Справа № 826/3467/18
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2018-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

05 квітня 2018 року №826/3467/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шрамко Ю.Т., при секретарі судового засідання Касьяненко А.В., за участі представника позивача Поляка О.В. та представника відповідача Станіславчук М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Немирів-Ойл" до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування наказу, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва, (також далі - суд), надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Немирів-Ойл", (далі - позивач, ТОВ "Немирів-Ойл"), до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, (далі - відповідач, ДАБІ України), в якому позивач просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у видачі сертифіката про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта - автозаправного комплексу та автогазозаправного пункту за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Гатне, вул. Інститутська 14, 08160, клас наслідків СС3; код об'єкта 1252.1, забудовником якого є позивач, (також далі - Об'єкт будівництва);

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 23 лютого 2018 року №ІУ 82;

- зобов'язати відповідача видати позивачу сертифікат про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта - автозаправного комплексу автогазозаправного пункту за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Гатне, вул. Інститутська 14, 08160, клас наслідків СС3; код об'єкта 1252.1, забудовником якого є позивач.

Ухвалою суду від 05 березня 2018 року відкрито провадження в адміністративній справі, а ухвалою суду від 02 квітня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідачем протиправно відмовлено позивачу у видачі сертифіката про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом Об'єкта будівництва.

Відповідач позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки оскаржувані дії (рішення) вчинені (прийнято) ним на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

12 лютого 2018 року ТОВ "Немирів-Ойл" звернулося до ДАБІ України із заявою про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта та видачу сертифіката щодо Об'єкта будівництва.

23 лютого 2018 року за результатами розгляду вище вказаної заяви ТОВ "Немирів-Ойл" від 12 лютого 2018 року ДАБІ України прийнято оскаржуване рішення №ІУ 82 про відмову у видачі сертифіката на Об'єкт будівництва.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Правові та організаційні засади здійснення архітектурної діяльності встановлені Законом України "Про архітектурну діяльність" від 20 травня 1999 року №687-XIV, (далі - Закон №687-XIV), який спрямований на формування сприятливого життєвого середовища, досягнення естетичної виразності, економічної доцільності і надійності будинків, споруд та їх комплексів.

Відповідно до абз.абз. 2-4 ч. 1 ст. 1, ч.ч. 1, 2 ст. 10, ч. 1 ст. 13 Закону №687-XIV, архітектурна діяльність - діяльність по створенню об'єктів архітектури, яка включає творчий процес пошуку архітектурного рішення та його втілення, координацію дій учасників розроблення всіх складових частин проектів з планування забудови і благоустрою територій, будівництва (нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту) будівель і споруд, здійснення архітектурно-будівельного контролю і авторського нагляду за їх будівництвом, а також здійснення науково-дослідної та викладацької роботи у цій сфері.

Об'єкти архітектурної діяльності (об'єкти архітектури) - будинки і споруди житлово-цивільного, комунального, промислового та іншого призначення, їх комплекси, об'єкти благоустрою, садово-паркової та ландшафтної архітектури, монументального і монументально-декоративного мистецтва, території (частини територій) адміністративно-територіальних одиниць і населених пунктів.

Суб'єкти архітектурної діяльності - архітектори, інші особи, які беруть участь у підготовці і розробленні містобудівної документації, проектної документації для будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту будинків і споруд, благоустрою, ландшафтних та садово-паркових об'єктів, науково-дослідній і викладацькій роботі, замовники проектів та будівництва об'єктів архітектури, підрядники на виконання проектних і будівельних робіт, виробники будівельних матеріалів, виробів та конструкцій, власники і користувачі об'єктів архітектури, а також органи влади, що реалізують свої повноваження у сфері містобудування;

Для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюють органи державного архітектурно-будівельного контролю, визначені статтею 6 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

До уповноважених органів містобудування та архітектури належать: центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері архітектури; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері архітектури; орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань архітектури; структурні підрозділи обласних, районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій з питань архітектури; виконавчі органи сільських, селищних, міських рад з питань архітектури.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності встановлені Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17 лютого 2011 року №3038-VI, (далі - Закон №3038-VI), який спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Згідно зі ст. 6 Закону №3038-VI, управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, органами державного архітектурно-будівельного контролю, іншими уповноваженими органами містобудування та архітектури, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування.

До уповноважених органів містобудування та архітектури належать органи, визначені у статті 13 Закону України "Про архітектурну діяльність".

До органів державного архітектурно-будівельного контролю належать: 1) структурні підрозділи з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій; 2) виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад.

