Справа № 804/7090/17
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2018-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 лютого 2018 року Справа № 804/7090/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
за участі секретаря судового засіданняОСОБА_2
представника позивача представника відповідача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «БОНТОЙ» до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
31.10.2017 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «БОНТОЙ», в якій позивач просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області від 23.10.2017 року № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2.
З урахуванням вищевикладеного, позивач вважає, що Відповідач, при складанні Акту перевірки, діяв не у відповідності та не у спосіб, передбачений вимогами чинного законодавства, висновки акту не обґрунтовані та винесені без урахування усіх обставин, а тому прийняті податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.11.2017 року відкрито провадження у справі № 804/7090/17 та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.
15 грудня 2017 року набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства України у редакції Закону № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року.
Згідно п. 10 частини першої розділу VII перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
На підставі вищезазначеного, у судовому засіданні 11.01.2018 року судом вирішено розглянути справу за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позовну заяву задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та в письмових поясненнях від 23.01.2018 року та від 20.02.2018 року.
Представники відповідача проти задоволення позовної заяви заперечували в повному обсязі та просили відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені в письмових запереченнях на позовну заяву від 21.11.2017 року, які містяться в матеріалах справи.
Заслухавши представника позивача та представників відповідача, вивчивши матеріали справи, а також зясувавши обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, та письмові пояснення і заперечення відповідача, докази, якими вони підтверджуються, судом у справі встановлені наступні факти та обставини.
Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується представником позивача, про проведення планової перевірки Товариством з обмеженою відповідальністю «БОНТОЙ» було проінформовано письмовим повідомленням від 16.08.2017 року № 1892 з копією наказу про призначення перевірки, які вручено під розписку 28.08.2017 року головному бухгалтеру Товариства з обмеженою відповідальністю «БОНТОЙ» ОСОБА_6
Судом встановлено, що протягом періоду, що перевірявся Товариством з обмеженою відповідальністю «БОНТОЙ» було оформлено 100 митних декларацій, повязаних з ввезенням на митну територію України товарів у митному режимі ІМ 40 (імпорт (випуск для вільного обігу)) на загальну фактурну вартість 87310695,81 грн. або митну вартість 92294140,98 грн., в тому числі імпортовано наступний товар «Іграшки дитячі у наборах, дитячі головоломки, рюкзаки, пенали з комбінованих матеріалів, сумки з комбінованих матеріалів, гаманці з комбінованих матеріалів, настільні або кімнатні ігри, маси для ліплення у наборі, годинники наручні дитячі з електроживленням; кольорові гумки в наборі, виготовлені з вулканізованої, не твердої, не пористої гуми; паперові наклейки з малюнком, стенд дисплеї (картонний), самоклеючі друковані наклейки, фарби у наборах, коробки з картону, вироби з картону, магнітні іграшки для дітей, дитячий альбом-розмальовка, олівці кольорові.
При доставці зазначених вантажів на митну територію України застосовувались такі умови поставок згідно ІНКОТЕРМС СРТ, FCA, FOB, EXW, CSF.
Перевезення та експедиція вантажів ТОВ «БОНТОЙ» по території України здійснювались за договорами (контрактами) транспортно-експедиційного обслуговування, що підтверджується матеріалами справи.
Під час перевірки Головне управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області дійшло висновку, що позивачем було допущено наступні порушення:
- не включення в повному обсязі до митної вартості наступних витрат: транспортні витрати, страхування, організацію експедиційно-транспортних послуг та експедиційні послуги, які відповідно до наданих платником податків документів є складовим витрат на транспортування, отриманими під час міжнародного перевезення вантажів, сплачених перевізникам (експедиторам) в рамках договорів на міжнародні перевезення, в результаті чого ТОВ «БОНТОЙ» занижено митну вартість товарів на суму 205897,89 грн.;
- неправильне визначення митної вартості товарів «іграшки для дітей з пластмаси з умонтованим двигуном: автомобілі та катера на радіо керуванні в асортименті» за митною декларацією від 29.09.2016 року № 110030002/2016/2845, в результаті чого ТОВ «БОНТОЙ» занижено митну вартість товарів на суму 329724,74 грн.;
Не погоджуючись з висновками контролюючого органу та прийнятими на їх підставі податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся з даною позовною заявою до суду.
Вирішуючи спір по суті суд зазначає наступне.
В силу частини п'ятої статті 54 Митного кодексу України, орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску.
Згідно частини третьої статті 345 Митного кодексу України, органи доходів і зборів мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, зокрема, щодо правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.
