Справа № 809/467/18
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2018-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2018 р. справа № 809/467/18

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі:

судді Біньковської Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківській області про визнання бездіяльності протиправною щодо відмови у перерахунку пенсії з 12.01.2017 року відповідно до довідки №17 від 02.03.2017 року та зобов'язання перерахувати і виплатити пенсію з 12.01.2017 року, з урахуванням цієї довідки, із зазначеними районним коефіцієнтом та розміром північної надбавки.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем протиправно, в порушення Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про пенсійне забезпечення», Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14.01.1993 року, при обчисленні розміру пенсії на підставі довідок про заробітну плату не враховано суми районного коефіцієнту та північної надбавки. Зазначає, що відповідачем протиправно відмовлено йому в перерахунку пенсії на підставі довідки №17 від 02.03.2017 року із врахуванням районного коефіцієнту та північної надбавки за роботу в районах Крайньої Півночі в ОАО «Пурпетрубопроводстрой» з 25.04.2005 по 01.07.2013.

Одночасно із позовною заявою, позивач подав заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду з посиланням на ту обставину, що про порушення свого права дізнався із листа Калуського об'єднаного УПФУ області №683 від 10.01.2018 (а.с. 36).

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.03.2018 року відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 29.03.2018 року, в якому стосовно заявлених позовних вимог заперечив (а.с.48-50). Просив суд в задоволенні позову відмовити, оскільки ні Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ні Законом України «Про пенсійне забезпечення» не передбачено включення до заробітної плати північної надбавки та районного коефіцієнта. Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року не регламентує включення до заробітної плати вказаних виплат. Зазначив, що довідка від 02.03.2017 №17 не є довідкою про заробітну плату. В обґрунтування відзиву на позов послався на правову позицію, викладену у рішенні Верховного Суду від 30.01.2018 року у справі №676/7065/14-а.

12.04.2018 року позивачем подано суду відповідь на відзив, яким вважає правову позицію відповідача помилковою, та зазначив, що посилання на рішення Верховного Суду у справі 676/7065/14-а від 30.01.2018 року є безпідставним.

Відповідно до частини 3 статті 263 КАС України у справах, розгляд яких проводився за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), заявами по суті справи є позов та відзив.

Під час розгляду справи суд не знайшов достатніх і обґрунтованих підстав вважати, що позивачем не дотримано строки звернення до суду, оскільки із заявою про призначення пенсії позивач звернувся до відповідача 12.01.2017 року, призначення відповідачем пенсії позивачу здійснено згідно Протоколу №119 від 08.11.2017. Про незарахування при обчисленні розміру пенсії суми районних коефіцієнтів та північної надбавки згідно довідки від 02.03.2017 №17 позивачу стало відомо в грудні 2017 року, що спричинило звернення позивача 27.12.2017 року із заявою до відповідача про перерахунок пенсії.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та відзив на позов, встановив наступне.

12.01.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Калуського об'єднаного управління ПФУ в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком як учаснику ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС (2 категорія) із зменшенням пенсійного віку на 8 років. Листом від 11.04.2017 року відповідач у призначенні пенсії відмовлено.

За наслідками прийнятих судами рішень судів згідно Протоколу №119 від 08.11.2017 ОСОБА_1 з 12.01.2017 року призначена та виплачується пенсія за віком (а.с.14).

При обчисленні пенсії враховано довідку №17 від 02.03.2017, яка видана АО «Пурпетрубопроводстрой» за період роботи з 25.04.2005 по 01.07.2013 без врахування північної надбавки та районного коефіцієнта.

За змістом довідки №17 від 02.03.2017 ОСОБА_1 працював в ОАО «Пурпетрубопроводстрой» з 25.04.2005 по 01.07.2013 та його заробітна плата, яка враховується при обчисленні пенсії, складає, зокрема, північну надбавку та районний коефіцієнт. Всі обов'язкові відрахування, з нарахованої заробітної плати регламентуємі законодавством, діючим на час її нарахування здійснювались в повному обсязі, про що свідчать записи особистого рахунку (а.с.19).

27.12.2017 року позивач звернувся із заявою до Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та просив провести перерахунок і виплату пенсії з часу звернення за пенсією - з 12.01.2017 року, та врахувати суми заробітку відповідно до довідки №17 від 02.03.2017 року, видану АО «Пурпетрубопроводстрой», із зазначеними у ній розмірами районного коефіцієнта та північної надбавки, що не були враховані позивачу при первинному призначенні пенсії (а.с.11). Просив також надати копії документів із пенсійної справи.

10.01.2018 року позивачу Калуським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області надано відповідь, якою роз'яснено, що при обчисленні пенсії позивачу враховано суми заробітку зазначені у довідці №17 від 02.03.2017 року, виданій АО «Пурпетрубопроводстрой» за період роботи з 25.04.2005 року по 01.07.2013 року, однак без урахування районного коефіцієнту та північної надбавки. Відповідач зазначив, що заробітна плата осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі при обчисленні пенсії, за періоди роботи після 01.01.1992 року враховується без урахування районного коефіцієнта та північної надбавки з огляду набрання чинності Законом України «Про пенсійне забезпечення», яким не передбачалося обчислення розміру пенсії із заробітної плати з урахуванням даних коефіцієнтів та надбавок, а також посиланням на норми ст.96 Закону СРСР «Про пенсійне забезпечення громадян в СРСР», яким визначено, що при вибутті цих осіб в райони, де коефіцієнт до заробітньої плати не установлено, пенсія обчислюється із виключенням з фактичного заробітку виплат за районними коефіцієнтами, а також посиланням на пункт «д» пункту 15 Інструкції про порядок утримання страхових внесків і використання коштів державного соціального страхування, затвердженої постановою Президії ВЦРПС від 29.02.1960 року (а.с.12).

