Справа № 806/1222/18
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2018 року м. Житомир справа № 806/1222/18

категорія 6.2.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Лавренчук О.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання повторно розглянути заяву та прийняти відповідне рішення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про відмову в наданні дозволу а розробку проекту землеустрою, викладене в листі від 11.10.2017 №М-12644/0-11114/6-17 за підписом в.о. начальника Козакова С.В.;

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області повторно розглядати заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою від 20.01.2016 та прийняти відповідне рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки.

В обґрунтування позову зазначає, що 20.01.2016 звернувся до відповідача із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки", орієнтовною площею 0,12 та для ведення садівництва на території Тетерівської сільської ради, Житомирського району, СГТ «Вчелька». За результатом розгляду клопотання, відповідачем надано відмову за №М-526/0-1085/6-17 від 09.02.2017. Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 08.08.2017 у справі №806/2105/17 визнано протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області щодо неналежного розгляду клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою ОСОБА_1, оформлені листом від 09 лютого 2017 року №М-526/0-1085/6-17. Зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.01.2016 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,1200 га для індивідуального садівництва на території Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області. Листом від 11.10.2007 №М-12644/0-11114/6-17 Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області розглянувши заяву ОСОБА_1 стосовно надання дозволу на розроблення проекту землеустрою відмовило в її задоволенні з посиланням на Постанову КМУ №413 від 07.06.2017. Позивач вважає відмову протиправною та такою, що порушує його права.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 12.03.2018 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

28 березня 2018 року до суду надійшов відзив на позовну заяву в якій представник відповідача зазначає, що з доданих до заяви графічних матеріалів неможливо встановити конкретне місце розташування земельної ділянки, яку позивач хотів отримати у власність, оскільки бажане місце розташування земельної ділянки площею 0,12га не позначено в межах території, що виділена єдиним масивом. Зазначає, що відповідно до Стратегії (Постанова КМУ №413 від 07.06.2017), Головне управління Держгеокадастру в Житомирській області опублікувало інформацію про перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які можуть бути передані у власність громадянам на території Житомирської області, однак зазначена позивачем земельна ділянка до переліку не входить. Просить відмовити в задоволенні позову.

Суд, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні), з особливостями, визначеними ст.ст. 262-263 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву та відзив, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з таких підстав.

Встановлено, що 20 січня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Житомирської області із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з правом передачі у власність площею 0,12 га для ведення садівництва на території Тетерівської сільської ради Житомирського району, СГТ "Вчелька". До заяви надав: копію паспорта, копію картки платника податку, викопіювання з відображенням меж, викопіювання з генплану СГТ "Вчелька", довідку управління Держгеокадастру у Житомирській області, довідку із СГТ "Вчелька".

09 лютого 2017 року Головним управління Держгеокадастру у Житомирській області надано відповідь №526/0-1085/6-17 відмовило заявнику в задоволенні клопотання. Вважаючи відмову Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області протиправною, ОСОБА_1 звернувся до суду.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 08.08.2017 у справі №806/2105/17 визнано протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області щодо неналежного розгляду клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою ОСОБА_1, оформлені листом від 09 лютого 2017 року №М-526/0-1085/6-17. Зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.01.2016 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,1200 га для індивідуального садівництва на території Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області. Постанова набрала законної сили 29.08.2017.

З матеріалів справи вбачається, що 11.10.2017 Головне управління розглянуло заяву ОСОБА_1 стосовно надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва площею 0,12га, яка розташована на території Тетерівської сільської ради Житомирського району, СГТ "Вчелька" та надало відмову, оформлену листом №12644/0-11114/6-17 (а.с. 21).

Відмовляючи в задоволенні клопотання відповідач посилається на Постанову КМУ №413 від 07.06.2017, якою була затверджена Стратегія удосконалення механізму управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними. Вказано, що згідно даної Стратегії Держгеокадастр та його територіальні органи під час передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність в межах норм- безоплатної приватизації, повинні формувати перелік земельних ділянок та визначати площу земельних ділянок, які можливо передати в межах норм безоплатної приватизації на території відповідної області не більше 25 відсотків від площі земельних ділянок, право оренди на які було продано на території відповідної області у кварталі, що передував поточному кварталу. Розрахунком за вказаною формулою у четвертому кварталі 2017 року по Житомирській області площа земельних ділянок, які можуть передаватися у межах норм безоплатної приватизації не передбачена. Дана інформація висвітлена на офіційному сайті Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області. Враховуючи зазначене, у зв'язку з невідповідністю місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів (Постанова КМУ від 07.06.2017 № 413), керуючись пунктом 7 статті 118 Земельного кодексу України Головне управління відмовило у задоволенні заяви. (а.с. 21).

Вважаючи таку відмову необґрунтованою, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення садівництва в розмірі не більше 0,12 гектара.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами врегульовано статтею 118 Земельного кодексу України.

Частиною 4 ст. 122 Земельного кодексу України визначено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Отже, Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області є суб'єктом владних повноважень , який згідно з Земельним кодексом України наділений виключними повноваженнями вирішувати питання щодо розпорядження землями державної власності.

Щодо позовної вимоги, в якій позивач просить зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області повторно розглянути заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою від 20.01.2016 та прийняти відповідне рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, суд зазначає наступне.

Згідно із ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Житомирським окружним адміністративним судом під час розгляду адміністративної справи справі №806/2105/17 встановлено, що відповідачем порушено місячний строк розгляду клопотання ОСОБА_1, оскільки заяву позивача зареєстровано в Головному управлінні Держгеокадастру у Житомирській області 21.01.2016, а розглянуто її лише 09.02.2017.

