Справа № 819/848/17
Суддя: Осташ Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2018-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/848/17

05 квітня 2018 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Осташа А. В. за участі секретаря судового засідання Гавіловської Х.М., позивача - ОСОБА_1, представника позивача (в режимі відеоконференції) - ОСОБА_2, представника відповідача 1 - Марцун А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Тернопільської області та прокурора Тернопільської області Перча В'ячеслава Орестовича про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Прокуратури Тернопільської області (далі - відповідач 1) та до Прокурора Тернопільської області Перча В'ячеслава Орестовича (далі - відповідач 2) у якому просив суд:

- визнати протиправними дії прокурора прокуратури Тернопільської області щодо прийняття наказу №263-к від 14.04.2017 про звільнення ОСОБА_1 з органів прокуратури Тернопільської області;

- визнати незаконним наказ прокурора Тернопільської області №263-к від 14.04.2017 про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури області за прогул;

- скасувати як незаконний наказ прокурора Тернопільської області №263к від 14.04.2017 про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури області за прогул.

До початку розгляду справи по суті позивач подав заяву від 10.01.2018 про уточнення позовних вимог (том 2, аркуш справи 69-70), в якій просив:

- визнати дії прокурора прокуратури Тернопільської області Перча Вячеслава Орестовича щодо прийняття наказу №263-к від 14.04.2017 про звільнення ОСОБА_1 з органів прокуратури Тернопільської області протиправними;

- визнати протиправним та скасувати наказ прокурора Тернопільської області №263-к від 14.04.2017 про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури області за прогул.

Ухвалою суду від 19.06.2017 відкрито провадження у справі № 819/848/17 та призначено справу до судового розгляду (суддя Подлісна І.М.).

Відповідно до ухвали суду від 14.11.2017 адміністративну справу №819/848/17 прийнято до свого провадження (суддя Осташ А.В.) та призначено справу до судового розгляду.

У зв'язку із набранням чинності 15.12.2017 Кодексу адміністративного судочинства в редакції Закону від 03.10.2017 №2147-VІІ справа розгляд справи здійснювався за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 29.01.2018 залучено до участі у справі як третю особу без заявлення самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини Міністерства юстиції України.

В судовому засіданні від 26.02.2018 суд ухвалою призначив справу до розгляду справи по суті.

На виконання вимог ст.ст.159-165 КАС учасники процесу долучили до матеріалів справи заяви по суті справи: позивач (крім позовної заяви) подав відповідь на відзив та додаткові пояснення; відповідач 1 - відзив, заперечення на відповідь на відзив та додаткові пояснення; третя особа без заявлення самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - письмові пояснення.

Відповідно до ч.2 ст.210 КАС під час з'ясування обставин у справі ухвалою суду від 26 лютого 2018 року було змінено порядок зясування обставин у справі. Так, спочатку було проведено допит свідків, дослідження письмових доказів і тільки після цього учасники справи надали пояснення.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що наказ про звільнення його з посади начальника відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури Тернопільської області за прогул є незаконний, а дії прокурора області протиправними з огляду на те, що він не перебував у трудових правовідносинах з прокуратурою, тому керівник цієї установи не був уповноважений на прийняття рішення про його звільнення, окрім цього, форма та зміст наказу не відповідають закону, строкам та процедурі його прийняття.

Зокрема зазначає, що постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.07.2015 та ухвалою цього суду від 27.09.2016 у справі №3567/15 зобов'язано прокуратуру Тернопільської області поновити його на посаді начальника відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури області. А, відповідач видав наказ №23-к від 13.01.2017, яким поновив його на посаді начальника відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури Тернопільської області. Тому він вважає, що прокуратура області не уповноважена на зміну змісту судового рішення та призначення його на іншій посаді, що не відповідає зазначеній у судовому рішенні. Крім того повідомив, що на вказаній в наказі посаді він за законом не міг перебувати через її відсутність в штаті установи.

