Справа № 808/3919/17
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2018-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

06 березня 2018 року Справа № 808/3919/17 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом

Шевченківського обєднаного управління пенсійного фонду України м. Запоріжжя (69014, м. Запоріжжя, вул. Карпенка - Карого, 25 - а, )

до Запорізького державного підприємства Радіоприлад (69600, м. Запоріжжя, вул. Соборний, 3, )

про відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій,

ВСТАНОВИВ:

14 грудня 2017 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Шевченківського обєднаного управління пенсійного фонду України м. Запоріжжя (далі - позивач) до Запорізького державного підприємства Радіоприлад (далі відповідач), в якому позивач просить суд стягнути з Запорізького державного підприємства Радіоприлад на користь Шевченківського обєднаного управління пенсійного фонду України м. Запоріжжя (69014, м. Запоріжжя, вул. Карпенка - Карого, 25-а, р/р 1063, в філії ЗОУ ВАТ Державний ощадний банк України МФО 313957, ), суму боргу з відшкодуванню фактичних витрат на доставку пенсій (за списком 2) за листопад 2017 року у розмірі 10648,64 грн.

Ухвалою від 19 грудня 2017 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено підготовче судове засідання на 15 січня 2018 року.

Ухвалою суду від 15 січня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 19 лютого 2018 року.

19 лютого 2018 року, за клопотанням представників сторін у звязку з неможливістю прибуття у судове засідання, ухвалою судді відкладено розгляд адміністративної справи та призначено судове засідання на 06 березня 2018 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Запорізьке державне підприємство Радіоприлад, у порушення вимог чинного законодавства щодо внесення підприємствами коштів, призначених на оплату праці, що покривають фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, яким призначена пільгова пенсія, не відшкодовує витрати на виплату і доставку пільгових пенсій. У звязку з цим за підприємством утворилася заборгованість за листопад 2017 року в розмірі 10648,64 грн., яку позивач просить стягнути в судовому порядку.

Також представником позивача подана заява про збільшення розміру позовних вимог. В обґрунтування заяви зазначив, що ним збільшується розмір позовних вимог, оскільки додається період заборгованості - грудень 2017 року із сумою заборгованості 10549,22 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості за позовом складає 21197,86 грн. та період з листопада по грудень 2017 року включно.

Представник Шевченківського ОУПФУ м. Запоріжжя у судове засідання не зявився, 06 березня 2018 року до суду надійшло клопотання, в якому просить розглянути адміністративну справу без його участі.

Представник ЗДП Радіоприлад 06 березня 2018 року до суду надійшло клопотання, в якому просить розглянути адміністративну справу без його участі.

11 січня 2018 року ЗДП Радіоприлад подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що визнає в повному обсязі вимоги щодо стягнення витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах у розмірі 10648,64 грн.

При цьому у відзиві просить суд надати розстрочку погашення заборгованості у сумі 10648,64 на дванадцять місяців рівними частками, з моменту ухвалення рішення суду.

В обґрунтування зазначає, що відповідач є державним підприємством, заснованим на державній власності України. У звязку з відсутністю державних замовлень підприємство тривалий час знаходиться в скрутному фінансовому становищі та існує цілком за рахунок власної господарської діяльності.

За таких обставин та керуючись частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

На підставі частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зясував наступне.

1. Щодо заяви про збільшення розміру позовних вимог, суд зазначає.

Відповідно до частини 1 статті 47 КАС України крім прав та обовязків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за пять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

З аналізу наведеної законодавчої норми вбачається, що позивач розпоряджається своїми правами щодо збільшення або зменшення позовних вимог, а також зміни предмета або підстав позову на власний розсуд, проте це право обмежено певними стадіями адміністративного процесу.

Позивач має право збільшити розмір позовних вимог на стадії підготовчого провадження. У даному випадку позивачем заявлено клопотання про збільшення позовних вимог на стадії судового розгляду справи, що не передбачено нормами КАС України.

Також нормами КАС України не передбачено одночасної зміни підстав та предмету позову.

Суд вважає за необхідне зазначити, що підставою адміністративного позову є юридичні факти, на яких позивач обґрунтовує свої позовні вимоги до відповідача, тобто юридичні факти, з наявністю або відсутністю яких закон повязує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Предметом позову є та конкретна матеріально-правова вимога до відповідача, яка випливає із спірного матеріального публічно-правового відношення та з приводу якої адміністративний суд має прийняти рішення.

В даному випадку позивач змінює як підстави адміністративного позову (інший період порушення та підстави їх виникнення) так і предмет позовних вимог (інші вимоги до відповідача), що не передбачено КАС України.

