі 521 764, 03 грн. та подати його для виконання до відповідного органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у період з 16 січня 2013 року по 24 лютого 2014 року ДПАТ «НАК «Украгролізинг» перераховано до бюджету авансові платежі за кодом класифікації 11020100 в сумі 521 764,03 грн. з податку на прибуток, а також авансові платежі відсотків по дивідендах за кодом класифікації 11023100, що підтверджується виписками банку.

Згідно Акту № 16140-20 від 04 грудня 2015 року про звірення розрахунків платника, за даними територіального органу ДПІ у Печерському районі м. Києва з податку на прибуток облікована переплата позивача у сумі 853 520, 83 грн., податковий борг відсутній.

У межах визначеного законодавством строку позивач звернувся до ДПІ у Печерському районі м. Києва із заявою від 04 листопада 2015 року щодо повернення надмірно сплаченого до бюджету податку у розмірі 521 764,03 грн., проте зазначені кошти йому не повернуті.

Посилаючись на те, що відповідач 2 не підготував у визначеному порядку висновку для органу казначейства, який відповідно до законодавства здійснює повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань, для виконання, позивач звертається до суду із даним адміністративним позовом та просить його задовольнити..

Ухвалами суду від 27 січня 2016 року відкрито провадження у справі, запропоновано відповідачам надати заперечення щодо позовних вимог, закінчено підготовче провадження на призначено справу до розгляду.

04 та 12 травня 2016 року до суду надійшли заперечення від відповідачів.

12 травня 2016 року відбулося судове засідання у справі, у якому суд перейшов у письмове провадження на підставі положень частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час вчинення процесуальної дії).

У подальшому відповідно до розпорядження Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 жовтня 2017 року № 7222 «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ» справу № 826/1026/16 передано на повторний автоматизований розподіл та згідно протоколу розподілу від 12 жовтня 2017 року передано у провадження судді Окружного адміністративного суду міста Києва Дегтярьовій О.В.

В матеріалах справи містяться письмові заперечення відповідачів, виходячи з яких останні вважають наявним у позивача не сплаченого податкового боргу, з приводу чого в судах триває провадження у справі № 826/6530/15 про скасування податкових повідомлень-рішень від 11 листопада 2014 року № 01 та № 01, а крім того відповідачі вважають, що обов'язки по поверненню надміру сплачених податків відповідно до чинного законодавства покладено на Головні управління територіальних органів ДФС.

21 листопада 2017 року відбулося судове засідання у справі, у якому оголошено перерву.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України та викладено його в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до розпорядження Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 січня 2018 року № 227 «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ» справу № 826/1026/16 передано на повторний автоматизований розподіл та згідно протоколу розподілу передано у провадження судді Окружного адміністративного суду міста Києва Келеберди В.І.

Ухвалою суду від 29 січня 2018 року справу прийнято у провадження зазначеним суддею та ухвалено розглядати її у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

05 та 16 лютого 2018 року відповідачами подано відзиви на позов, 13 лютого та 07 березня 2018 року від позивача надійшли пояснення та відповідь на відзив відповідачів.

Згідно частини третьої статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, судом встановлено наступне.

Як вбачається з поданих позивачем до матеріали справи копій виписок ПАТ «Альфа-Банк» від: 16 січня 2013 року, 17 січня 2013 року, 13 лютого 2013 року, 12 березня 2013 року, 12 квітня 2013 року, 13 травня 2013 року, 31 травня 2013 року, 03 липня 2013 року, 07 серпня 2013 року, 06 вересня 2013 року, 30 вересня 2013 року, 05 листопада 2013 року, 05 грудня 2013 року, 15 січня 2014 року 24 лютого 2014 року за зазначений період ДПАТ «НАК «Украгролізинг» перераховано до Державного бюджету України авансові платежі за кодом класифікації 11020100 у загальній сумі 521 764, 03 грн. з податку на прибуток.

Крім цього, позивачем перераховано до бюджету авансові платежі відсотків по дивідендах за кодом класифікації 11023100, що підтверджується випискою банку від 26 червня 2013 року.