Враховуючи те, що станом на 14.04.2017 відповідач не відновив його на публічній службі, а тому в трудових відносинах з прокуратурою Тер нопільської області він не перебував, а відповідно його звільнення за прогул, є також не законним. Просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача 1 в судовому засіданні проти позову заперечувала. Зокрема зазначила, що прокуратура Тернопільської області відповідно до наказу №23-к від 13.01.2017 поновила позивача на посаді начальника відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури Тернопільської області. Враховуючи те, що з часу поновлення ОСОБА_1 на роботі він жодного дня не з'являвся, до виконання обов'язків не приступив, тому його було звільнено відповідно до наказу № 263-к від 14.04.2017 за прогул без поважних причин. Підставою звільнення стали акти про відсутність його на роботі та складені доповідні записки. Вважає, що наказ прокурора Тернопільської області від 14.04.2017 № 263к видано відповідно до вимог чинного законодавства, звільнення позивача є законним. А тому, враховуючи викладене вважає, що дії щодо прийняття вказаного наказу є правомірними, підстави для визнання незаконним наказу про звільнення та його скасування відсутні. Тому, просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідач 2 в судові засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Разом з тим, прокурором Тернопільської області Перчем В.О. надано письмове заперечення від 24.10.2017 (том 1 аркуш справи 233-235) в якому він просить відмовити в задоволенні позову, оскільки вважає, що ним як посадовою особою вимог законодавства при звільненні ОСОБА_1 не було допущено, а відповідно підстав для визнання протиправними його дій та скасування наказу про звільнення нема. З врахуванням викладеного, просив ввідмовити в задоволенні позову.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача в судове засідання не прибула, проте надала суду письмові пояснення (том 3, аркуш справи 13-16), в яких зазначено, що 24.10.2017 до Міністерства юстиції України надійшло повідомлення про ухвалення 12.10.2017 Великою Палатою Європейського суду остаточного рішення у справі «Бурмич та інші проти України» (заяви № № 46852/13 та інші). У цьому рішенні Європейський суд постановив вилучити зі свого реєстру 12 148 заяв, які стосуються системної проблеми невиконання рішень національних судів в Україні та передати їх Комітету міністрів Ради Європи, який здійснюватиме подальший нагляд за їх виконанням в контексті вжиття заходів загального характеру. До списку цих заяв було приєднано і справу ОСОБА_1 за заявою 28532/17. Разом з тим зазначено, що рішення у справі «Бурмич та інші проти України» містить два додатки з інформацією щодо заявників. Додаток № 1 включає в себе справи, про які Європейським судом було повідомлено Уряд України, Додаток № 2 - справи, про які повідомлено не було. Справу ОСОБА_1 за заявою № 28532/17 було приєднано до Додатку № 2. Тобто Уряд не може підтвердити або спростувати, що саме тривале невиконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.07.2017 було підставою звернення Позивача до Європейського суду. Водночас звернули увагу суду на практику Європейського суду, відповідно до якої наслідком невиконання рішень національних судів, які вже становили предмет розгляду Європейського суду, буде повторне звернення заявника до Європейського суду та отримання ним подвоєної суми відшкодування, як це вже було у справах «Бурдов проти Росії» та «Бурдов проти Росії (№2)».

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення позивача та представника відповідача 1, проаналізуваши письмові пояснення відповідача 2 та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, дослідивши подані суду письмові докази, показання свідків, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що адміністративний позов слід задовольнити частково, з наступних підстав та мотивів.

Суд встановив, що у грудні 2015 року у зв'язку із реорганізацією, позивача звільнено з посади начальника відділу прокуратури Тернопільської області та органів прокуратури України.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.07.2016 у справі №819/3567/15 скасовано постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 16.02.2016 у справі №819/3567/15, визнано протиправними дії прокуратури Тернопільської області щодо організації та безпідставного звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу прокуратури Тернопільської області та з органів прокуратури, скасовано наказ прокурора Тернопільської області від 03.12.2015 №1119-к про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації прокуратури Тернопільської області та з органів прокуратури, поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації прокуратури Тернопільської області з 04.12.2015 року, стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань прокуратури Тернопільської області на користь ОСОБА_1 83297,79 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу (том 2, аркуш справи 50-61).

Постанова в частині поновлення на публічній службі та стягнення оплати за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць 11433,03 підлягала зверненню до негайного виконання та видано виконавчий лист від 13.07.2016.

Прокуратура Тернопільської області звернулась із заявою про роз'яснення порядку виконання судового рішення та зазначення точної назви посади, на яку слід поновити працівника.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.09.2016 заяву прокуратури Тернопільської області задоволено та роз'яснено, що ОСОБА_1 необхідно поновити на посаді начальника відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Тернопільської області з 04.12.2015 (том 2, аркуш справи 62-63).

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.09.2016 також виправлено описку та зазначено, що п'ятий абзац резолютивної частини постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.07.2016 слід читати в наступній редакції: «Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Тернопільської області з 04.12.2015» (том 2, аркуш справи 64-65).

Державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України винесено 14.11.2016 постанову про відкриття виконавчого провадження №52876084 за виконавчим листом №819/3567/15/876/1837/16 від 12.07.2016 виданого Львівським апеляційним адміністративним судом про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації прокуратури Тернопільської області з 04.12.2015 (том 2, аркуш справи 101-102).

Постановою державного виконавця від 27.12.2016 на прокуратуру області за безпідставне невиконання рішення суду та вимог ДВС накладено штраф у розмірі 5100,00 грн.

Прокуратурою Тернопільської області видано наказ №23к від 13.01.2017 про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури області з 04.12.2015 (том 1, аркуш справи 12).