Судом під час розгляду адміністративної справи у даному позовному провадженні досліджено відмову Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, оформлену листом від 11.10.2017 №12644/0-11114/6-17 та встановлено, що у ньому відсутнє посилання на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 08.08.2017 у справі №806/2105/17.

Отже, клопотання ОСОБА_1 від 20.01.2016, яке розглянуто відповідачам 09.02.2017 та 11.10.2017 є таким, що розглянуте з порушенням строку, встановленого статтею 118 Земельного кодексу України.

В абзаці 3 частини 7 статті 118 Земельного кодексу України зазначено, що у разі, якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Верховний Суд у постанові від 14.03.2018 у справі №804/3703/16 (№К/9901/1529/17) дійшов правового висновку, що ненадання відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або вмотивованої відмови у його наданні у встановлений строк не перешкоджає розробці проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оскільки особа має право замовити розробку такого проекту самостійно. Таким чином, дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не є рішенням, без якого не може бути реалізоване право на отримання земельної ділянки у власність. Відтак, відмова відповідного органу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, навіть якщо вона, на думку особи, є протиправною, не має наслідком порушення прав та інтересів особи, яка має намір отримати земельну ділянку.

Отже, відмова в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою не є перешкодою у реалізації прав ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а враховуючи пропуск відповідачем місячного строку на розгляд клопотання ОСОБА_1, яка розцінюється, відповідно до приписів Земельного кодексу України, як мовчазна згода Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, суд приходить до висновку, що позовна вимога про зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 задоволенню не підлягаю.

Щодо позовної вимоги, в якій позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, викладене в листі від 11.10.2017 №М-12644/0-11114/6-17 за підписом в.о. начальника Козакова С.В., суд зазначає наступне.

У частині 7 ст. 118 Земельного кодексу України закріплено, що підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Пунктом "в" частини 1 статті 121 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, зокрема для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем до Головного управління Держгеокадастру було подано заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,12 га безоплатно у власність для індивідуального садівництва на території Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області.

Встановлено, що відповідач у своїй відмові, оформленій листом від 11.10.2017 відповідачем жодних зауважень щодо поданих позивачем документів не зазначено.

Відмова відповідача у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою мотивована тим, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07 червня 2017 року №413, було здійснено Розрахунок у четвертому кварталі 2017 року по Житомирській області та визначено, що площа земельних ділянок, які можуть передаватися у межах норм безоплатної приватизації не передбачена.

В контексті наведеного суд зазначає, що підстави відмови відповідача, викладені у листі від 11.10.2017 №М-12644/0-11114/6-17 не належать до жодної з підстав, передбачених частиною 7 статті 118 ЗК України.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 7 червня 2017 р. №413, на яку посилається відповідач, було затверджено Стратегію удосконалення механізму управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними, в якій передбачено, що Держгеокадастр та його територіальні органи під час передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність в межах норм безоплатної приватизації повинні: формувати перелік земельних ділянок та визначати площу земельних ділянок, яка передається в межах норм безоплатної приватизації на території відповідної області; щокварталу за 10 днів до закінчення поточного кварталу оприлюднювати перелік земельних ділянок, які пропонується передавати у наступному кварталі (розрахованих за зазначеною формулою), на офіційних веб-сайтах територіальних органів Держгеокадастру за місцем розташування земельних ділянок; надавати дозволи на розроблення документації із землеустрою та передавати земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у приватну власність в межах норм безоплатної приватизації відповідно до зазначених переліків, насамперед учасникам антитерористичної операції; враховувати позицію відповідної сільської та селищної ради під час надання (передачі) земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність громадян. Для реалізації Стратегії передбачено розроблення проектів нормативно-правових актів.

Разом з тим, будь-яких змін до порядку одержання дозволу на розробку проекту землеустрою, передбаченого Земельним кодексом України у зв'язку із затвердженням вказаної Стратегії, не внесено. Цей нормативний акт не регулює питання виділення земельних ділянок у власність, оскільки таке регулювання чітко передбачено Земельним кодексом України.

Затверджена Постановою №413 "Стратегія удосконалення механізму управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними" - це алгоритм дій уряду в майбутньому у цій сфері, а тому вона не містить правових норм для врегулювання цих відносин. Більш того, в ній прямо зазначено, що "для реалізації Стратегії необхідно розробити проекти нормативно-правових актів".

Відповідно до вимог ст.92 Конституції України, ст.6 Земельного кодексу України виключно до повноважень Верховної ради України віднесено регулювання земельних відносин шляхом прийняття законів.

З огляду на викладене, суд вважає, що посилання відповідача у листі від 11.10.2017 на Постанову КМУ №413 є безпідставним, а тому є обґрунтованою позовну вимогу про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про відмову в наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою, викладене в листі від 11.10.2017 №М-12644/0-11114/6-17.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на встановлене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Щодо судових витрат суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 при зверненні до суду з адміністративним позовом сплачено судовий збір в сумі 1409,60 грн (за дві позовні вимоги немайнового характеру), що підтверджується квитанцією №60048 від 06.03.2018.

Частиною 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства Країни, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне судові витрати покласти на обидві сторони.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області (, вул. Довженка, 45,Житомир,10002) про відмову в наданні ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,12 га для індивідуального садівництва на території Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, оформлене листом від 11 жовтня 2017 року №М-12644/0-11114/6-17.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути здійснені ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) документально підтверджені судові витрати у розмірі 704,80 грн (сімсот чотири грн. 80 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області (, вул. Довженка, 45,Житомир,10002)

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя О.В. Лавренчук