Справа № 464/8256/17
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2018-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2018 рокуЛьвів№ 876/2115/18

ОСОБА_1 апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Гуляка В.В., Судової-Хомюк Н.М.,

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Сихівського районного суду міста Львова від 01 березня 2018 року, ухвалене суддею Чорною С.З. у м.Львові, у справі №464/8256/17 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил,-

ВСТАНОВИВ:

15 грудня 2017 року позивач - ОСОБА_2 звернулась в суд із позовом до відповідача ОСОБА_1 митниці ДФС, у якому просила визнати протиправною та скасувати постанову в справі про порушення митних правил №5784/20900/17 від 05.12.2017.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у протоколі та постанові відповідача не наведено жодних доказів подання позивачем митної декларації або будь-якого іншого документа щодо поміщення ввезеного автомобіля у митному режимі «транзит», а також доказів ознайомлення позивача із обрання митницею саме режиму «транзит», що, на думку позивача, вказує на протиправність застосування ст.95 МК України, за порушення якої передбачена відповідальність за ст.470 МК України.

Позивач зазначає, що відповідачу було надано копію постанови Сихівського районного суду від 14.06.2014 у справі №464/3854/14-а, довідку про реєстрацію місця проживання в ОСОБА_3, угоду про працю, агенційну угоду з іноземною юридичною особою підприємством «Міріус», реєстраційні документи на автомобіль, з яких слідує, що такий транспортний засіб є власністю нерезидента. Відтак ввезений транспортний засіб має комерційне призначення та повинен перебувати у митному режимі «тимчасове ввезення», а не «транзит».

Крім того з урахуванням дати ввезення транспортного засобу у митному режимі «транзит» 07.04.2017 вказує, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності винесена поза межами встановленого законом шестимісячного строку, що має наслідком її скасування.

Рішенням Сихівського районного суду міста Львова від 01 березня 2018 року постанову заступника начальника ОСОБА_1 митниці ДФС начальника управління протидії митним правопорушенням ОСОБА_4 №5784/20900/17 від 05.12.2017 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.470 Митного кодексу України залишено без змін, а позовну заяву без задоволення.

Рішення мотивоване тим, що позивач при ввезенні 07.04.2017 автомобіля смугою руху «зелений коридор» ввезла транспортний засіб як фізична особа в режимі «транзит», оскільки будь-який інший митний режим передбачає обовязкове письмове декларування транспортного засобу, що зареєстрований в іншій державі, та виконання інших митних формальностей, передбачених Митним кодексом України. Оскільки позивач цих вимог не дотрималась, при ввезені автомобіля не представила належних доказів на підтвердження комерційного використання транспортного засобу, відтак відсутні підстави для визнання оскаржуваної постанови протиправною та її скасування.

Перевищення строку, визначеного ст.95 МК України не є підставою для завершення митного режиму «транзит», а предмети після перевищення строку, визначеного ст.95 МК України, не можуть використовуватись для вільного обігу на митній території України, оскільки такі не поміщені в митний режим імпорту згідно глави 13 МК України. Після спливу зазначених строків такі продовжують перебувати на митній території України з порушенням умов митного режиму «транзит», що свідчить про триваючий характер правопорушення.

Днем виявлення правопорушення є фіксація в протоколі про порушення митних правил, а тому в силу ст.467 МК України строк накладення адміністративного стягнення обчислюється саме з дня виявлення. Відтак відповідачем правомірно притягнуто позивача до відповідальності в межах строку, передбаченого ст.467 МК України.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, позивач оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, наведених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В судове засідання сторони не з'явились, хоча були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи у суді, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Так, судом достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 05 грудня 2017 року заступник начальника ОСОБА_1 митниці ДФС начальник управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії ОСОБА_4 виніс постанову у справі про порушення митних правил №5784/20900/17, якою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі пятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 8500 грн.

Із вказаної постанови митного органу слідує, що у ході перевірки баз даних ЄАІС ДФС України встановлено, що 07 квітня 2017 року близько 17 год.26 хв через пункт пропуску «Рава-Руська Гребенне» ОСОБА_1 митниці ДФС каналом, позначеним символом зеленого кольору («зелений коридор»), гр.України ОСОБА_2 ввезла на митну територію України транспортний засіб марки «Mercedes Benz A 170 CDI», VIN №WDB1680081J355658, реєстраційний номер WM5277А (країна реєстрації ОСОБА_3) в митному режимі «транзит», без письмового декларування та сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті транспортних засобів на строк, передбачений ст.95 МК України для автомобільного транспорту 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності одного митного органу 5 діб).

Згідно автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор-2006» та ЄАІС ДФС України станом на 13.11.2017 встановлено відсутність інформації про вивезення з митної території України зазначеного транспортного засобу.