Крім того Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року внесені зміни до Закону України «Про судовий збір». Відповідно до зазначених змін органи Пенсійного фонду України виключені з переліку осіб які звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Вказаний закон набрав чинності 15 грудня 2017 року.

Таким чином, починаючи з 15 грудня 2017 року органи Пенсійного фонду України при зверненні до суду (в тому числі і з заявами про збільшення позовних вимог) повинні сплачувати судовий збір в порядку та розмірі встановленому Законом України «Про судовий збір».

Згідно абзацу 2 частини 2 статті 6 Закону України «Про судовий збір» у разі якщо розмір позовних вимог збільшено або пред'явлено нові позовні вимоги, недоплачену суму судового збору необхідно сплатити до звернення до суду з відповідною заявою.

В порушення вимог абзацу 2 частини 2 статті 6 Закону України «Про судовий збір», позивачем до заяви про збільшення розміру позовних вимог не надано платіжного документу на підтвердження сплати судового збору.

Відповідно до приписів частини 2 статті 167 КАС України, якщо заява (клопотання, заперечення) є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.

Вищевикладені обставини вказують на безпідставність та необґрунтованість поданої заяви, у звязку з чим вона підлягає поверненню заявнику без розгляду.

2. Суд встановив, що Запорізьке державне підприємство Радіоприлад () відповідно до Закону України Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування є платником збору на обовязкове державне пенсійне страхування, а також платником страхових внесків відповідно до Закону України №1058-IV.

Матеріалами справи, встановлено призначення пенсії на підставі пункту б-з статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення громадянам (пенсіонерам) ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 ОСОБА_14В, ОСОБА_15, ОСОБА_16, призначена пільгова пенсія.

Згідно із розрахунками боргу відповідачем не відшкодуються управлінню Пенсійного фонду України м. Запоріжжя фактичні витрати на виплату та доставку пенсій за віком, призначених на пільгових умовах відповідно до пункту б - з статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення за листопад 2017 року. Загальна сума витрат по вищевказаним пенсіонерам становить в розмірі 10648,64 грн.

Згідно абзацу 2 пункту 6.9 Інструкції Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженою Постановою правління Пенсійного фонду України №21-1 від 19 грудня 2003 року, у разі ліквідації підприємства без правонаступників повідомлення для відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, органом Пенсійного фонду України за місцезнаходженням ліквідованого підприємства не направляється.

Таким чином, повідомлення (розрахунок) для відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, не направляється підприємству тільки якщо воно ліквідовано.

Відповідно до матеріалів адміністративної справи Запорізького державного підприємства Радіоприлад зареєстроване, як юридична особа, та не припинене.

Відповідачу надсилались Розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначений відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України №1058-IV.

Проте, у встановлені законодавством строки сума заборгованості відповідачем сплачена не була, у звязку із чим Шевченківське обєднане управління пенсійного фонду України м. Запоріжжя звернулось із позовом до суду.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми законодавства, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 1 Закону України Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування №400/97-ВР визначено, що платниками збору на обовязкове державне пенсійне страхування є субєкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх обєднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, обєднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - субєкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.

Закон України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування №1058-IV визначає принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду.

Відповідно до статей 1 та 2 Закону України Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування №400/97-ВР та статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення, субєкти підприємницької діяльності, незалежно від форм власності, їх обєднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, обєднання громадян та інші юридичні особи зобовязанні відшкодовувати органам Пенсійного фонду витрати на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до пункту б-з статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статті 12 цього Закону.

Виходячи з приписів пункту 16 розділу 15 Прикінцевих положень Закону України №1058-IV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України, інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечать цьому Закону. Положення Закону України Про пенсійне забезпечення застосовується в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Відповідно до пункту б статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення (в редакції чинній на день виникнення спірних правовідносин), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування": чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку жінкам застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

А також пунктом з статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення (в редакції чинній на день виникнення спірних правовідносин) визначено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків - не менше 30 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців; для жінок - не менше 25 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки ІНФОРМАЦІЯ_1 і старші після досягнення ними віку, встановленого абзацами третім - тринадцятим пункту "б" частини першої цієї статті.

Список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пенсію за віком на пільгових умовах, застосовуються на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від їх підпорядкування і форм власності.

Пільговий стаж обчислюється за фактичною тривалістю роботи із шкідливими і важкими умовами праці згідно з довідками підприємств.

Згідно пункту 2 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України Про пенсійне забезпечення.

У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення чоловіками 60 років, жінками - 55 років та наявності страхового стажу не менше п'яти років.

Постановою правління Пенсійного фонду України затверджено Інструкцію про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України від 19.12.2003 № 21-1, зареєстровану у Міністерстві юстиції України від 16 квітня 2004 року № 64/8663 (далі - Інструкція № 21-1).

