Справа № 822/7/18
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2018-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/7/18

Головуючий у 1-й інстанції: Ковальчук О.К.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

11 квітня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Ватаманюка Р.В. Мельник-Томенко Ж. М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 лютого 2018 року (суддя Ковальчук О.К.) у справі 822/7/18 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

В січні 2018 року позивач звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови, зобов'язання вчинити дії.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 лютого 2018 року позов задоволено частково, а саме, скасовано постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про закінчення виконавчого провадження від 03.08.2017 року ВП №53848927. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції від 07 лютого 2018 року, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В обгрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що оскаржуване рішення від 07.02.2018 року прийнято судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт наголошує, що судом не в повній мірі з'ясовано обставини, що мають значення для справи, що відповідно до пунктів 1, 3, 4 частини першої статті 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового.

За правилами п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що постановою від 12 квітня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23 серпня 2016 року, Хмельницький окружний адміністративний суд задовольнив позов ОСОБА_2. Визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Державної фіскальної служби України у Хмельницькій області щодо призначення одноразової грошової допомоги у разі інвалідності працівника податкової міліції згідно із Податковим кодексом України та Законом України "Про міліцію". Зобов'язав Головне управління Державної фіскальної служби України у Хмельницькій області та Державну фіскальну службу України здійснити нарахування (розрахунок) та виплату ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги, у зв'язку із захворюванням отриманим під час виконання службових обов'язків, що призвело до встановлення II групи інвалідності у відповідності до вимог частини шостої статті 23 Закону України "Про міліцію" на час виникнення спірних правовідносин.

22 березня 2017 року Хмельницький окружний адміністративний суд видав позивачу виконавчий лист №822/456/16.

27.04.2017 року на підставі виконавчого листа №822/456/16 державний виконавиць виніс постанову про відкриття виконавчого провадження, та у відповідності до вимог частини 6 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" надав боржнику 10 денний термін для виконання рішення суду.

Листом від 18.05.2017 року Державна фіскальна служба України повідомила відповідача про фактичне виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 серпня 2016 року № 822/456/16 та виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням II групи інвалідності позивачу у відповідності до вимог частини шостої статті 23 Закону України "Про міліцію" на час виникнення спірних правовідносин та надала платіжне доручення №488 від 10.05.2017 року.

03.08.2017 року на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження.

Позивач, вважаючи протиправними дії відповідача щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення про часткове задоволення позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б твердження позивача, та не довів правомірність постанови від 03.08.2017 року про закінчення виконавчого провадження.

Що стосується вимоги позивача про зобов'язання відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України стягнути з ДФС України невиплачену частину одноразової грошової допомоги в розмірі 110240,0 грн., суд першої інстанції прийшов до висновку, що це є вимогою про зміну способу і порядку виконання постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 квітня 2016 року по справі №822/456/16, якою не передбачене стягнення з Державної фіскальної служби України одноразової грошової допомоги в повному розмірі. На думку суду, у відповідності до статті 378 КАС України, зміна способу і порядку виконання рішення здійснюється не в позовному провадженні, а шляхом подання відповідної заяви до суду, який прийняв відповідне рішення.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог з огляду на наступне.

Підставою для задоволення позовної заяви ОСОБА_2 та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №53848927 від 03.08.2017 на думку суду першої інстанції було те, що на момент винесення спірної постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону №1404-VIII у державного виконавця не було відомостей про фактичне виконання рішення суду в повному обсязі.

Також суд першої інстанції дійшов до висновку, що відповідач, зобов'язаний був перевірити виконання постанови суду та нарахування і виплату позивачу допомоги у розмірі, встановленому частиною 6 статті 23 Закону України "Про міліцію".

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів враховує наступне.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обовязковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Частина 2 статті 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Закон України «Про виконавче провадження» спеціальний закон, який регулює виконання рішень судів, інших органів (посадових осіб).