Як видно зі змісту даного наказу, підставою для його винесення слугували постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.07.2016 у справі №876/1837/16 та постанова про відкриття виконавчого провадження від 14.11.284.

Проте, незважаючи на винесення наказу про поновлення на роботі, за повторне невиконання рішення суду 02.02.2017 державним виконавцем винесена постанова про накладення штрафу у розмірі 10200,00 грн.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 14.04.2017 у справі №819/198/17 визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 02.02.2017 у виконавчому провадженні №52876084 про накладення штрафу (том 2, аркуш справи 92-94), яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.07.2017.

Наказом прокурора області Перча В.О. №263к від 14.04.2017 звільнено з 14.04.2017 старшого радника юстиції ОСОБА_1 з посади начальника відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури Тернопільської області за прогул (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин на підставі п.4 ч. 1 ст.40 КЗпП України. Підставою для звільнення (як видно з тексту даного наказу) були акти про відсутність на роботі ОСОБА_1 (том 1, аркуш справи 4).

Вважаючи даний наказ про звільнення незаконним, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

До даних правовідносин суд застосовує наступні норми чинного законодавства.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 129-1 Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 14, ч. 1 ст. 255 КАС України (в редакції чинній до 15 грудня 2017 року, тобто на час виникнення спірних правовідносин) постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

При цьому пунктом 3 частини першої статті 256 КАС України (в редакції чинній до 15 грудня 2017 року) передбачено, що постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

Частиною другою статті 257 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень вказаної категорії покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).

Так, відповідно до частини першої статті 65 Закону №1404-VIII рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону.

Згідно з ч.2 ст.65 цього Закону рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувана на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувана, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно роз'яснення Пленуму Верховного Суду України у пункті 34 постанови від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Суд зазначає, що як виливає із матеріалів справи прокуратура Тернопільської області винесла наказ №23-к від 13.01.2017, яким поновила позивача на посаді - начальника відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури області, а у судових рішеннях (ухвала Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.09.2016, яка є невід'ємною частиною постанови Львівського апеляційного суду від 12.07.2016 у справі №819/3567/15) зазначено, що його слід поновити на посаді - начальника відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Тернопільської області.

Варто також зауважити, що ні у виконавчому листі ні в постанові про відкриття виконавчого провадження від 14 листопада 2016 року №52876084 назва посади на яку необхідно було поновити позивача також не співпадає з назвою посади яка визначена наказом №23-к від 13.01.2017.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що станом на 14.04.2017 рішення суду про поновлення позивача на посаді зазначеній в рішенні суду не виконано, оскільки посада на якій поновлено позивача, не відповідає посаді, яка зазначена у рішенні суду.

Підтвердженням того, що рішення суд не виконане є також те, що виконавче провадження №52876084 на даний час не закінчене.

Крім того, суд враховує ту обставину, що саме прокуратура Тернопільської області була ініціатором звернення до Львівського апеляційного адміністративного суду із заявами про роз'яснення та виправлення описки в постанові суду від 12.07.2016 у справі №819/3567/15.

Судом встановлено, що позивач не писав заяви про прийняття його на посаду начальника відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури Тернопільської області та згоди на переведення не надавав, що спростовує факт його перебування на публічній службі в органах прокуратури Тернопільської області.

Суд не погоджується із позицією відповідача з приводу того, що позивач все таки перебував в трудових відносинах з прокуратурою Тернопільської області, оскільки постановою Тернопільського окружного адміністративного суду у справі №819/198/17 нібито встановлено факт виконання судового рішення про поновлення ОСОБА_1 на роботі.

На думку суду така правова оцінка факту виконання судового рішення про поновлення ОСОБА_1 надана судом у справі №819/198/17, відповідно до ч.7 ст.78 КАС не є обов'язковою для суду при розгляді даної справи №819/848/17.

Доказів на спростування позиції про не відновлення прав позивача на працю та не перебування його у трудових правовідносинах із прокуратурою Тернопільської області, ні відповідачем 1 ні відповідачем 2 не надано.

Тому, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 на час його звільнення з роботи за прогул (14 квітня 2017 року) не перебував у трудових відносинах з прокуратурою Тернопільської області.

Щодо самого звільнення за прогул, суд зазначає наступне.

Звільнення з роботи з вищенаведеної підстави, регулюються нормами загального трудового законодавства (незважаючи на те, що правовий статус прокурора, порядок його прийняття на службу та звільнення зі служби врегульовано нормами спеціального закону - Закону України «Про прокуратуру»).

Згідно п.4 ч. 1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Враховуючи, що станом на 14.04.2017 позивача не поновлено на публічній службі за рішенням суду та те, що ОСОБА_1 не перебував у трудових правовідносинах з прокуратурою Тернопільської області, тому відповідач не мав повноважень та підстав прийняти наказ №263-к від 14.04.2017 про звільнення позивача з посади прокурора прокуратури за прогул.