ОСОБА_1 митниці ДФС №7077/10/13-70-74/87 від 27.09.2017 гр. ОСОБА_2 запрошено у м/п «Рава-Руська» ОСОБА_1 митниці ДФС для надання пояснень щодо невивезення автомобіля марки «Mercedes Benz A 170 CDI», VIN №WDB1680081J355658, реєстраційний номер WM5277А (країна реєстрації ОСОБА_3). Представник гр. ОСОБА_2 (за довіреністю) листом від 10.10.2017 №10/10-2017 повідомила ОСОБА_1 митницю ДФС про неможливість прибуття гр.ОСОБА_2 у звязку з її перебуванням за кордоном до 17.10.2017. Крім того, гр.ОСОБА_2 не зявилась до 12 год.00 хв. 13.11.2017 та будь-який підтверджуючих документів щодо аварії або дії обставин непереборної сили у відповідності до вимог ст.460 МК України ОСОБА_2 на момент складання протоколу про порушення митних правил до митного контролю не надала.

Таким чином, державним інспектором ВМО №1 м/п «Рава-Руська» ОСОБА_1 митниці ДФС ОСОБА_5 встановлено перевищення гр.ОСОБА_2 більш як на десять діб встановлений ч.1 ст.95 МК України строк доставки транспортного засобу марки «Mercedes Benz A 170 CDI», VIN №WDB1680081J355658, реєстраційний номер WM5277А (країна реєстрації ОСОБА_3), що перебуває під митним контролем до органу доходів і зборів призначення (пункту вивезення за межі митної території України), про що складено протокол про порушення митних правил №5784/20900/17 від 13.11.2017.

Розглянувши матеріали справи про порушення митних правил, відповідач дійшов висновку, що зазначеними діями позивач спричинила порушення митних правил, передбачених ч.3 ст. 470 Митного кодексу України.

ОСОБА_2 вважаючи постанову про накладення адміністративного стягнення в розмірі 8500 грн протиправною, звернулася до суду з вимогою про її скасування.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Частиною 1 ст. 318 МК України передбачено, що митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Згідно з частиною 1 статті 381 Митного кодексу України громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на іншу територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

В розумінні ч. 1 статті 90 Митного кодексу України транзит це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Пунктом 1 частини 1 статті 95 Митного кодексу України встановлені строки транзитних перевезень, зокрема для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Відповідно до частини 3 статті 470 Митного кодексу України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше, ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.1 ст.460 МК України вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Статтею 522 Митного кодексу України передбачено, що справи про порушення митних правил, передбачені статтями 468 - 470, 474, 475, 477 - 481, 485 цього Кодексу, розглядаються органами доходів і зборів.

Згідно ст.ст. 90, 93, 102 МК України та розділу І п. 4 наказу Держмитслужби України від 17.11.2005 № 1118 Про затвердження Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, автомобіль позивача перебував під митним контролем, а до його переміщення повинні виконуватися наступні вимоги: перебувати у незмінному стані, крім природних змін; не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту; бути доставленим у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 470 МК України передбачено відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше, ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів.

Відповідно до ст.527 МК України, у справі про порушення митних правил орган доходів і зборів або суд (суддя), що розглядає справу, виносить одну з таких постанов: про проведення додаткової перевірки; про накладення адміністративного стягнення; про закриття провадження у справі.

Так, відповідно до ч.6 ст.530 МК України, перевірка законності та обґрунтованості постанови у справі про порушення митних правил судом здійснюється у порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 3 цієї статті за наслідками розгляду даної категорії справ суд має право: залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Із наданих позивачем пояснень судом першої інстанції встановлено, що поважними причинами невивезення транспортного засобу у встановлений Митним кодексом України строк за межі території України позивач вказує те, що інспектором митниці під час пропуску в»їзду 07.04.2017 на митну територію України ввезеного службового автомобіля, такий постановлено як тимчасово ввезений для комерційного використання в режимі «транзит», однак позивачем надано усі необхідні документи та було заявлено режим «тимчасове ввезення».

Частиною 2 статті 366 МК встановлено, що канал, позначений символами зеленого кольору («зелений коридор»), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню.

Відтак, транспортні засоби комерційного призначення не належать до товарів та не можуть бути пропущеними смугою руху «зелений коридор».

Згідно з частиною 6 статті 379 МК строки тимчасового ввезення громадянами товарів на митну територію України (крім випадків, передбачених статтею 380 цього Кодексу) встановлюються відповідно до статті 108 цього Кодексу, а строки ввезення з метою транзиту - відповідно до статті 95 цього Кодексу.

Приписами частини 1 статті 381 МК передбачено, що транспортні засоби особистого користування, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, дозволяється ввозити на митну територію України з метою транзиту без письмового декларування та внесення на рахунок митного органу, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів з метою вільного обігу.

При цьому згідно з положеннями глави 55 розділу ХІІ МК України поміщення громадянином-резидентом транспортного засобу, постійно зареєстрованого у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, у будь-який інший митний режим, ніж «транзит» супроводжуватиметься обов'язковим письмовим декларуванням цього транспортного засобу та виконанням інших митних формальностей, передбачених МК (письмове зобов'язання, застосування заходів гарантування тощо).