Щодо не включення в повному обсязі до митної вартості наступних витрат, суд зазначає, що відповідно до норм ч. 4 ст. 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини 10 цієї статті.
Відповідно до п. 1, 5 та 7 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена, або підлягає сплаті, зокрема комісійні та брокерська винагорода, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, та витрати на страхування цих товарів.
До митної вартості не включаються витрати або кошти за умови виділення їх з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, які документально підтверджено та які піддаються обчисленню, зокрема витрати на транспортування після ввезення, організацію експедиційно-транспортних послуг та експедиційних послуг.
Суд не приймає доводи позивача та посилання на листи від ТОВ «ЕС ТРАНС ГРУП 928» № 27102017 від 27.10.2017 року та ТОВ «Интернешенел Транспорт Компани ЛТД» № 190/17, відповідно до яких, застрахований був не товар, а контейнери, у яких переміщувався товар, оскільки, відповідно до договору транспортного експедирування № 9/16 на експедитора покладений обовязок по здійсненню страхування вантажу та відповідні платежі є складовою частиною вартості наданих послуг.
Щодо митного оформлення товарів із застосуванням другорядних методів визначення митної вартості товарів за митними деклараціями від 12.08.2016 року № 110030002/2016/2184 та від 01.03.2017 року № 100270002/2017/130602, суд зазначає наступне.
Згідно зі статтею 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. Уразі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Ч. 1 ст. 64 Митного кодексу України визначено, що у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).
Суд встановив, що за митною декларацією від 12.08.2016 року № 110030002/2016/2184 митне оформлення товару № 1 «стенд дисплей (картонний) для рекламних товарів» (код УКТЗЕД НОМЕР_3) здійснено з самостійно заявленою декларантом митною вартістю 1,2 $/кг., визначеною за резервним 6 методом та митною декларацією від 01.03.2017 року № 100270002/2017/130602 митне оформлення товарів № 3 «стенд дисплей (картонний) для рекламних товарів» (код УКТЗЕД НОМЕР_3) здійснено з самостійно заявленою декларантом митною вартістю 1,2 $/кг., визначеною за резервним 6 методом.
Дослідивши вищезазначені митні декларації, суд встановив, що позивач застосував резервний 6 метод, проте, не зрозуміло чому було визначено ціну 1,2 $/кг. та застосовано саме резервний 6 метод.
Водночас, листом Київської митниці ДФС від 11.09.2017 року № 3484/7/26-70-63-01, ГУ ДФС у Дніпропетровській області, отримало митну декларацію від 29.06.2016 року № 100270002/2016/290333 (товар № 2 «рекламні матеріали, дисплеї (стенди переносні), виготовлені з картону)», код УКТЗЕД НОМЕР_3, за якою митне оформлення подібного (аналогічного) товару здійснено з митною вартістю 5,68 $/кг.
Відповідно до ч. 2 ст. 60 Митного кодексу України під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються із схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними.
Таким чином, відповідач дійшов до вірного висновку, що при митному оформленні товару «стенд дисплей (картонний) для рекламних товарів» за митними деклараціями від 12.08.2016 року № 110030002/2016/2184 та від 01.03.2017 року № 100270002/2017/130602 має застосовуватись 3 метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів), а отже відповідачем правомірно прийнято рішення в цій частині.
Щодо неправильного визначення ТОВ «БОНТОЙ» митної вартості товарів «іграшки для дітей з пластмаси з умонтованим двигуном: автомобілі та катера на радіо керуванні в асортименті» за митною декларацією від 29.09.2016 року № 110030002/2016/2845, суд зазначає наступне.
Дніпропетровська митниця ДФС встановила, що відправником товарів «іграшки для дітей з пластмаси з умонтованим двигуном: автомобілі та катера на радіо керуванні в асортименті» є китайська компанія «Guangdong Xinyu Crafts Toys Co, Ltd», а одержувачем підприємство ТОВ «БОНТОЙ», та оскільки номенклатура товару, вага та кількість товару за інвойсом від 21.04.2016 року № QLX-160421 співпадає з інвойсом від 10.03.2016 року № XQ20160310, на підставі чого митницею було зроблено висновок, що ТОВ «БОНТОЙ» мав господарські взаємовідносини з компанією «Guangdong Xinyu Crafts Toys Co, Ltd» та, що позивачем було вчинено дії з приховування від митного контролю інвойсу від 10.03.2016 року № XQ20160310 для заниження митної вартості товарів.