Органом державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Відповідно до п.п. 1, 3, пп. 2, 9, 10 п. 4 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 липня 2014 року №294, Державна архітектурно-будівельна інспекція України (Держархбудінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Основним завданням Держархбудінспекції є реалізація державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, а саме: підготовка і внесення на розгляд Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства пропозицій щодо забезпечення формування державної політики з питань, що належать до компетенції Держархбудінспекції; здійснення в межах повноважень, визначених законом, державного архітектурно-будівельного контролю за дотриманням замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт; здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду за дотриманням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил уповноваженими органами містобудування та архітектури, структурними підрозділами Київської та Севастопольської міських держадміністрацій та виконавчими органами сільських, селищних, міських рад з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими органами, що здійснюють контроль у сфері містобудівної діяльності (далі - об'єкти нагляду), під час провадження ними містобудівної діяльності; виконання дозвільних та реєстраційних функцій у будівництві у визначених законодавством випадках; ліцензування видів господарської діяльності з будівництва об'єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об'єктів із середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками, та здійснення контролю за додержанням суб'єктами господарювання ліцензійних умов провадження видів господарської діяльності з будівництва об'єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об'єктів із середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками.

Держархбудінспекція відповідно до покладених на неї завдань:

- проводить перевірки: відповідності виконання підготовчих та будівельних робіт вимогам будівельних норм, стандартів і правил, затвердженим проектним вимогам, рішенням, технічним умовам, своєчасності та якості проведення передбачених нормативно-технічною і проектною документацією зйомки, замірів, випробувань, а також ведення журналів робіт, наявності у передбачених законодавством випадках паспортів, актів та протоколів випробувань, сертифікатів та іншої документації; відповідності будівельних матеріалів, виробів і конструкцій, що використовуються під час будівництва об'єктів, вимогам стандартів, норм і правил згідно із законодавством; дотримання порядку обстеження та паспортизації об'єктів, а також здійснення заходів щодо забезпечення надійності та безпеки під час їх експлуатації; законності рішень у сфері містобудівної діяльності, прийнятих об'єктами нагляду; додержання суб'єктами господарювання ліцензійних умов провадження видів господарської діяльності з будівництва об'єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об'єктів із середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками;

- приймає в установленому порядку в експлуатацію закінчені будівництвом об'єкти (видає відповідні сертифікати або відмовляє у їх видачі, реєструє декларації про готовність об'єкта до експлуатації, внесення змін до них, а також повертає такі декларації та скасовує їх реєстрацію);

- веде єдиний реєстр документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів (далі - реєстр).

Згідно з ч.ч. 2, 4, 7 ст. 39 Закону №3038-VI, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об'єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками, здійснюється на підставі акта готовності об'єкта до експлуатації шляхом видачі органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Форма акта готовності об'єкта до експлуатації, форма сертифіката, порядок його видачі, розмір та порядок внесення плати за видачу сертифіката визначаються Кабінетом Міністрів України.

Акт готовності об'єкта до експлуатації підписується замовником, генеральним проектувальником, генеральним підрядником або підрядником (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників), субпідрядниками, страховиком (якщо об'єкт застрахований).

Прийняття рішення про реєстрацію (повернення) декларації про готовність об'єкта до експлуатації, видачу (відмову у видачі) сертифіката здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дати подання відповідних документів.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю відмовляє у видачі сертифіката з таких підстав: 1) неподання документів, необхідних для прийняття рішення про видачу сертифіката; 2) виявлення недостовірних відомостей у поданих документах; 3) невідповідність об'єкта проектній документації на будівництво такого об'єкта та/або вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил; 4) невиконання вимог, передбачених Законом України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", щодо оснащення будівлі вузлами обліку відповідних комунальних послуг.

Відмова у видачі сертифіката надається замовникові у строк, передбачений для його видачі.

Рішення про відмову у видачі сертифіката може бути розглянуто у порядку нагляду центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду (без права видачі сертифіката), або оскаржено до суду.

У ході розгляду справи судом з'ясовано, що оскаржувану відмову ДАБІ України прийнято у зв'язку із неподанням документів, необхідних для прийняття рішення про видачу сертифіката, а саме: не надана в повному обсязі виконавча документація (акти випробування устаткування інженерних систем, мереж та обладнання, акти проміжного прийняття відповідальних конструкцій, проект виконання робіт (ПВР)).

Однак, із вище зазначеними висновками ДАБІ України суд не погоджується, виходячи із наступного.

