Справа № 758/10230/16-а
Суддя: Трегубенко Л. О.
Дата ухвалення: 2016-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П ОС Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 грудня 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Трегубенко Л. О.,

при секретарі Ковальчук О. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов`язання призначити пенсію, -

В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду з позовом і просить визнати неправомірними дії відповідача щодо відмовив призначенні йому дострокової пенсії, як учаснику бойових дій, та зобов`язати призначити та виплачувати йому пенсію, як учаснику бойових дій, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення, починаючи з 29 жовтня 2015 року.

Посилається в позові на те, що набув право на призначення дострокової пенсії як учасника бойових дій відповідно до Закону України «загальнообо`язкове державне пенсійне страхування», оскільки у період з 20 жовтня 1994 року по 07 квітня 1995 року був учасником бойових дій на території Югославії, а тому вказаний проміжок служби підлягає зарахуванню йому при обчисленні вислуги років для призначення пенсії на пільгових умовах.

20 листопада 2016 року позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії із зниженням пенсійного віку, як учасника бойових дій, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Листом №2251/106 від 25 лютого 2016 року йому було відмовлено в призначенні дострокової пенсії за віком з тих підстав, що згідно довідки виданої Бердичівським об`єднаним міським військовим комісарітом Житомирської області від 29.10.2015 року № 4/147 зазначено, що позивач проходив військову службу під час виконання інтернаціонального обов`язку з 20.10.2994 року по 07.04.1995 року особи, які виконували інтернаціональний обов`язок не віднесені до категорії осіб, які мають право на достроковий вихід на пенсію.

Вважає дану відмову відповідача незаконною та такою, що порушує його права, просить задовольнити позов.

27 вересня 2016 року представник відповідача на підставі довіреності Тригуб О.В. подала до суду заперечення, якими просить у позові відмовити в повному обсязі.

В своїх запереченнях посилається на те, що вимоги позивача є безпідставними, оскільки відповідно до довідки №4/147, виданої Бердичівським об`єднаним міським військовим комісаріатом Житомирської області від 29 жовтня 2015 року, останній безпосередньо приймав участь у бойових діях на території Югославії з 20 жовтня 1994 року по 07 квітня 1995 року , що спростовується наступним.

Відповідно до ст. 5 Закону України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-ХІІ, 22.10.1993 року учасникам бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (форту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Згідно ст. 6 Закону України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-ХІІ, 22.10.1993 року визначено вичерпний перелік осіб, які належать до учасників бойових дій.

Виходячи з цього, посилання позивача на безпосередню участь у бойових діях на території Югославії з 20 жовтня 1994 року по 07 квітня 1995 року є необґрунтованими, оскільки особи, які виконували інтернаціональний обов`язок , не віднесені до категорії осіб, які мають право на достроковий вихід на пенсію.

Вважає, що права позивача управлінням порушені не були, адміністративний позов є передчасним, а тому просить у позові відмовити, оскільки позивач не має права на призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивача, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в Бердичівському об`єднаному міському військовому комісаріаті Житомирської області.

Згідно довідки №4/147 від 29 жовтня 2015 року позивач проходив військову службу, з 20 жовтня 1994 року по 07 квітня 1995 року приймав участь в бойових діях на території Югославії та має статус учасника бойових дій - посвідчення серія НОМЕР_1 від 23 серпня 2001 року (а.с. 9).

20 листопада 2016 року позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення йому пенсії, як учаснику бойових дій, на підставіЗакону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Листом Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 25 лютого 2016 року №2251/106 повідомлено, що підстави для призначення йому пенсії відсутні, оскільки відповідно до пункту 3 розділу ХV Прикінцеві положення» Закону України « Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», передбачено, що чоловіки із числа військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які брали участь у бойових діях, мають право на пенсію після досягнення 55 років і за наявності стажу роботи не менше 25 років.

З наданих ним документів вбачається, що він перебував на території Югославії з 20 жовтня 1994 року по 07 квітня 1995 року.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами статті 16 Закону України «Про пенсійне забезпечення» військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та поліцейські, які брали участь у бойових діях, а також ті, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи виконанням інтернаціонального обов`язку, а також батьки і дружини (якщо вони не взяли повторний шлюб) військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, мають право на пенсію після досягнення чоловіками 55 років і при стажі роботи не менше 25 років.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав.

Пунктом 2 частини першої статті 6 цього Закону визначено, що учасниками бойових дій на території інших країн є військовослужбовці Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ колишнього Союзу РСР (включаючи військових та технічних спеціалістів і радників), працівники відповідних категорій, які за рішенням Уряду колишнього Союзу РСР проходили службу, працювали чи перебували у відрядженні в державах, де в цей період велися бойові дії, і брали участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів).

