Справа № 311/1025/18
Суддя: Степаненко Ю. А.
Дата ухвалення: 2018-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2018 року місто Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Степаненко Ю.А.

при секретареві Шак О.В.

за участю представника позивача Крамаренко Л.М.

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, в місті Василівка справу за адміністративним позовом:

Василівського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області (місцезнаходження: 71600, Запорізька область м.Василівка вул.Ліхачова буд. 2) до ОСОБА_2 (адреса проживання: АДРЕСА_1), про примусове видворення іноземця, -

В С Т А Н О В И В:

04.04.2018 року Василівський районний відділ Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому зазначає, що 09.03.2018 року до Василівського РВ УДМС України в Запорізькій області працівниками Дніпрорудненського ВП Василівського ВП ГУНП був доставлений громадянин Узбекистану - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець Р. Узбекистан.

Під час перевірки законності його перебування на території України, було встановлено, що ОСОБА_2 прибув на територію України у квітні 2010 року з приватною метою, по національному паспорту НОМЕР_2, виданому Р.Узбекистан 13.07.2005 року, терміном дії до - 04.04.2013 року.

По закінченню терміну перебування в Україні, територію держави він не залишив, близьких родичів - громадян України, не має, заходів щодо легалізації свого проживання в Україні не вжив, за відсутності підстав подальшого перебування в Україні жодних підстав для отримання дозволу на імміграцію в Україну не має.

09.03.2018 року гр. ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 203 КУпАП (протокол ПР МЗП 136972 від 09.03.2018 року), у відношенні нього прийнято рішення про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу на суму 510 грн. (постанова ПН МЗП 136972 від 09.03.2018 року) за порушення п. 2.2 Постанови № 150. Адміністративне стягнення ОСОБА_2 не виконав.

У зв'язку з тим, що громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_2 з 2010 року своїми діями грубо порушує законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, ухиляється від виїзду за межі України, підстави для його перебування в Україні та подальшого в'їзду в Україну, відсутні, у відповідності до вимог статті 26 Закону України №3773-VI «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» Василівським РВ УДМС України в Запорізькій області 09.03.2018 року прийнято рішення № 6 про примусове повернення відповідача за межі України.

Відповідач отримав другий примірник рішення про його примусове повернення та був зобов'язаний виїхати за межі України не пізніше 30.03.2018 року.

Відповідач належним чином був повідомлений, що у випадку не виконання рішення про примусове повернення, до нього буде застосовано примусове видворення, відповідно до статті 30 Закону України №3773-УІ.

Відповідач не виконав рішення про примусове повернення, у встановлені строки територію України не покинув, продовжуючи порушувати законодавство України та злісно ухилятись від виїзду.

Позивач просить суд:

- примусово видворити за межі України громадянина Республіки Узбекистан - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця Республіки Узбекистан, паспорт НОМЕР_2, виданий 13.07.2005 року, терміном дії до 04.04.2013 року, та заборонити йому в'їзд в Україну на п'ять років.

04.04.2018 року відкрито провадження у адміністративній справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення учасників справи.

В судовому засіданні представник позивача в особі Крамаренко Л.М. позов підтримала з підстав, викладених у ньому, просить суд його задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечує проти їх задоволення.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, оцінивши надані матеріали за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, прийшов до висновку про те, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як було встановлено в судовому засіданні та як видно із матеріалів справи, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець Республіки Узбекистан, прибув на територію України у квітні 2010 року з приватною метою, по національному паспорту НОМЕР_2, виданому Р.Узбекистан 13.07.2005 року, терміном дії до - 04.04.2013 року.

По закінченню терміну перебування в Україні, ОСОБА_2 територію держави не залишив, близьких родичів - громадян України, не має, заходів щодо легалізації свого проживання в Україні не вжив, за відсутності підстав подальшого перебування в Україні жодних підстав для отримання дозволу на імміграцію в Україну не має.

09.03.2018 року гр. ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 203 КУпАП (протокол ПР МЗП 136972 від 09.03.2018 року), та у відношенні нього прийнято рішення про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. (постанова ПН МЗП 136972 від 09.03.2018 року) за порушення Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства".