Відповідно до поданої податкової декларації за 2013 рік значення об'єкту оподаткування від усіх видів діяльності від'ємне, прибутків не отримано.

Згідно Акту ДПІ у Печерському районі м. Києва № с16140-20 від 04 грудня 2015 року про звірення розрахунків платника податку на прибуток облікована переплата позивача у загальній сумі 853 520, 83 грн.

02 листопада 2015 року позивач звернувся до ДПІ у Печерському районі м. Києва із заявою № 16/1981 щодо повернення надміру сплаченого до бюджету податку у сумі 521 764, 03 грн., посилаючись на положення статті 43 Податкового кодексу України, проте зазначена сума позивачу повернута не була.

Як вбачається з відповіді ДПІ у Печерському районі м. Києва на листи позивача від 26 жовтня 2015 року № 16/1928 та від 02 листопада 2015 року № 16/1981, у провадженні Вищого адміністративного суду України у стадії касаційного оскарження знаходиться справа № 826/6530/15 за позовом ДПАТ «НАК «Украгролізинг» до ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві про скасування податкових повідомлень-рішень від 11 листопада 2014 року № 01 та № 01, у зв'язку з чим заявлена позивачем до повернення сума надміру сплаченого податку на прибуток не повертається.

Водночас, листом від 20 листопада 2017 року за № 14/1562 позивачем надано до матеріалів справи копії судових рішень: постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 червня 2015 року у справі № 826/6530/15 за позовом Державного публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг» до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про скасування податкових повідомлень-рішень, залишеної без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 30 липня 2015 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16 грудня 2015 року, відповідно до яких позов задоволено повністю, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві від 11 листопада 2014 року № 01, форма «Р», № 01, форма «П».

Крім того, в матеріалах справи міститься копія ухвали Верховного Суду України від 10 травня 2017 року, відповідно до якої відмовлено у допуску до провадження справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг» до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про скасування податкових повідомлень-рішень за заявою ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 16 грудня 2015 року.

За таких обставин, судом встановлено, що спір про визнання податкових повідомлень-рішень протиправними та їх скасування, на які посилаються відповідачі у запереченнях, вирішено, судові рішення набрали законної сили.

Крім того, відсутність податкового боргу позивача підтверджується наявними у справі документами, а саме: копією Акту Державної аудиторської служби України від 07 листопада 2016 року № 07-23/1, відповідно до висновків якого позивач за результатами фінансово-господарської діяльності отримав за 2013 рік чистий збиток у розмірі 450 658 тис. грн., за 2014 рік чистий збиток у розмірі 54 881 тис. грн.; роздруківкою з офіційного сайту ДВС України, відповідно до якої позивач не має податкового боргу; витяги з інтегрованої картки платника податків за 2015-2017 роки.

Доказів протилежного відповідачами до матеріалів справи не надано, під час судового розгляду не доведено.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 67 Конституції України зобов'язує кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, установлених законом.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до пункту 9.1.1 статті 9 Податкового кодексу України податок на прибуток підприємства є загальнодержавним податком та збором.

Згідно з пунктом 41.1 статті 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосування податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску його територіальні органи.

Відповідно до положень Податкового кодексу України надміру сплачені грошові зобов'язання це суми коштів , які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Статтею 43 Податкового кодексу України визначені умови повернення помилково сплачених грошових зобов'язань, зокрема помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, а у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Пунктом 5-8 Порядку взаємодії територіальних органів Міністерства доходів і зборів України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань, затвердженого наказом від 30 грудня 2013 року № 882/1188 (який був чинний станом на час виникнення спірних правовідносин), визначено, що повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань у випадках, передбачених законодавством, здійснюється на підставі заяви платника податку, яка може бути подана протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Аналогічні положення містяться й у пункті 5 Порядку взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 15 грудня 2015 року №1146 (далі - Порядок № 1146), відповідно до якого повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань у випадках, передбачених законодавством, здійснюється виключно на підставі заяви платника податку (за винятком повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку на доходи фізичних осіб, які розраховуються органом ДФС на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку), яка може бути подана до територіального органу ДФС за місцем адміністрування (обліку) помилково та/або надміру сплаченої суми протягом 1095 днів від дня її виникнення.

