Справа № 317/3590/17
Суддя: Ачкасов О. М.
Дата ухвалення: 2018-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№ 317/3590/17
№ 2-а/317/5/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2018 року

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Ачкасова О.М.,

при секретарі Кузіній Л.Х.,

розглянувши у письмовому провадженні у м. Запоріжжя справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з адміністративним позовом до Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, посилаючись на те, що 21 вересня 2016 року вона звернулася до Володимирівської сільської ради Запорізького району Запорізької області з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки (сільськогосподарського призначення, вид угідь - рілля) розташованої на території Володимирівської сільської ради (у межах населеного пункту), орієнтовною площею 0,12 га для ведення садівництва.

До вказаного клопотання, в порядку ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України позивачкою були долучені: копія паспорта, ідентифікаційного номеру та графічний матеріал, на якому зазначалося бажане місце розташування земельної ділянки.

Вказане клопотання Володимирівською сільською радою було отримано 27.09.2016 року.

Рішенням вісімнадцятої сесії сьомого скликання Володимирівської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 24 жовтня 2016 року № 24 їй було відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення садівництва на підставі того, що вказана земельна ділянка буде перекривати виїзд з земельних ділянок №5, №7 та неможливості вирішення даного питання без детального плану населеного пункту.

23.01.2017 року Запорізьким районним судом Запорізької області була ухвалена постанова, відповідно до якої був задоволений позов ОСОБА_1 до Володимирівської сільської ради Запорізького району Запорізької області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії. Із зазначеною постановою суду позивачка звернулася до Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, яка була створена відповідно до Закону України «Про добровільне об»єднання територіальних громад», до якої увійшла територіальна громада с.Володимирівське.

31.08.2017 року на шостій сесії сьомого скликання Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області було розглянуто звернення на виконання постанови Запорізького районного суду Запорізької області від 23.01.2017 року у справі №317/5032/16-а. За результатами розгляду було прийнято рішення №19 про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1200 га, розташованої на території с.Володимирівське для ведення садівництва, у зв»язку з невідповідністю місця розташування об»єкта вимогам чинного законодавства України, а саме : відсутністю плану зонування або детального плану території с.Володимиівське, Запорізького району Запорізької області, у зв»язку із чим позивачка була вимушена звернутися до суду.

У судове засідання позивачка не з»явилася, від її представника надійшла заява, у якій вона повністю підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити та розглянути справу за їхньої відсутності у письмовому провадженні. Раніше позивачкою була надана відповідь на відзив, у якій вона не погодилася з відзивом відповідача, оскільки вважала, що відповідач є правонаступником Володимирівської сільської ради Запорізького району Запорізької області. Зокрема вважала, що земельна ділянка для ведення садівництва не може вважатися такою, що надається для містобудівних потреб, тому не потребує розробки детальних планів території або планів зонування, позивачка зазначила, що згідно інформації з Управління Держгеокадастру у Запорізькому району Запорізької області про наявність земель та розподіл їх з власниками земель, землекористувачами, угіддями (форма 6-зем) по Запорізькому району, вбачається що земельна ділянка- рілля, є землею сільськогосподарського призначення. Рішення про зміну цільового призначення земельної ділянки не приймалося. Позивачка вважає, що відповідач зобов»язаний вчинити конкретні дії, а саме видати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Представник відповідача - Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, у судове засідання не з»явився, надав суду заяву, у якій заперечував проти позову в повному обсязі, просив суд розглянути справу за його відсутностю у письмовому провадженні. У раніше наданому відзиві на позовну заяву та запереченні, зазначив, що неможливо надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, оскільки є невідповідність місця розташування об»єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, на підставі вимог ч. 3 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» через відсутність містобудівної документації села Володимирівське Запорізького району Запорізької області.

Відповідно до частини третьої статті 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з частиною четвертою статті 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає можливим розглянути справу в порядку письмового провадження, за відсутності сторін у справі, на підставі наявних у справі матеріалів.

Дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності, суд вважає, що позов є необґрунтованим та не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 6 ст. 78 КАС України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно ч. 7 ст. 78 КАС України, правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обовязковою для суду.

Частина 5 ст. 78 КАС України передбачає, що обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Судом не приймаються доводи позивачки стосовно встановлення певних фактів в іншій справи, що є обовязковими під час розгляду даної справи.

