Справа № 295/16375/16-а
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2018-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

10 квітня 2018 року

Київ

справа №295/16375/16-а

адміністративне провадження №К/9901/16769/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бучик А.Ю.,

суддів: Гімона М.М., Мороз Л.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на постанову Богунського районного суду м. Житомира в складі судді: Зосименка О.М. від 18.04.2017 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду в складі колегії суддів: Мацького Є.М., Капустинського М.М., Шидловського В.Б. від 07.06.2017 у справі №295/16375/16-а за позовом ОСОБА_2 до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

В грудні 2016 року позивач звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила зобов'язати Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" з 26 серпня 2016 року.

Постановою Богунського районного суду міста Житомира від 18 квітня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 07 червня 2016 року, адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 11.11.2016 року про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_2 відповідно до Закону України «Про державну службу».

Зобов'язано Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити ОСОБА_2 пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" з 26 серпня 2016 року.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Касаційну скаргу обґрунтовано тим, що для призначення пенсії за віком згідно п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" у позивача відсутній необхідний стаж державної служби, оскільки присяга державного службовця нею складена 01.02.2000 року.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20 червня 2017 року відкрито касаційне провадження за вищевказаною скаргою.

Справу передано до Верховного Суду.

Заслухавши суддю - доповідача, колегія суддів прийшла до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судами встановлено, що починаючи з 01 липня 1993 року позивач розпочала трудову діяльність в Житомирському обласному управлiнні Національного банку України на посаді економіста відділу інформаційного забезпечення Комп'ютерного центру, згідно наказу №59 від 01.07.1993 року.

Загальний стаж державної служби позивача, провідного інженера-програміста сектору мережевих технологій відділу телекомунікаційних систем центру інформатизації Житомирського обласного управлiння Національного банку України, станом на 01 травня 2016 року складав 22 роки 10 місяців 1 день .

26 серпня 2016 року позивач звернулась до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області з письмовою заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області листом від 11 листопада 2016 року №12467/04 відмовило в призначенні відповідної пенсії.

Не погоджуючись з відмовою відповідача, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що займана позивачем посада відносилася до п'ятої категорії посад державних службовців; на момент звернення з заявою про призначення пенсії за віком у позивача наявний 20-ти річний стаж роботи на посаді, віднесеної до категорій посад державних службовців, а тому відмова відповідача у призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» є протиправною.

Дослідивши спірні правовідносини, колегія суддів зазначає, що для правильного вирішення цього спору слід встановити, чи поширюється визначене п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" № 889 право осіб щодо призначення пенсії на правовідносини, що виникають при переведенні пенсіонерів з одного виду пенсії на інший.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України "Про державну службу" № 3723 на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у тому числі, стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що необхідною умовою для наявності у осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, права на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

При цьому зазначений вік визначається ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Тобто до 01.05.2016 (дата набрання чинності Новим Законом) право на пенсію державного службовця мали особи, які:

а) досягли певного віку (62 роки для чоловіків, 60 років для жінок) та мають передбачений законодавством страховий стаж;

б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 01.05.2016, відповідно до ст. 90 Закону України "Про державну службу" № 889 пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723.

Так, відповідно до п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889 державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Попереднього Закону та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Попереднього Закону у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889 для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Попереднього Закону та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Попереднього Закону в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто Прикінцевими та перехідними положеннями Закону 889 передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Попереднього Закону, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, ст. 37 Закону № 3723 передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що обов'язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723 після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених ч. 1 ст. 37 Закону № 3723 і Прикінцевих та перехідних положень Закону №889, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

З матеріалів справи та доводів касаційної скарги вбачається, що єдиною підставою для відмови у призначенні пенсії позивачу є недостатність стажу державної служби.

Судами встановлено, що позивачем присягу державного службовця прийнято 01.02.2000 року, водночас, як вбачається з копії трудової книжки, з 01.07.1993 року позивач працювала у Житомирському обласному управлінні Національного банку України на посаді економіста відділу інформаційного забезпечення.

Разом з тим, постановою Правління НБУ № 317 від 30.06.1999 року "Про класифікацію посад та ранги державних службовців Національного банку України" та постановою Правління НБУ № 7 від 13.01.1995 року "Про віднесення посад державних службовців Національного банку України до категорій" посади службовців Національного банку та їх структурних підрозділів відносили до відповідних категорій посад державних службовців.

Відповідно до постанови Правління НБУ № 317 від 30.06.1999 року "Про класифікацію посад та ранги державних службовців Національного банку України" до п'ятої категорії посад державних службовців належать зокрема : 2) у територіальних управліннях та структурних одиницях і підрозділах Національного банку:

а) головних і провідних економістів, економістів 1 та 2 категорій і економістів (спеціалістів, інженерів);

б) касирів та контролерів-касирів у банку, інкасаторів;

в) інших прирівняних до них посад.

Відповідно до довідок начальника управління Департаменту персоналу НБУ за №498,667 ОСОБА_2 з 01.07.1993 до 15.07.2016 включно працювала в Управлінні Національного банку України в Житомирській області, та загальний стаж державної служби позивача станом на 01.05.2016 р. склав 22 роки 10 місяців 1 день.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що на момент звернення з заявою про призначення пенсії за віком у позивача наявний 20-ти річний стаж роботи на посаді, віднесеної до категорій посад державних службовців, а тому відмова відповідача у призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» є протиправною.

Відповідно до ч. 1 ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, постанову Богунського районного суду м. Житомира від 18 квітня 2017 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 07 червня 2017 року - без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

А.Ю. Бучик

М.М. Гімон

Л.Л. Мороз

Судді Верховного Суду