Механізм прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, визначений Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року №461, (далі - Порядок №461).

Зокрема, відповідно до п.п. 23 - 27 Порядку №461, сертифікат видається органом державного архітектурно-будівельного контролю за формою, наведеною у додатку 7 до цього Порядку.

Для отримання сертифіката замовник (його уповноважена особа) подає особисто або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення чи через електронну систему здійснення декларативних та дозвільних процедур у будівництві до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю заяву про прийняття в експлуатацію об'єкта та видачу сертифіката за формою, наведеною у додатку 8 до цього Порядку, до якої додається акт готовності об'єкта до експлуатації за формою згідно з додатком 9 до цього Порядку.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю приймає подані замовником заяву, акт готовності об'єкта до експлуатації та вчиняє дії у межах чинного законодавства щодо з'ясування питання достовірності відомостей у поданих документах, відповідності об'єкта проектній документації, вимогам будівельних норм, стандартів і правил, за результатами яких складається довідка за формою, наведеною у додатку 10 до цього Порядку.

Під час розгляду питання прийняття в експлуатацію об'єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об'єктів із середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками, орган державного архітектурно-будівельного контролю має право оглядати об'єкт із здійсненням фото- та відеофіксації, відбирати зразки продукції, призначати експертизу, одержувати проектну та виконавчу документацію, визначені будівельними нормами, стандартами і правилами, отримувати матеріали, відомості, довідки, пояснення з питань, що виникають під час огляду об'єкта, та залучати в разі потреби установи, організації, у тому числі громадські об'єднання осіб з інвалідністю, державні органи (їх консультативно-дорадчі органи).

У разі потреби під час розгляду питань, пов'язаних з видачею сертифіката, орган державного архітектурно-будівельного контролю може звернутися до державних органів з метою отримання відповідних висновків, що стосуються об'єкта будівництва.

Неподання таких висновків у встановлений строк не є підставою для продовження строку видачі сертифіката або відмови в його видачі.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дати реєстрації заяви приймає рішення про видачу сертифіката або про відмову в його видачі.

Сертифікат виготовляється в одному примірнику та видається замовнику (уповноваженій ним особі), який має зберігати його протягом всього періоду експлуатації об'єкта.

Підставою для відмови у видачі сертифіката є: неподання документів, необхідних для прийняття рішення про видачу сертифіката; виявлення недостовірних відомостей у поданих документах; невідповідність об'єкта проектній документації на будівництво такого об'єкта та/або вимогам будівельних норм, стандартів і правил.

У разі прийняття рішення про відмову у видачі сертифіката орган державного архітектурно-будівельного контролю надсилає замовнику (його уповноваженій ним особі) протягом десяти робочих днів з дати реєстрації заяви рішення з обґрунтуванням причин відмови за формою згідно з додатком 11 до цього Порядку.

Як з'ясовано судом у ході розгляду справи, 08 вересня 2017 року ДАБІ України видано ТОВ "Немирів-Ойл", як замовнику, Дозвіл №ІУ 97 на виконання будівельних робіт на Об'єкті будівництва, за яким проектна документація розроблена Приватним підприємством "Моноліт-Проект", результати експертизи проекту будівництва видані Державним підприємством "Укрдержбудекспертиза".

09 лютого 2018 року відносно Об'єкта будівництва складено Акт готовності об'єкта до експлуатації, який підписано замовником - ТОВ "Немирів-Ойл", генеральним проектувальником - ПП "Моноліт-Проект", генеральним підрядником - ТОВ "Коростень-МБО", головним інженером проекту Балком С.Й. та інженером технічного нагляду Хланем В.С.

За результатами дослідження вказаного вище Акту готовності об'єкта до експлуатації судом з'ясовано, що він за формою та змістом відповідає нормам чинного законодавства.

Позивач стверджував, а відповідач не заперечував, що ДАБІ України здійснено огляд Об'єкта будівництва, під час якого представником ТОВ "Немирів-Ойл" надано відповідачу проектну документацію (стадія П та Р) з відповідним позитивним експертним звітом від 01 вересня 2017 року №00-1564-17/ПБ та виконавчу документацію в обсязі визначеному ДБН А. 3.1-5:2016 "Організація будівельного виробництва".