Предметом судового розгляду по адміністративній справі № 317/5032/16-а була відмова Володимирівської сільської ради Запорізького району Запорізької області щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність, викладена в рішенні Володимирівської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 24.10.2016р. № 24. Причиною такої відмови було те «що земельна ділянка буде перекривати виїзд з земельних ділянок № 5, 7 та неможливо вирішити дане питання без детального плану населеного пункту». Таким чином, відмова в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою повязана через те, що запитувана земельна ділянка звузить коло та зміст прав громадян, яким належать земельні ділянки № 5,7.

Предметом розгляду у цій справі є відмова позивачці в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою для відведення земельної ділянки, викладена в рішенні Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області № 19 від 31.08.2017р. Як вказує відповідач, причиною такої відмови стало те, що відповідно до ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України затверджено перелік підстав, за наявності яких заявнику може бути відмовлено в наданні дозволу в розробленні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а саме невідповідність місця розташування обєкта:вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно правових актів;генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації;схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць;проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Цейперелік не є вичерпним, та необхідним є застосування інших Законів та нормативно правових актів які регулюють земельні відносини в Україні.

Згідно ч. 3 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», у разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється.

Відповідно до пункту 4.4 ДБН Б.1.1-14:2012 «Склад та зміст детального плану території», затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 107 від 12.03.2012 р., затверджений детальний план є основою для визначення вихідних даних, зокрема, для відведення, вилучення земельних ділянок, встановлення та зміни їх цільового призначення, розміщення об'єктів будівництва, реконструкції забудови.

Наразі в с. Володимирівське Запорізького району Запорізької області відсутній план зонування або детальний план території.

У своєму клопотанні від 21.09.2016р., позивачка просила надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення садівництва.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про основи містобудування», при здійсненні містобудівної діяльності повинні бути забезпечені: розробка містобудівної документації, проектів конкретних об'єктів згідно з вихідними даними на проектування, з дотриманням державних стандартів, норм і правил; розміщення і будівництво об'єктів відповідно до затверджених у встановленому порядку містобудівної документації та проектів цих

об'єктів; раціональне використання земель та територій для містобудівних потреб, підвищення ефективності забудови та іншого використання земельних ділянок; охорона культурної спадщини, збереження традиційного характеру середовища населених пунктів; урахування державних та громадських інтересів при плануванні та забудові територій; урахування законних інтересів та вимог власників або користувачів земельних ділянок та будівель, що оточують місце

будівництва; інформування через засоби масової інформації громадян про

плани перспективного розвитку територій і населених пунктів,розміщення важливих містобудівних об'єктів; участь громадян, об'єднань громадян в обговоренні містобудівної документації, проектів окремих об'єктів і внесення відповідних пропозицій до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій; захист прав громадян та громадських організацій згідно із законодавством.

Таким чином, підстави для відмови позивачці в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність викладені в рішенні Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області № 19 від 31.08.2017р. є зовсім інші, ніж наведені в рішенні Володимирівської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 24.10.2016р. № 24.

Ураховуючи зазначене, посилання позивачки на ч. 4 ст. 78 КАС України є безпідставним, оскільки відповідна норма передбачає, що обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

В постанові Запорізького районного суду Запорізької області від 23.01.2017р. по справі № 317/3590/16-а, судом надавалась правова оцінка обставинам справи, яка відповідно до ч. 7 ст. 78 КАС України, не є обовязковою для суду при розгляді цієї адміністративної справи.

Також не знайшли свого підтвердження твердження позивачки, що на земельні ділянки з цільовим призначенням для садівництва, не розповсюджується містобудівні вимоги. Позивачка бажає отримати у власність земельну ділянку, що розташована на території села Володимирівське Запорізького району Запорізької області (у межах населеного пункту), орієнтовною площею 0,12 га, для ведення садівництва.

Правовий режим земель з цільовим призначенням для ведення садівництва регулюють положення ст. 35 Земельного кодексу України. Відповідно до ч. 3 ст. 35 Земельного кодексу України, земельні ділянки, призначені для садівництва, можуть використовуватись для закладання багаторічних плодових насаджень, вирощування сільськогосподарських культур, а також для зведення необхідних будинків, господарських споруд тощо. Отже, і на землях за цільовим призначенням для ведення садівництва Законом передбачена можливість будівництва.

Ст. 17 Закону України «Про основи містобудування» передбачає, що містобудівна документація - затверджені текстові і графічні матеріали, якими регулюється планування, забудова та інше використання територій. Містобудівна документація є основою, зокрема, для підготовки вихідних даних для розробки землевпорядної документації; вирішення питань щодо розташування та проектування нового будівництва,здійснення реконструкції, реставрації, капітального ремонту об'єктів містобудування та упорядкування територій.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про землеустрій», документація із землеустрою (землевпорядна документація) - затверджені в установленому порядку текстові та графічні матеріали, якими регулюється використання та охорона земель державної, комунальної та приватної власності, а також матеріали обстеження і розвідування земель, авторського нагляду за виконанням проектів тощо

Отже, в населених пунктах, землевпорядна документація розробляється на основі містобудівної документації.