Відповідно до пункту 7 Порядку № 1146 після реєстрації в органі ДФС заява платника про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань (крім грошових зобов'язань з митних та інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів) передається на розгляд до структурних підрозділів, що виконують функції з адміністрування відповідних податків і зборів та погашення заборгованостей. Не пізніше другого робочого дня, наступного за днем реєстрації, заява з відміткою вказаних підрозділів щодо правомірності повернення передається до структурного підрозділу, на який покладено функцію з підготовки висновку.

У разі якщо вказана у заяві платника сума (її частина) за даними інформаційних систем обліковується як помилково та/або надміру сплачена, орган ДФС готує висновок на повернення такої суми (її частини) за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку. За платежами, належними державному бюджету, орган ДФС у строк не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви передає висновки згідно з реєстром висновків за платежами, належними державному бюджету, для виконання відповідному органу Казначейства (пункт 8 Порядку № 1146).

З аналізу вищезазначених норм права вбачається, що для повернення платнику податків помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань останній зобов'язаний подати до контролюючого органу відповідну заяву.

Такі заяви, виходячи з наявних у матеріалах справи документів, подавалися позивачем 02 листопада 2015 року та 20 листопада 2017 року до ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві (останній лист був перенаправлений до ГУ ДФС у м. Києві).

Суд звертає увагу, що відповідно до пункту 15 Порядку №1146 у разі якщо вказана у заяві платника сума за даними інформаційних систем в повному обсязі відсутня як помилково та/або надміру сплачена, орган ДФС у строки, передбачені пунктом 8 цього Порядку для формування та передачі висновку до органу Казначейства, готує та направляє платнику письмову відмову у поверненні коштів з бюджету з пропозицією щодо проведення звірення його стану розрахунків за відповідним платежем.

Так, в матеріалах справа відсутня письмова відмова контролюючого органу у поверненні коштів позивачу з бюджету з пропозицією щодо проведення звірення його стану розрахунків за відповідним платежем, з огляду на що, суд приходить до висновку про наявність факту надміру сплачених останнім коштів у розмірі 521 764,03 грн.

Згідно з частиною першою статті 9, статей 73, 74, 77 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Беручи до уваги вищевикладене, виходячи з встановлених під час розгляду справи обставин та наявних у матеріалах справи доказів, суд знаходить підстави для задоволення вимог позивача у спосіб, який відповідає закону і забезпечує ефективний захист прав та інтересів позивача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, яка полягає у не підготуванні висновку про повернення Державному публічному акціонерному товариству «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг» надмірно сплаченого податку у розмірі 521 764, 03 грн. та неподанні його для виконання до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

3. Зобов'язати Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві підготувати висновок про повернення Державному публічному акціонерному товариству «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг» (01601, м. Київ, вул. Мечникова, 16-А, ) суму надмірно сплаченого податку на прибуток у розмірі 521 764,03 грн. та направити такий висновок разом із необхідними супровідними документами Управлінню Державної казначейської служби України у Печерському районі м. Києва для здійснення повернення цієї суми коштів з бюджету на поточний рахунок Державного публічного акціонерного товариства ««Національна акціонерна компанія «Украгролізинг» () № 5821, відкритий в ПАТ АБ «Укргазбанк» у м. Києві, МФО 320478.

4. Стягнути на користь Державного публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг» (01601, м. Київ, вул. Мечникова, 16-А, ) понесені судові витрати у розмірі 7 826,46 грн. (сім тисяч вісімсот двадцять шість грн. 46 коп.) за рахунок асигнувань Управління Державної казначейської служби України у Печерському районі м. Києва.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 КАС України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 255 КАС України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.І. Келеберда