Справа № 323/1766/17(2-а/323/49/17)
Суддя: Анцупова Т.О.
Дата ухвалення: 2018-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

11 квітня 2018 року

Київ

справа №323/1766/17(2-а/323/49/17)

адміністративне провадження №К/9901/1570/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Анцупової Т. О.,

суддів: Кравчука В. М., Стародуба О. П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу № 323/1766/17 (2-а/323/49/17)

за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Шато 2013» до Комунального підприємства «Земград» Дніпровської міської ради про визнання протиправним та скасування попередження;

за касаційною скаргою Комунального підприємства «Земград» Дніпровської міської ради на постанову Оріхівського районного суду Запорізької області від 08 вересня 2017 року (у складі судді Смаковича М. В.) та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2017 року (у складі колегії суддів Головко О. В., Суховарова О. В, Ясенової Т. І.), установив:

I. ПРОЦЕДУРА

1. У червні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ШАТО 2013» (далі - ТОВ «ШАТО 2013») звернулося до суду із адміністративним позовом, у якому просило скасувати, як протиправне Попередження № 000235 від 21 червня 2017 року, підписане заступником начальника контролю реклами та технічного забезпечення Комунального підприємства «Земград» Дніпровської міської ради (далі - КП «Земград») Діденко М.Г., яким на позивача покладено обов'язок усунути порушення законодавства та локальних нормативних актів відповідача про зовнішню рекламу, а саме в строк до 26 червня 2017 року демонтувати три об'єкти зовнішньої реклами за адресою: м. Дніпро, вул. Гоголя, 2, розміщених на фасаді вказаного будинку без дозволу відповідача.

2. В обґрунтування вказаних вимог позивач зазначив, що оскаржене Попередження № 000235 винесене відповідачем з посиланням на відсутність дозволу відповідача на розміщення зовнішньої реклами, що, на думку відповідача, є порушенням вимог Закону України «Про рекламу», Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2003 року № 2067, Порядку розміщення зовнішньої реклами у місті Дніпро, затвердженого рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 31 серпня 2011 року № 1148, Правил благоустрою території міста Дніпра, затверджених рішенням Дніпропетровської міської ради від 27 листопада 2013 року № 44/43.

Однак, за ствердженням позивача, зазначені у Попередженні № 000235 конструкції не містять реклами, а є вивісками (табличками), розміщення яких дозволу не потребує. Відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема ст. 41 Конституції України, вилучення майна з власності особи допускається виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. На теперішній час відсутнє будь-яке рішення суду, яке б дозволяло вилучати майно позивача працівникам відповідача чи іншим особам. Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Ані Конституція України, ані жоден закон України не передбачає повноваження будь-якого комунального підприємства, будь-якого органу місцевого самоврядування, будь-яких посадових осіб органів місцевого самоврядування на самостійне прийняття рішення та його виконання щодо примусового вилучення з власності громадян та юридичних осіб їх власності. Крім того, позивач зазначає про те, що відповідно до ч. 6 ст. 9 Закону України «Про рекламу», вивіска чи табличка з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що розміщена на внутрішній поверхні власного чи наданого у користування особі приміщення, на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу в таке приміщення, не вважається рекламою. Вивіска на фасаді магазинів «ВИНА МИРА» містить зображення знаку для товарів і послуг «ВИНА МИРА», яка зареєстрована у встановленому законом порядку. Знак для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1» належить громадянину ОСОБА_5, що посвідчується свідоцтвом на знак для товарів і послуг № НОМЕР_1, та знаходиться у користуванні позивача на підставі відповідного ліцензійного договору.

Також в обґрунтування своїх вимог позивач посилається на відсутність у відповідача та його посадових осіб повноважень на внесення спірного попередження.

3. Постановою Оріхівського районного суду Запорізької області від 08 вересня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2017 року адміністративний позов задоволено повністю.

4. Не погоджуючись з вказаними рішеннями КП «Земград» звернулось до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Оріхівського районного суду Запорізької області від 08 вересня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2017 року, у адміністративній справі № 323/1766/17 (2-а/323/49/17) та прийняти нову постанову, якою у задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.

5. 13 грудня 2017 року касаційна скарга КП «Земград» на постанову Оріхівського районного суду Запорізької області від 08 вересня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2017 року надійшла до Вищого адміністративного суду України.