Частина 1 ст. 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначає, що:містобудівна документація - затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій;детальний план території - містобудівна документація, що визначає планувальну організацію та розвиток території план зонування території (зонінг) - містобудівна документація, що визначає умови та обмеження використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон.

Вищевказані вимоги чинного законодавства передбачають, що в межах населеного пункту, для землевпорядної документації (до якої відноситься і проект землеустрою) першочерговою є саме містобудівна документація, незалежно від цільового призначення земельної ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Земельного кодексу України, віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної ОСОБА_2 Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

На даний час, земельна ділянка, щодо якої позивачка просить надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою для відведення у власність, не сформована та не є обєктом прав у розумінні Цивільного кодексу України та Земельного кодексу України. З довідки управління Держгеокадастру у Запорізькому районі Запорізької області, неможливо встановити щодо якої земельної ділянки вона надана. Згідно з даними Публічної кадастрової карти, земельні ділянки, які межують з земельною ділянкою (на яку претендує позивач), мають цільове призначення для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва. Але, як вбачається з матеріалів справи, позивачка не зверталася до відповідача щодо вирішення питання визначення категорії земельної ділянки.

У межах спірних правовідносин адміністративним судом не вирішується питання надання особі дозволу на розробку проекту землеустрою, а перевіряється виключно законність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень у таких справах, за наслідками чого суд може визнати протиправними рішення та дії (бездіяльність) субєкта владних повноважень, а також зобовязати його вчинити певні дії.

Відповідно до ч.6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_2 міністрів Автономної Республіки Крим.

Частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Абз. 3 ч.7 ст.118 Земельного кодексу України встановлено, що у разі, якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна ОСОБА_2 Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє ОСОБА_2 Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відповідно до частини 9 статті 118 цього Кодексу відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Частиною 10 статті 118 Земельного кодексу України визначено, що відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Проаналізувавши наведені норми Земельного кодексу України, суд вважає, що ненадання відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або вмотивованої відмови у його наданні у встановлений строк не перешкоджає розробці проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оскільки особа має право замовити розробку такого проекту самостійно.

Таким чином, дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не є рішенням, без якого не може бути реалізоване право на отримання земельної ділянки у власність. Відтак, відмова відповідного органу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, навіть якщо вона, на думку особи, є протиправною, не має наслідком порушення прав та інтересів особи, яка має намір отримати земельну ділянку.

Звертаючись до суду з позовом зобов'язати Широківську сільську раду Запорізького району Запорізької області надати дозвіл на виготовлення документації із землеустрою, позивачка намагалася усунути перешкоду у реалізації її прав, якої у дійсності немає.

Натомість, відповідно до частиною 10 статті 118 Земельного кодексу України рішенням, яке може порушити права особи і яке може бути оскаржене до суду, може вважатися рішення про відмову органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду.

З наявних матеріалів справи вбачається, що позивачка оскаржує відмову органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення її клопотання без розгляду.

Наведені висновки щодо правильного вирішення спорів, пов'язаних із зверненням до суду фізичних осіб з позовом до органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, в якому предметом позову є зобов'язання визнати протиправними дії щодо відмови у виданні дозволу чи зобов'язати видати наказ про дозвіл на виготовлення документації із землеустрою, відповідають правовому висновку Верховного Суду, висловленому у постанові від 31.01.2018р. у справі № 814/741/16 та постанові від 14.03.2018р. у справі № 804/3703/16.

Доводи позивачки, викладені у заяві від 30.03.2018 року щодо надання відповідачем іншим особам дозволів на розроблення проектів землеустрою, суд вважає безпідставними та не бере до уваги, оскільки вони виходять за межі адміністративного позову та не стосуються спірних правовідносин.

За таких підстав суд вважає, позов необґрунтованим, тому у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. ст.ст.2, 5, 6, 8-11, 72-78, 139,194,205,229, 241-246, 250, 251,255, 295, 297 КАС України, ст.ст.20,35,118,122 Земельного кодексу України, ст.ст.1,24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст. 1 Закону України «Про землеустрій», ст.ст.5,17 Закону України «Про основи містобудування», ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, - відмовити в повному обсязі.

Рішеннясуду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення - 13.04.2018 року.

Суддя: О.М. Ачкасов