Натомість з оскаржуваної постанови судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачем до митного оформлення не надано жодної митної декларації, а в ЄАІС ДФС не виявлено інформації про заявлення 07.04.2017 позивачем під час ввезення транспортного засобу митного режиму «тимчасове ввезення». Доказів на підтвердження заявлення митного режиму «тимчасове ввезення» позивачем під час складення протоколу митним органом та на розгляд суду не надано.

Водночас факт ввезення позивачем транспортного засобу на митну територію України в митному режимі «транзит» підтверджується витягом АСМО «Інспектор-2006»

В контексті встановлених обставин справи колегія суддів прийшла до висновку, що пропуск 07.04.2017 ввезеного позивачем на митну територію України автомобіля було здійснено у порядку, передбаченому нормами частини 1 статті 381 МК, тобто у митному режимі «транзит», на строк, передбачений нормами статті 95 МК.

Відповідно до частини 1 статті 105 МК у митний режим тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування митними платежами поміщуються виключно товари, транспортні засоби комерційного призначення, зазначені у статті 189 цього Кодексу та в Додатках В.1 - В.9, С, D до Конвенції про тимчасове ввезення (м.Стамбул, 1990 рік), на умовах, визначених цими Додатками, а також повітряні судна, які ввозяться на митну територію України українськими авіакомпаніями за договорами оперативного лізингу.

Тимчасовий пропуск транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України врегульовано приписами статті 189 МК.

Так, частиною 1 статті 189 МК України встановлено, що транспортні засоби комерційного призначення, що використовуються для переміщення товарів та/або пасажирів через митний кордон України, можуть тимчасово ввозитися на митну територію України без справляння митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Тимчасове ввезення транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України допускається за умови, що такі транспортні засоби не використовуватимуться для внутрішніх перевезень на митній території України (частина 3 статті 189 МК).

Статтею 1 Додатка С до Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 рік) встановлено, що приватне використання означає перевезення особою виключно для особистих потреб, за винятком будь-якого комерційного використання.

Під поняттям «особа» відповідно до приписів статті 1 Конвенції та пункту 35 статті МК слід розуміти як юридичну, так фізичну особу, а отже особисте користування (приватне використання) не обмежується виключно інтересами фізичної особи, а може здійснюватися і в інтересах юридичних осіб.

Відповідно до статті 1 Додатка С Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 рік) комерційне використання означає платне перевезення осіб або промислове чи комерційне платне або безоплатне перевезення вантажів.

Таким чином, транспортні засоби, які тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами-резидентами в службових цілях, а не для платного транспортування осіб або для платного чи безоплатного промислового чи комерційного транспортування товарів через митний кордон України, не відносяться до транспортних засобів комерційного призначення і митне оформлення таких транспортних засобів здійснюється згідно із приписами статті 380 МК, яким регламентовано особливості тимчасового ввезення громадянами транспортних засобів особистого користування на митну територію України.

При цьому будь-яких документів, які підтверджували б комерційне використання ввезеного позивачем автомобіля не представлено.

З огляду на викладене ввезений позивачем транспортний засіб слід вважати транспортним засобом особистого користування, ввезення якого громадянами з метою транзиту через територію України врегульовано приписами статті 381 МК.

Відповідно до ч.1 ст.192 МК України, якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобовязаний:

1) вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання;

2) терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що будь-яких підтверджуючих документів щодо аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб відповідно до вимог ст.460 МК України гр.ОСОБА_2 не надала.

Таким чином, позивач перевищила строк транзитного перевезення (доставки) автомобіля марки «Mercedes Benz A 170 CDI», VIN №WDB1680081J355658, реєстраційний номер WM5277А (країна реєстрації ОСОБА_3) більше, ніж на 10 діб, чим вчинила порушення митних правил, передбачене ч. 3 ст. 470 МК України.

При цьому відповідно до частини 1 статті 467 Митного кодексу України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Факт невивезення автомобіля понад 10-денний строк не заперечується самим позивачем, як і факт ввезення такого автомобіля без подання декларації чи зобов'язання.

Слід зазначити, що триваючими є правопорушення, які розпочинаються протиправною дією чи бездіяльності і здійснюються безперервно шляхом невиконання у повній мірі передбачених законом обов'язків.

Днем виявлення такого правопорушення є фіксація в протоколі про порушення митних правил.

Оскільки в даному випадку вчинене позивачем правопорушення є триваючим, відповідачем оскаржувана постанова в справі про порушення митних правил №5784/20900/17 від 05.12.2017 прийнята у межах строків, встановлених частиною 1 статті 467 МК, оскільки з часу виявлення вчинення позивачем порушення митних правил не минуло більше шести місяців.

На підставі аналізу норм законодавства та обставин справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскаржувана постанова заступника начальника ОСОБА_1 митниці ДФС начальника управління протидії митним правопорушенням ОСОБА_4 прийнята на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та митним законодавством України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), як цього вимагає диспозиція ч.2 ст.2 КАС України, оскаржувана постанова у справі про порушення митних правил №5784/20900/17 від 05.12.2017 є правомірною, а позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Керуючись статтями 242, 271, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Сихівського районного суду міста Львова від 01 березня 2018 року у справі №464/8256/17 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_6
судді ОСОБА_7
ОСОБА_8