Згідно з підпунктом 4.11 пункту 4 Інструкції № 21-1, підприємства, на яких працівники вийшли на пенсію на пільгових умовах, понад суми зборів, нарахованих за вищезазначеними тарифами, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів б - з статті 13 Закону України №1788-ХІІ, до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статті 12 цього Закону, у розмірах - 100 % по пенсіях, починаючи з 1996 року.

Відповідно до підпункту 6.1 пункту 6 Інструкції № 21-1, відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в таких розмірах: для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції (крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку), - також 100 відсотків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до абзацу першого частини 2 Прикінцевих положень цього Закону застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Згідно з підпунктами 6.4 - 6.8 пункту 6 Інструкції №21-1 розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами доходів органів Пенсійного фонду України щорічно в повідомленнях про розрахунок сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за віком, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, які надсилаються підприємствам до 20-го січня, та щомісячно до 25-го числа підприємства вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за віком, призначених на пільгових умовах, що призначені в минулих роках.

Судом встановлено, що відповідачу своєчасно надіслано розрахунок фактичних витрат на виплату і доставку пільгової пенсії пенсіонерам, що мають право на пільгову пенсію на підприємстві відповідача.

Крім того, судом досліджено довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії, видані відповідачем вищезазначеним пенсіонерам, які працювали на роботах за Списком №2. Також, судом досліджено протоколи, розрахунки стажу вищевказаним пенсіонерам, яким призначено пенсію за віком на пільгових умовах.

Проте, у встановлені законодавством строки сума заборгованості відповідачем сплачена не була, у звязку із чим позивач звернувся із позовом до суду.

Наявні матеріали справи свідчать про те, що відповідачем в порушення вимог Законів України Про пенсійне забезпечення, Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, не відшкодовано у повному обсязі суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсії, нарахованої і виплаченої органами Пенсійного фонду України за листопад 2017 року по вищезазначеним пенсіонерам.

Згідно вимог статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідач у встановлений судом строк подав відзив на позовну заяву, в якому визнав в повному обсязі позовні вимоги в розмірі 10648,64 грн.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що Запорізького державного підприємства Радіоприлад, як платник збору на обовязкове державне пенсійне страхування та юридична особа, працівники якої вийшли на пільгову пенсію, зобовязаний відшкодовувати Пенсійному фонду України фактичні витрати на виплату і доставку пільгових пенсій у повному розмірі. Тому, заборгованість у сумі 10648,64 грн. за листопад 2017 року, яка обліковується за відповідачем перед органом Пенсійного фонду України, підлягає стягненню.

3. Щодо заяви про розстрочення виконання судового рішення.

Заявник просить суд розстрочити виконання судового рішення на дванадцять місяців в суму заборгованості у розмірі 10648,68 грн., у звязку вязку із скрутним фінансово - господарським становищем Запорізького державного підприємства Радіоприлад.

Частиною 4 статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання самої особи або членів її сімї, її матеріальне становище; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення виконання рішення суду здійснюється у виняткових випадках і є правом, а не обовязком суду, а відповідне рішення приймається суддею на основі закону та власних переконань.

З урахуванням зазначеного, заявником не надано суду доказів на підтвердження обставин, що ускладнюють виконання судового рішення в розмірі 10648,64 грн.

Таким чином, судом не встановлена наявність належних підстав для розстрочення виконання судового рішення. Мотивація та докази надані заявником, не дають суду підстав для задоволення поданої заяви.

Керуючись статтями 2, 77, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя про збільшення позовних вимог повернути заявнику без розгляду.

У задоволенні заяви Запорізького державного підприємства «Радіоприлад» про розстрочення виконання судового рішення - відмовити.

Адміністративний позов Шевченківського обєднаного управління пенсійного фонду України м. Запоріжжя (69014, м. Запоріжжя, вул. Карпенка - Карого, 25 - а, ) до Запорізького державного підприємства Радіоприлад (69600, м. Запоріжжя, вул. Соборний, 3, ) про відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій - задовольнити.

Стягнути з Запорізького державного підприємства Радіоприлад на користь Шевченківського обєднаного управління пенсійного фонду України м. Запоріжжя (69014, м. Запоріжжя, вул. Карпенка - Карого, 25-а, р/р 1063, в філії ЗОУ ВАТ Державний ощадний банк України МФО 313957, ), суму боргу з відшкодуванню фактичних витрат на доставку пенсій (за списком 2) за листопад 2017 року у розмірі 10648 (десять тисяч шістсот сорок вісім) гривень 64 грн.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень КАС України ухвала про повернення позовної заяви може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення у повному обсязі виготовлено 16 березня 2018 року

Суддя Д. В. Татаринов