Таку відмову позивач вважає протиправною, у зв'язку з чим оскаржив її до суду.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та інших випадках, передбачених законом.

Згідно статті 7 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14.01.1993 року, питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року та двосторонніми угодами в цій галузі.

За приписами статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди здійснюється згідно законодавства держави, на території якої вони проживають.

Згідно статті 6 зазначеної Угоди від 13.03.1992 призначення пенсій громадянам держав-учасниць Угоди здійснюється за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільговій основі і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, отриманий на території любої із цих країн, а також на територіях колишнього СССР за час до вступу в силу даної Угоди (пункти 1, 2 статті 6).

Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу. У разі, якщо в державах-учасницях Угоди введена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії (пункт 3 статті 6 вказаної Угоди).

В свою чергу, статтею 5 Угоди від 13.03.1992 визначено, що дана Угода розповсюджується на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть встановлені законодавством держав-учасниць Угоди.

Отже, наведені положення Угоди передбачають, що пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають. Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу. Стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні.

Безпосередній зміст Угоди не містить обмежень щодо врахування його положень при призначенні чи перерахунку пенсії.

Крім того, в даній Угоді немає жодних застережень з приводу особливостей врахування до складу заробітної плати (заробітку, доходу) районних коефіцієнтів, північних надбавок тощо.

Мова йде виключно про поняття "заробіток (дохід)".

Згідно вимог частини 1 статті 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються: суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону; суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Статтею 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Суд звертає увагу на те, що ні в Законі України "Про пенсійне забезпечення", ні в Законі України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" не містяться спеціальних обмежень не врахування певної частини заробітку, офіційно отриманого громадянином на території держав-учасниць Угоди від 13.03.1992.

Враховуючи обставину безпосереднього працевлаштування позивача на підприємстві у районах Крайньої Півночі та отримання заробітної плати із районним коефіцієнтом та північною надбавкою, за умови, що з них сплачувались відповідні страхові внески в державах-учасниць Угоди від 13.03.1992, суд приходить до висновку про наявність у ОСОБА_1 права на врахування районного коефіцієнту та північної надбавки при перерахунку пенсії в складі заробітку.

Суд вважає безпідставними посилання відповідача на статтю 96 Закону СРСР "Про пенсійне забезпечення громадян в СРСР", за змістом якої при вибутті осіб за межі районів Крайньої Півночі чи прирівняних до них районів, у райони, де коефіцієнт до заробітної плати не встановлений, пенсія за їх вибором обчислюється в такому порядку, але із виключенням з фактичного заробітку виплат за районними коефіцієнтами, або із заробітку, оскільки зазначений Закон регулює право на державне пенсійне забезпечення громадян СРСР, національне законодавство України про пенсійне забезпечення не має в собі посилання на застосування положень Закону СРСР "Про пенсійне забезпечення громадян в СРСР" щодо обчислення пенсії за період після 1 січня 1992 року, тобто після прийняття Закону України «Про пенсійне забезпечення». Крім цього, дія положень Угоди від 13.03.1992 має вищу юридичну силу над положеннями статті 96 Закону СРСР "Про пенсійне забезпечення громадян в СРСР", а згідно статті 1 зазначеної Угоди пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди здійснюється згідно законодавства держави, на території якої вони проживають.

Також, суд не погоджується із доводами відповідача про те, що довідка від 02.03.2017 №17 не є довідкою про заробітну плату, оскільки вона містить необхідні складові заробітної плати, виплаченої позивачеві за період роботи в ОАО «Пурпетрубопроводстрой» з 25.04.2005 року по 01.07.2013 року, які враховуються для обчислення пенсії. Крім того, неналежність довідки не була причиною відмови відповідачем у перерахунку пенсії, навпаки, вказана довідка врахована відповідачем при обчисленні пенсії, однак без врахування північної надбавки та районного коефіцієнта.

Щодо врахування застосування норм матеріального права, які містяться в постанові Верховного Суду від 30.01.2018 у справі №676/7065/14-а суд зазначає, що висновки у вказаній постанові не стосуються вирішення справ про спори з приводу визначення суми заробітної плати (доходу) для очислення пенсії із врахуванням розміру заробітної плати, отриманої за час роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, а стосується обчислення стажу роботи в такій місцевості.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що Тичасова Угода між Урядом України і Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі в галузі пенсійного забезпечення від 15.01.1993 року, регулює відносини щодо права на достроковий вихід на пенсію по старості (за віком) чоловікам по досягненні 55 років при загальному стажі роботи не менше 25 років, жінкам по досягненні 50 років при загальному стажі роботи не менше 20 років, за умови роботи не менше 15 календарних років у районах Крайньої Півночі або не менше 20 календарних років у місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 122, 139, 241-246, 250, 255, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області (, вул. Біласа і Данилишина 2, м. Калуш, Івано-Франківська область, 77300) щодо непроведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, АДРЕСА_1) з 12.01.2017 року відповідно до довідки, виданої АО «Пурпетрубопроводстрой» №17 від 02.03.2017 року з врахуванням районного коефіцієнта та північної надбавки.

Зобов'язати Калуське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 12.01.2017 року відповідно до довідки, виданої АО «Пурпетрубопроводстрой» №17 від 02.03.2017 року з врахуванням районного коефіцієнта та північної надбавки.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 255, 295, 297, підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду апеляційної інстанції через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Біньковська Н.В.