Суд звертає увагу, що відповідно до вимог законодавства відповідач в межах спірних правовідносин мав право одержати від позивача визначену будівельними нормами виконавчу документацію на Об'єкт будівництва. Проте, позивачем заперечувалось, а відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження того, що ДАБІ України запитувалась у позивача виконавча документація (акти випробування устаткування інженерних систем, мереж та обладнання, акти проміжного прийняття відповідальних конструкцій, проект виконання робіт (ПВР)), та доказів того, що така документація позивачем не була надана.

При цьому, до матеріалів справи позивачем долучено відповідну виконавчу документацію, а саме, акти про проведення пневматичного випробування трубопроводу на міцність і герметичність від 10 листопада 2017 року, акт індивідуального випробування системи електрообладнання від 12 грудня 2017 року, акт приймання зовнішніх електромонтажних робіт від 12 грудня 2017 року, акт приймання внутрішніх електромонтажних робіт від 12 грудня 2017 року, акт індивідуального випробування системи підключення будівлі до ТП та електрообладнання зовнішнього освітлення від 12 грудня 2017 року, акти робочої комісії про приймання обладнання після індивідуального випробування від 10 листопада 2017 року та від 12 лютого 2018 року, акт приймання газообладнання для проведення комплексного випробування (пуско-налагоджувальних робіт), декларації про відповідність обладнання, сертифікати перевірки матеріалів (обладнання), акти проміжного прийняття відповідальних конструкцій, проект виробництва робіт 02/01-ПЗ-ПВР.

Отже, враховуючи усе вище викладене у сукупності, суд вважає необґрунтованими твердження відповідача щодо неподання позивачем в межах спірних правовідносин документів, необхідних для прийняття рішення про видачу сертифіката, у зв'язку з чим оскаржувана відмова є такою, що прийнята відповідачем протиправно, а тому, як наслідок, вона підлягає скасуванню.

Виходячи із встановленої судом протиправності оскаржуваної відмови, а також звертаючи увагу на те, що відповідачем не зазначено, а судом не встановлено наявність інших, передбачених нормами чинного законодавства, підстав для відмови позивачу у видачі сертифікату про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом Об'єкта будівництва, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про зобов'язання відповідача видати позивачу сертифікат про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом Об'єкта будівництва.

В частині позовних вимог щодо зобов'язання відповідача вчинити дії щодо видачі позивачу сертифікату про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта - автозаправного комплексу автогазозаправного пункту за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Гатне, вул. Інститутська 14, 08160, клас наслідків СС3; код об'єкта 1252.1, забудовником якого є позивач, суд виходить з наступного.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність, закріпленим ч. 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Проте, з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (рішення по справі Олссон проти Швеції від 24 березня 1988 року), вбачається, що запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців, водночас, суди повинні відновлювати порушене право шляхом зобов'язання суб'єкта владних повноважень, у тому числі колегіальний орган, прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

Оскільки суд прийшов до висновку про протиправність відмови відповідача, а інших підстав для відмови чинним законодавством не передбачено, наявні обґрунтовані підстави для задоволення позовних вимог в цій частині, що, водночас, з урахуванням наведеного вище, не є втручанням в дискреційні повноваження відповідача, а є способом відновлення порушеного права позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 9, ст. 72, ч.ч. 1, 2, 5 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, (далі - КАС України), розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих судом обставин вбачається, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Немирів-Ойл" до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування наказу, зобов'язання вчинити дії є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 72-77, 90, 139, 192, 241-246, 250, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Немирів-Ойл" (місцезнаходження: 22800, Вінницька обл., Немирівський район, м. Немирів, вул. Соборна, 216-А; ) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Державної архітектурно-будівельної інспекції України (місцезнаходження: 01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, 26; ) щодо відмови у видачі сертифіката про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта - автозаправного комплексу та автогазозаправного пункту за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Гатне, вул. Інститутська 14, 08160, клас наслідків СС3; код об'єкта 1252.1, забудовником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Немирів-Ойл".

3. Визнати протиправним та скасувати рішення Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 23 лютого 2018 року №ІУ 82.

4. Зобов'язати Державну архітектурно-будівельну інспекцію України видати Товариству з обмеженою відповідальністю "Немирів-Ойл" сертифікат про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта - автозаправного комплексу автогазозаправного пункту за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Гатне, вул. Інститутська 14, 08160, клас наслідків СС3; код об'єкта 1252.1, забудовником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Немирів-Ойл".

5. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Немирів-Ойл" сплачений ним судовий збір у розмірі 3524,00 грн. (три тисячі п'ятсот двадцять чотири гривні нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Державної архітектурно-будівельної інспекції України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.Т. Шрамко

Рішення у повному обсязі складено 11 квітня 2018 року