Крім того, суд зазначає, що згідно пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин.

Оскільки прогул є дисциплінарним порушенням, за його вчинення власник підприємства або уповноважений ним орган на працівника може накласти дисциплінарне стягнення - догану або звільнення (ст.147 КЗпП України).

В силу дії приписів ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення.

Зі змісту оспорюваного наказу не зрозуміло, протягом якого часу тривав прогул.

Із встановлених у судовому засіданні обставин, встановлено, що наказ прокуратури області №23-к від 13.01.2017 про поновлення позивача був отриманий ним 21.01.2017. Наступним робочим днем було 23 січня 2017 року. Таким чином, прокурор області Перч В.О., мав би звільнити його за порушення трудової дисципліни - прогул, не пізніше 24.02.2017.

Представник відповідача 1 в судовому засіданні зазначила, що прокурор області не міг звільнити позивача з роботи за прогул в межах місячного строку передбаченого ст.148 КЗпП, оскільки достовірно не було відомо про те, чи позивач з поважних чи не з поважних причин не з'являвся на роботу.

Такі твердження судом оцінюються критично та не приймаються до уваги, з огляду на те, що вони суперечать іншим зібраним у справі доказам.

Так, як видно зі змісту долученого до заперечення на позов (відзиву) акту від 23 січня 2017 року (том 1 аркуш справи 57) вперше (після винесення наказу №23-к від 13.01.2017) факт відсутності ОСОБА_1 на роботі протягом більш як трьох годин підряд (без повідомлення поважних причин) був зафіксований саме 23.01.2017. Про дану обставину також свідчать відповідні рапорт та доповідна записка начальника управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Тернопільської області ОСОБА_6 (том 1 аркуші справи 53-54). Крім того, дану обставину підтвердили допитані в судовому засіданні свідки: ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що представником відповідача 1 не зазначено, коли саме було виявлено факт вчинення ОСОБА_1 такого дисциплінарного проступку як прогул

Тому, суд приходить до висновку, що звільнення ОСОБА_1 14.04.2017 за п.4 ч.1 ст.40 КЗпПУ поряд з тим, що було безпідставним й протиправним, відбулося ще й з пропущенням місячного строку застосування дисциплінарного стягнення.

Також, суд встановив, що посада на яку було нібито поновлено ОСОБА_1 (наказом №23-к від 13.01.2017) була відсутня в штаті прокуратури Тернопільської області.

Вказана обставини підтверджуються також показаннями допитаними в судовому засіданні свідків, а саме: прокурорів ОСОБА_6., ОСОБА_7., ОСОБА_9 та гол. бухгалтера прокуратури ОСОБА_5, які підтвердили факт відсутності посади в штаті установи, на якій наказом прокурор поновив позивача на роботі, не встановлення йому окладу, не ознайомлення із умовами праці та посадовими обов'язками, правилами внутрішнього трудового розпорядку, невиплати коштів за виму шений прогул.

З огляду на викладені обставини справи, суд приходить до висновку, що наказ прокурора області №23-к від 14.04.2017 про звільнення ОСОБА_1 є протиправним, оскільки форма та зміст цього наказу не відповідають закону, строкам та процедурі його прийняття.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Суд вважає, що ні показання допитаних в судовому засіданні свідків, ні численні акти, рапорти та доповідні записки не можуть слугувати належними та допустимими доказами які підтверджують правомірність оспорюваного наказу про звільнення позивача.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Обираючи спосіб захисту порушеного права позивача, та використовуючи з цією метою повноваження суду визначені ст. 245 КАС суд вважає достатнім та ефективним способом захисту прав позивача буде визнання протиправним та скасування наказу прокурора Тернопільської області №263-к від 14.04.2017 про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури області за прогул.

З врахуванням вищевикладеного, суд прийшов до переконання, що в задоволенні позову в частині визнання протиправними дій прокурора прокуратури Тернопільської області Перча В.О. щодо прийняття наказу №263к від 14.04.2017 про звільнення ОСОБА_1 з органів прокуратури Тернопільської області слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ прокурора Тернопільської області (юридична адреса прокуратури Тернопільської області: 46001, м.Тернопіль, вул.Листопадова, 4, ) №263-к від 14.04.2017 про звільнення ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1) з посади начальника відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури області за прогул.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4.Повернути з державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань прокуратури Тернопільської області (46001, м.Тернопіль, вул.Листопадова, 4, ) на користь ОСОБА_1 адреса реєстрації: АДРЕСА_1) частину судового збору в розмірі 640 грн сплаченого згідно квитанції № 0-.0..1 від 15.06.2017.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 квітня 2018 року.

Головуючий суддя Осташ А.В.

копія вірна

суддя Осташ А.В.