Суд зазначає, що зазначена обставина не знайшла свого підтвердження, оскільки в матеріалах справи міститься лист від компанії «Guangdong Xinyu Crafts Toys Co, Ltd», яким зазначена компанія повідомила, що не має ніяких ділових відносин з ТОВ «БОНТОЙ», рахунок фактура № XQ20160310 був наданий ТОВ «БОНТОЙ» лише як комерційна пропозиція, оплата між компанією і товариством згідно рахунку-фактури № XQ20160310 не проводилась, а товари згідно рахунку-фактури № XQ20160310 були відправлені іншій компанії.
При цьому, жодні документи не свідчать, про наявність взаємовідносин позивача з компанією «Guangdong Xinyu Crafts Toys Co, Ltd», та, що виявлені документи стосуються заявленої до митного оформлення поставки товару.
Аналогічних висновків дійшли і Кіровський районний суд м. Дніпропетровська та Апеляційний суд Дніпропетровської області при розгляді справи про порушення митних правил у відношенні директора ТОВ «БОНТОЙ» ОСОБА_7.
Відповідно до частини 1 статті 69 Митного кодексу України від 13 березня 2012 року № 4495-УІ товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних угруповань, зазначених в УКТЗЕД (Українській класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності).
Згідно з положеннями частини 2, частини 4 статті 69 Митного кодексу України органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТЗЕД. У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів орган доходів і зборів має право самостійно класифікувати такі товари.
Класифікація товарів для цілей митного оформлення здійснюється згідно з вимогами Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (далі - УКТЗЕД), що є товарною номенклатурою Митного тарифу України, затвердженого Законом України від 19 вересня 2013 року №584-УП «Про митний тариф України», а саме, з врахуванням Основних правил інтерпретації УКТЗЕД, відповідних приміток до розділів та груп, текстового опису товарних позицій, та тих характеристик товару, які є визначальними для класифікації.
З метою єдиного тлумачення і застосування УКТЗЕД в Україні запроваджено Пояснення до УКТЗЕД, побудовані на основі Пояснень до Гармонізованої системи опису та кодування товарів 2012 року і Пояснень до Комбінованої номенклатури Європейського союзу та затверджені наказом Міністерства доходів і зборів України від 14.01.2014 року № 15 та наказом ДФС України від 09.06.2015 року № 401.
Відповідно до правила 3 (b) основних правил інтерпретацій суміші, багатокомпонентні вироби, які складаються з різних матеріалів або вироблені з різних компонентів і товари, що надходять у продаж у наборах для роздрібної торгівлі, класифікація яких не може проводитися відповідно до Правила 3 а), класифікуються відповідно до матеріалу чи складових, які визначають основний характер цих товарів, за умови, що цей критерій можна застосувати.
Так, згідно УКТЗЕД до товарної позиції 9503 відносяться триколісні велосипеди, самокати, педальні автомобілі та аналогічні іграшки на колесах; лялькові коляски; ляльки; інші іграшки; моделі зменшеного розміру («у масштабі») та аналогічні моделі для розваг, діючі чи недіючі; головоломки різні; до товарної позиції НОМЕР_6: інші іграшки у наборах або комплектах (ставка мита 0%); а до товарної позиції НОМЕР_7: пасти для ліплення, пластилін, включаючи ті, що виготовляються для дитячих розваг; «стоматологічний віск» або суміші для одержання зліпків зубів, розфасовані у наборах, в упаковках для роздрібної торгівлі або у вигляді плиток, підковок, брусків тощо; інші суміші для стоматології, виготовлені на основі гіпсу (кальцинованого гіпсу або сульфату кальцію).
Відповідачем встановлено, що у наборах оформлених ТОВ «БОНТОЙ» за митними деклараціями від 04.12.2015 року № 110130000/2015/509813 та від 14.04.2016 року № 110030002/2016/620, основну роль відіграють матеріали для ліплення (пластилін, гіпсова суміш, скульптурна глина), які відносяться до товарної позиції за кодом УТКЗЕД НОМЕР_7, а не до товарної позиції за кодом УТКЗЕД НОМЕР_6.
Суд, дослідивши митні декларації від 04.12.2015 року № 110130000/2015/509813 та від 14.04.2016 року № 110030002/2016/620, встановив, що дійсно набори переважно складаються із пластиліну та глини.
Таким чином відповідачем правомірно прийняте рішення в цій частині.
Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
У відповідності до частини 2 цієї ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (в чинній редакції) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Виконуючи завдання адміністративного судочинства, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «БОНТОЙ» підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати субєкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Враховуючи те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «БОНТОЙ» задоволені частково, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суму судового збору за подання позовної заяви пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 1236,47 грн.
Керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 139, 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
В решті позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 02 березня 2018 року.

Суддя ОСОБА_1