Військовослужбовці Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, поліцейські, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які за рішенням відповідних державних органів були направлені для участі в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки або у відрядження в держави, де в цей період велися бойові дії.

Перелік держав, зазначених у цьому пункті, періоди бойових дій у них та категорії працівників визначаються Кабінетом Міністрів України

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1994 року № 63 затверджено Перелік держав, яким надавалася допомога за участю військовослужбовців Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки та осіб рядового, начальницького складу і військовослужбовців Міністерства внутрішніх справ, військовослужбовців Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, інших військових формувань, осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ колишнього Союзу РСР, і періодів бойових дій на їх території (далі - Перелік), яким визначено, що бойові дії на території Ефіопії велись в період з 15 липня 1992 року по 16 червня 1999 року.

Приміткою 6 цієї постанови визначеного, що Генеральним штабом Збройних Сил колишнього Союзу РСР і після 1979 року направлялися військові фахівці в країни, на території яких велися бойові дії, але Генеральний штаб Збройних Сил України не володіє такою інформацією. Військовим фахівцям у таких випадках пільги надавалися на підставі довідок 10 Головного управління Генерального штабу Збройних Сил СРСР про їх особисту участь у бойових діях.

З аналізу зазначеної норми вбачається, що вказані положення стосовно можливості визнання осіб учасниками бойових дій, якщо такі мали місце в інших країнах після грудня 1979 року, поширюються лише на військових фахівців, які направлялися Генеральним штабом Збройних Сил колишнього Союзу РСР у країни, на території яких велися бойові дії і пільги яким надавалися на підставі довідок 10 Головного управління Генерального штабу Збройних Сил СРСР про їх особисту участь у бойових діях.

У постановах від 18.05.2010 №21-74во10, від 03.10.2011 №21-162а11 та від 16.10.2012 № 21-337а12 та від 25.02.2017 №21-9а14 колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховною Суду України визначена правова позиція щодо застосування пункту 2 статті 6 Закону № 3551-ХІІ та примітки 6 Переліку, зокрема, суд, виходячи із системною аналізу пункту 2 статті 6 Закону № 3551-ХІІ та змісту примітки 6 до Переліку вважає, що для надання правового статусу учасника бойових дій особі, яка брала участь у бойових діях, якщо такі дійсно мали місце у державах, що зазначені в Переліку, а також доведення наявності порушеного права необхідно довести сукупність таких юридичних фактів:

- особа повинна бути військовим фахівцем, який був направлений Генеральним штабом Збройних Сил колишнього Союзу РСР у країни, на території яких велися бойові дії;

- мати у наявності довідку 10 Головного управління Генеральною штабу Збройних Сил колишнього Союзу РСР про його особисту участь у бойових діях.

В якості доказів на підтвердження періоду свого перебування на території Югославії позивачем до матеріалів справи було додано довідку Бердичівського об`єднаного міського військового комісаріату Житомирської області № 4/147 від 29 жовтня 2015 року з якої вбачається, що він дійсно у період з 20 жовтня 1994 року по 07 квітня 1995 року приймав участь у бойових діях, які мали місце на території Югославії.

Виходячи з цих обставин, суд приходить до висновку, що позивачем було надано всі необхідні доказів на підтвердження його участі у бойових діях на території Югославії і яка віднесена до Переліку, доведено порушення його прав та інтересів, надано документи, що підтверджують статус військового фахівця на час службового відрядження у період з 1994 року по 1995 рік, а тому позовні вимоги є обгрунтованими.

Статтею 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Звертаючись до суду, позивач просить поновити його порушене право та зобов`язати відповідача призначити та виплатити йому пенсію з 29 жовтня 2015 року.

Відповідно до частини 1, 2 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності підстав відмови в призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку позивачу, а тому вимоги останнього підлягають задоволенню.

Судові витрати в розмірі 551,20 гр. відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України підлягають стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь держави.

Керуючись статтею 19 Конституції України Закону України «Про пенсійне забезпечення», «;Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст.ст. 2, 94, 99, 104-106, 158-163, 167, 254 КАС, суд, -

П О С Т А Н О В И В :
Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку як учаснику бойових дій.

Зобов`язати Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити та виплачувати з 29.10.2015 ОСОБА_1 пенсію за віком зі зниження пенсійного віку як учаснику бойових дій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Присудити з Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві за рахунок бюджетних асигнувань в дохід держави судовий збір у сумі 551 грн. 20 коп. (п`ятсот п`ятдесят одну грн. коп. 20).

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Подільський районний суд міста шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення.

Якщо постанова була винесена у письмовому провадженні або у разі застосування ч. 3 ст. 160 КАС України, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Суддя Л. О. Трегубенко