Справа № 523/10187/17
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2018-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2018 р. м. Одеса Справа № 523/10187/17
Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Аліна С. С.

Час і місце ухвалення: м. Одеса

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Лук'янчук О.В.

суддів - Бітова А. І.

- Ступакової І. Г.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 17 січня 2018 р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання дій неправомірними, зобов'язання здійснити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі, просить: визнати протиправним рішення Суворовського об'єднання управління Пенсійного фонду України в м. Одесі №25 від 02.02.2017 року «Про відмову у перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу»; зобов'язати Суворовське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі здійснити ОСОБА_2 розрахунок та виплату пенсії починаючи з дати призначення у розмірі 90% з урахуванням суми матеріальну допомогу на оздоровлення,матеріальну допомогу на вирішення соціально побутових питань,індексацію згідно з довідкою, яка видана Головним Управлінням ДФС в Одеській області від 03.01.2017 року №1/М/15-32-05-02-09 з виплатою фіксованої індексації пенсії без зміни базового місяця індексації пенсії наростаючим підсумком травень 2011 р.

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 17 січня 2018 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Суворовського об'єднання управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання дій неправомірними, про зобов'язання вчинити певні дії відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування судового рішення, в зв'язку з тим, що воно є необґрунтованим та постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначається, що відповідач невірно розрахував розмір пенсії позивача, оскільки не врахував усі складові заробітної плати з яких справлялися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та які виплачувалися позивачу перед виходом на пенсію. Також зазначено, що вона зверталася до відповідача з заявою про перерахунок пенсії, а не з заявою про переведення на інший вид пенсії.

Враховуючи, що відсутні клопотання від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю суд апеляційної інстанції, відповідно до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 з 04.05.2011 року перебуває на обліку в Суворовському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Одеси як одержувач пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу» у розмірі 90% від заробітної плати. Перед виходом на пенсію ОСОБА_2 працювала в Державній податковій адміністрації в Одеській області.Стаж роботи у вказаних державних органах становив 27 років 10 місяців, тому пенсія була розрахована в розмірі 90%.

27 січня 2017 року ОСОБА_2 звернулась до відповідача із письмовою заявою про перерахунок пенсії, врахувавши матеріальну допомогу на оздоровлення,матеріальну допомогу на вирішення соціально побутових питань,індексацію. Однак, рішенням Суворовського об'єднання управління Пенсійного фонду України в м. Одесі №25 від 02.02.2017 року, ОСОБА_2 відмовлено у перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що на час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії державного службовця відповідні норми законодавства, які дають підстави для перерахунку, вже не діяли, у зв'язку з чим відмова Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі є обґрунтованою та правомірною.

Проте, вказані підстави не можна визнати обґрунтованими, виходячи з наступного.

Частиною 2 статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу» (далі Закон №3723-ХІІ), чинного на час призначення пенсії позивачу, передбачено, що пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частинами 2, 6 статті 33 Закону №3723-ХІІ передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України (частина 7 ст. 33 Закону № 3723-ХІІ).

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, прокуратури, судів та інших органів» керівникам цих органів надано право у межах затвердженого фонду оплати праці надавати працівникам матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення при наданні щорічної відпустки у розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати працівника.

Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» №1282-ХІІ від 03.07.1991 року передбачено, що об'єктом індексації грошових доходів населення є в тому числі заробітна плата, підстави для індексації грошових доходів населення наявні у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка, те що індексація грошових доходів працюючого населення проводиться за основним місцем роботи.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, індексація заробітної плати входить до системи оплати праці державного службовця.

Частиною 1 ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII визначено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема, до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналогічна позиція зазначена у постанові Верховного Суду України від 20.02.2012 року у справі №21-430а11.

Дослідивши довідку, подану позивачем для перерахунку пенсії, судом встановлено, що з усіх виплат, які до неї включено, нараховано страхові внески, а з 2011 року єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а тому відповідні виплати мають враховуватись при обчисленні розміру пенсії державного службовця

Доводи відповідача з приводу того, що з 01.05.2016 р. набрав чинності Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889, відповідно до якого призначені пенсії державного службовця не перераховуються, колегія суддів відхиляє, оскільки в даних спірних правовідносинах відповідачем протиправно не включено до обрахунку при призначенні пенсії у відповідності до вимог Закону № 3723 всіх складових оплати праці, з яких утримано внесок на держане соціальне страхування, на які позивач мала право до набрання чинності Законом № 889.