Порядок та умови виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб ), які відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі не виконання їх у добровільному порядку визначає Закону України «Про виконавче провадження».

Встановлено, що на виконання до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надійшов виконавчий лист від 22.03.2017 по справі № 822/456/16, виданий Хмельницьким окружним адміністративним судом яким постановлено: «Зобовязати Головне управління Державної фіскальної служби України у Хмельницькій області та Державну фіскальну службу України здійснити нарахування (розрахунок) та виплату ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги, у звязку із захворюванням, отриманим під час виконання службових обовязків, що призвело до встановлення її групи інвалідності у відповідності до вимог частини 6 статті 23 Закону України «Про міліцію» на час виникнення спірних правовідносин»

Керуючись нормами Закону України «Про виконавче провадження», 27.04.2017 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, та у відповідності до вимог частини 6 статті 26 Закону надано 10 денний термін для виконання рішення суду.

Відповідно до вимог частини 4 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження зобовязані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обовязкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення.

До відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України 22.05.2017 за вхідним номером 10082-0-26-17 надійшов лист Державної фіскальної служби України яким повідомлено про виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду №822/456/16 та нарахування і виплату одноразової грошової допомоги у звязку із встановленням її групи інвалідності ОСОБА_2 у відповідності до вимог частини шостої статті 23 Закону України «Про міліцію» на час виникнення спірних правовідносин відповідно до наданої копії платіжного доручення від 10.05.2017 № 488.

03.08.2017 державним виконавцем, у відповідності до вимог пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження», який є спеціальним законом.

Частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Державний виконавець зобовязаний провести виконавчі дії в межах і спосіб передбачений ЗУ «Про виконавче провадження», тому останній зобовязаний вчинити дії, якими необхідно зобовязати боржника здійснити нарахування (розрахунок) та виплату ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги.

Порядок примусового виконання рішення суду зобов'язального характеру встановлений статтею 63 Закону України Про виконавче провадження. Тому державний виконавець проводить виконавчі дії у вказаному вище порядку. Іншого способу та порядку виконання рішення зобов'язального характеру діючим законодавством не встановлено. Зазначене вище рішення суду без участі боржника виконати неможливо, оскільки проведення нарахування (розрахунок) та виплату одноразової грошової допомоги, у звязку із захворюванням, отриманим під час виконання службових обовязків, що призвело до встановлення II групи інвалідності у відповідності до вимог частими 6 статті 23 Закону України «Про міліцію» належить до компетенції Державної фіскальної служби України.

Таким чином, враховуючи зазначене вище, колегія суддів приходить до висновку, що проведення перевірки правильності нарахування (розрахунок) та виплату одноразової грошової допомоги, у звязку із захворюванням, отриманим під час виконання службових обовязків, що призвело до встановлення II групи інвалідності у відповідності до вимог частини 6 статті 23 Закону України «Про міліцію» не належить до компетенції органів державної виконавчої служби. Висновок суду щодо обовязку органу державної виконавчої служби провести перевірку нарахування та виплати позивачу допомоги у розмірі, встановленому частиною б статті 23 Закону України "Про міліцію" є порушенням норм матеріального права, оскільки цей обовязок не визначений статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» та не відповідає вимогам частини 2 статті 19 Конституції України.

Згідно із статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов'язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що державним виконавцем правомірно винесено постанову про закінчення виконавчого провадження 03.08.2017 року.

При цьому, висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, а доводи апеляційної скарги відповідача спростовують висновки рішення суду.

У відповідності із ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи вищезазначене, приписи норм чинного законодавства України, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що відповідач діяв в межах повноважень та в спосіб передбачений Конституцією України, законами та іншими нормативно - правовими актами України.

Відповідно до вимог ч. 1 та 2 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається, крім іншого, неправильне тлумачення закону.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні справи порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому, керуючись статтею 315 КАС України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, якою у задоволені позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задовольнити.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 лютого 2018 року скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 11 квітня 2018 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4