6. 21 грудня 2017 року зазначену касаційну скаргу у адміністративній справі № 323/1766/17 (2-а/323/49/17) передано для розгляду до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

7. Ухвалою Верховного Суду від 29 грудня 2017 року, оскільки касаційна скарга за формою та змістом не відповідала вимогам ст. 330 КАС України її залишено без руху.

8. 18 січня 2018 року КП «Земград» було усунено недоліки касаційної скарги.

9. Ухвалою Верховного Суду від 24 січня 2018 року у зазначеній справі було відкрито касаційне провадження та установлено десятиденний строк з моменту отримання вказаної ухвали для подачі відзиву на касаційну скаргу.

10. Скаржником у касаційній скарзі заявлено клопотання про участь у судовому засіданні суду касаційної інстанції, разом з тим, згідно вимог ст. 340, 343 КАС України, Суд дійшов висновку про можливість попереднього розгляду даної справи за наявними у справі матеріалами, про що постановлено ухвалу від 06 квітня 2018 року.

11. Станом на 11 квітня 2018 року відзиви на касаційні скарги до Суду не надходили.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

12. Судами попередніх інстанцій установлено, що КП «Земград» при проведенні інспекторської перевірки зовнішньої реклами на території міста Дніпро, виявлено порушення ТОВ «Шато 2013» вимог чинного законодавства у сфері реклами за адресою: вул. Гоголя, 2, м. Дніпро, а саме: на фасаді (3 одиниці) розташовано, без дозволу на розміщення, зовнішню рекламу, у зв'язку з чим ТОВ «Шато 2013» видано попередження № 000235 від 21 червня 2017 року про усунення порушень порядку розміщення зовнішньої реклами в місті Дніпрі. ТОВ «Шато 2013» запропоновано усунути до 26 червня 2017 року зазначені порушення шляхом демонтажу рекламного засобу, у разі невиконання вимоги демонтаж буде виконано примусово за рахунок власника рекламного засобу у встановленому порядку.

13. Вважаючи таке попередження незаконним, ТОВ «Шато 2013» звернулося до суду з адміністративним позовом.

ІІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

14. Оцінюючи доводи сторін, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, по-перше виходили з законодавчого визначення реклами, яке міститься у ст. 1 Закону України «Про рекламу», реклама - інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару; зовнішня реклама - реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях - рекламоносіях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг.

15. По-друге, ст. 16 Закону України «Про рекламу» передбачено, що розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

16. Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Шато 2013» на підставі договору суборенди нежитлового приміщення від 27 травня 2015 року, укладеного з ТОВ «Конка-Оріхів», володіє та користується нежитловим приміщенням за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Гоголя, буд. 2.

17. Вказане приміщення використовується позивачем для розміщення магазину «ВИНА МИРА» з метою здійснення господарської діяльності, передбаченої статутом підприємства.

18. Також встановлено, що за адресою розташування магазину на фасаді будинку містяться вивіски із написом «Фирменный магазин» та із зображенням мапи світу і Ейфелевої вежі.

19. Також судом встановлено, що ТОВ «Шато 2013» користується знаком для товарів і послуг «ВИНА МИРА» відповідно до ліцензійного договору б/н від 01 вересня 2016 року, який являє собою словосполучення «ІНФОРМАЦІЯ_1» у відповідному поєднанні червоного та білого кольорів та належить ОСОБА_5 на підставі свідоцтва на знак для товарів і послуг № НОМЕР_1, зареєстрованого 25 липня 2011 року у Державному реєстрі свідоцтв України на знаки для товарів і послуг.

20. За висновками відповідача, ТОВ «Шато 2013» здійснено розміщення рекламних конструкцій без наявності дозволу, як це вимагається чинним законодавством.

21. Проте суд першої та апеляційної інстанції вважають необґрунтованими такі висновки відповідача, адже згідно з приписами ч. 6 ст. 9 Закону України «Про рекламу», що вивіска чи табличка з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать цій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщена на внутрішній поверхні власного чи наданого у користування особі приміщення, на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу в таке приміщення, не вважається рекламою.

22. Крім того, відповідно до ч. 7 ст. 8 Закону України «Про рекламу», розміщення інформації про виробника товару та/або товар у місцях, де цей товар реалізується чи надається споживачеві, у тому числі на елементах обладнання та/або оформлення місць торгівлі, а також безпосередньо на самому товарі та/або його упаковці, не вважається рекламою.