09.03.2018 року Василівським районним відділом Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області прийнято Рішення № 6 про примусове повернення відповідача за межі України у термін до 30.03.2018 року; заборонено йому подальший в'їзд на територію України стоком на три роки - до 09.03.2021 року.

До теперішнього часу відповідач не виконав рішення про примусове повернення, у встановлені строки територію України не покинув, продовжуючи порушувати законодавство України та злісно ухилятись від виїзду.

Вищевказані факти підтверджуються поясненнями позивача, викладеними у позові, поясненнями представника позивача в судовому засіданні, поясненнями відповідача в судовому засіданні, а також матеріалами справи: а саме: Рішенням №6 про примусове повернення відповідача за межі України, його паспортом, протоколом про адміністративне правопорушення, постановою про накладення адміністративного стягнення, письмовими пояснення відповідача..

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 360,

Державна міграційна служба України (ДМС) - є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справі який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі, протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

ДМС у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства. Згідно пункту 7 Положення, ДМС здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи та територіальні підрозділи, у тому числі, міжрегіональні.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України визначаються Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22.09.2011 року № 3773-УІ (далі - Закону №3773-УІ).

Згідно пункту 1 частини 1 статті 30 Закону №3773-VI, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Згідно частини 1 статті 288 Кодексу адміністративного судочинства України (КАСУ) позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Пунктом 2.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 року №150 «Про затвердження Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України» передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в'їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в'їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України.

Законодавство України зобов'язує іноземців та осіб без громадянства неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави (частина 3 статті 3 Закону України №3773-УІ).

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України №3773-УІ, іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. N рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Відповідно до тлумачення пункту 29 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 3 від 16.03.2012 «Про внесення змін і доповнень до постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 25.06.2009 № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця, видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні», судам слід мати на увазі, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово видворенні з території України лише на підставі постанови адміністративного суду. Така постанова приймається судом за зверненням зазначених суб'єктів владних повноважень з позовною заявою про примусове видворення з України іноземця чи особи без громадянства, якщо вони не виконали у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення (частина перша статті 30 Закону України №3773-УІ).

Проаналізувавши вищевикладені обставини справи та законодавчі норми, виходячи з принципів: законності, об'єктивності, розумності та справедливості, суд вважає необхідним задовольнити позов, оскільки, встановлені судом обставини свідчать про те, що відповідач порушив вищевикладені вимоги законодавства України та підлягає видворенню. Є достатні та обґрунтовані підстави вважати, що він ухиляється від самостійного та добровільного залишення території України.

Крім того, відповідно до п. 22 ст. 22 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» стосовно іноземців та осіб без громадянства, котрі не мають коштів для відшкодування витрат, пов'язаних з видворенням їх за межі України, видворення здійснюється за рахунок держави.

Таким чином, враховуючи майновий стан відповідача, суд вважає, що всі витрати, пов'язані з примусовим видворенням відповідача за межі України, слід здійснити за рахунок держави.

Відповідно до частини 5 статті 288 КАСУ, за подання до адміністративного суду позовних заяв та апеляційних скарг у справах, визначених цією статтею, судовий збір не сплачується.

Отже, судові витрати, відповідно до ст.139 КАС України, суд вважає необхідним віднести за рахунок держави.

Рішення підлягає негайному виконанню відповідно до п.3 ч.2 ст.371 КАС України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст.6, 7,8, 9, 10, 132, 139, 241,242, 243, 244, 245, 246, 250, 251, 255, 288, 295, 371 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов: Василівського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області (місцезнаходження: 71600, Запорізька область м.Василівка вул.Ліхачова буд. 2) до ОСОБА_2 (адреса проживання: АДРЕСА_1), про примусове видворення іноземця, - задовольнити.

Примусово видворити за межі України громадянина Республіки Узбекистан - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця Республіки Узбекистан, паспорт НОМЕР_2, виданий 13.07.2005 року, терміном дії до 04.04.2013 року, та заборонити йому в'їзд в Україну на п'ять років.

Судові витрати - віднести за рахунок держави.

Постанова підлягає негайному виконанню.

Всі витрати, пов'язані з примусовим видворенням ОСОБА_2 за межі України - здійснити за рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Василівський районний суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення - з 12.04.2018 року.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Василівського

районного суду

Запорізької області Ю.А. Степаненко