23. Частиною 1 ст. 16 Закону України «Про рекламу» передбачено, що розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів.

Отже, суди першої та апеляційної звернули увагу, що інформація про виробника товару та/або товар у місцях, де цей товар реалізується чи надається споживачеві, а також інформація, розміщена на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу у таке приміщення, яка не містить закликів придбавати товар або послугу, що реалізується суб'єктом, не є рекламою у розумінні ч. 7 ст. 8 та ч. 6 ст. 9 Закону України «Про рекламу», оскільки підпадає під визначення «вивіска» чи «табличка».

24. Суди першої та апеляційної інстанції також звернули увагу, що розміщені на конструкціях позивача словосполучення «фирменный магазин» та «Вина Мира» не містять індивідуалізації, не містять закликів до придбання конкретного товару чи отримання послуг, інформація не формує та не підтримує обізнаність споживачів реклами та їх інтересу щодо юридичної особи чи конкретного товару (послуг), що поставляється/надається підприємством, а тому не є рекламою і не потребує спеціального дозволу на розміщення зовнішньої реклами.

25. Враховуючи вищевикладене, суди попередніх інстанції дійшли висновку, що розміщені ТОВ «Шато 2013» конструкції не є рекламою, а тому не потребують дозволу на їх розміщення, у зв'язку з чим видане КП «Земград» попередження є неправомірним.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

26. Скаржник у своїй касаційній скарзі не погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, вважає їх такими, що постановлені з порушенням норм матеріального та процесуального права і підлягають скасуванню враховуючи наступне.

Суди в своїх рішеннях зазначають про те, що інформація на конструкціях, про демонтаж яких внесені оскаржені приписи, не містить ознак зовнішньої реклами. Вважаємо, що вказані висновки судів не відповідають обставинам справи, з наступних причин.

Розміщена позивачем вивіска не є точним зображенням знаку для товарів і послуг, право на використання якого він має, а отже це є зовнішньою рекламою.

Крім того, вивіска за розміром перевищує 3 кв. м. та розміщена вище першого поверху, що також є ознакою реклами.

Напис «прямые поставки со всего мира» також містить ознаки реклами, оскільки містить інформацію, яка призначена формувати інтерес споживачів до товару.

Також, заявник не погоджується з висновками судів щодо наявності преюдиційних фактів, встановлених судовим рішенням в іншій справі.

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

27. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених ст. 341 Кодексу адміністративного судочинства України, а також надаючи оцінку правильності застосування судами норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах виходить з наступного.

28. Відповідно до ст. 24 КАС України Верховний Суд переглядає судові рішення місцевих та апеляційних адміністративних судів у касаційному порядку як суд касаційної інстанції.

29. Як зазначено у ч. 4 ст. 328 КАС України, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

30. Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

31. До повноважень Верховного Суду не входить дослідження доказів, встановлення фактичних обставин справи або їх переоцінка, тобто об'єктом перегляду касаційним судом є виключно питання застосування права.

32. Враховуючи правову оцінку судів попередніх інстанцій, колегія суддів погоджується з їх висновком судів попередніх інстанцій, щодо відсутності у ТОВ «Шато 2013» обов'язку отримувати відповідний дозвіл для розміщення вказаних вивісок, оскільки останні не є рекламою, відповідно до вимог Закону України «Про рекламу», що в свою чергу, свідчить про протиправність попередження КП «Земград» Дніпровської міської ради № 000235 від 21 червня 2017 року.

33. Доводи, які містяться в касаційній скарзі, досліджувалися судами з наданням їм належної правової оцінки, не спростовують висновків судів попередніх інстанції та обставин справи.

34. Враховуючи наведене, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судами попередніх інстанцій рішень.

35. Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

36. Згідно ч. 1 ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

37. З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

Керуючись ст. 242, 341, 345, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Комунального підприємства «Земград» Дніпровської міської ради залишити без задоволення.

Постанову Оріхівського районного суду Запорізької області від 08 вересня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2017 року у цій адміністративній справі № 323/1766/17 (2-а/323/49/17) залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя - доповідач Т. О. Анцупова

Суддя В. М. Кравчук

Суддя О. П. Стародуб