Тому, колегія суддів вважає, що в спірних правовідносинах наявні правові підстави для перерахунку пенсії позивачу, а як наслідок, вважає протиправним оскаржуване рішення пенсійного органу.

Вимоги ж апелянта в частині проведення перерахунку без зміни базового місяця, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки на даний час у суду відсутні підстави для висновків про те, що при перерахунку позивачу пенсії органом Пенсійного фонду України буде змінено базовий місяць, адже такий перерахунок здійснюватиметься не в розумінні перерахунку пенсії у зв'язку з вимогами законодавства про черговий такий перерахунок, а судом було встановлено, що відповідачем при призначенні позивачу пенсії не всі складові заробітної плати були включені для її розрахунку, тому суд у своєму рішенні зобов'язав здійснити перерахунок з урахуванням інших складових заробітної плати.

При цьому, колегія суддів зазначає, що необхідною умовою для звернення особи до суду з адміністративним позовом, виходячи з положень ст.5 КАС України, є обов'язкова наявність порушення прав, свобод чи інтересів цієї особи у сфері публічно-правових відносин. Тобто захисту підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути порушено у майбутньому.

Таким чином, відсутні правові підстави встановлювати на майбутнє обов'язки для будь-яких осіб вчиняти ті чи інші дії у певній формі, обсягах та у спосіб.

Звертаючись до суду, позивач просить зобов'язати відповідача здійснити перерахунок її пенсії з моменту призначення, тобто 04.05.20011 року, з посиланням на ч.2 ст. 87 Закону № 1788-XII , згідно якої суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

З даним адміністративним позовом позивач звернулася 18 липня 017 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Таким чином, правовий припис "в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого законом " означає, що позов має подаватися лише в тих межах часу, які встановлені законом. Крім того, можливість захисту прав та інтересів залежить від дотримання строків, встановлених на цей випадок законом.

Частиною 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено шестимісячний строк для звернення до адміністративного суду.

Дана норма закону означає, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Необхідно зазначити, що процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній на момент винесення постанови суду першої інстанції), адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата, тобто позивач, отримуючи пенсію кожного місяця був обізнаний щодо її розміру.

Однак, як було встановлено вище, позивач звернулась до суду з даним позовом лише 18.07.2017 року, тобто з недотриманням шестимісячного строку звернення до суду, що є підставою для залишення позову в частині вимог за період з 04.05.2011 року по 17.01.2017 року без розгляду.

Що стосується початкової дати здійснення перерахунку пенсії, колегія суддів зазначає, що право у позивача на отримання пенсії у розмірах, встановлених ст.37 Закону України «Про державну службу» з урахуванням таких виплат, як матеріальна допомога та індексації, виникло у неї при призначенні пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу», тобто з 04 травня 2011 року, однак із заявою та відповідною довідкою для перерахунку її пенсії позивач звернулася лише 27 січня 2017 року, а тому в відповідача взагалі не виникало обов'язку здійснити дії щодо перерахунку пенсії і відповідно права позивача не порушувалися

Відповідно до ч. 4 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», перерахунок призначеної пенсії провадиться у разі виникнення права на підвищення пенсії з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Як вбачається з матеріалів справи, з заявою про перерахунок пенсії до управління Пенсійного фонду України позивач звернулася 27 січня 2017 року, у зв'язку з чим перерахунок пенсії із включенням до складу заробітної плати додатково інших виплат - матеріальної допомоги та сум індексації заробітної плати, має здійснюватися із 01 лютого 2017 року.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про часткове задоволення заявленого позову з вищевикладених мотивів.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Ч. 3 ст. 241 КАС України зазначає, що судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

За таких обставин судом першої інстанції за результатами розгляду справи повинно було бути прийнято рішення, а не постанова.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково, постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 17 січня 2018 року - скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 до Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання дій неправомірними, зобов'язання здійснити певні дії - задовольнити частково.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі за період з 04 травня 2011 року по 17.01.2017 року залишити без розгляду.

Визнати протиправним та скасувати рішення Суворовського об'єднання управління Пенсійного фонду України в м. Одесі №25 від 02.02.2017 року «Про відмову у перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу»

Зобов'язати Суворовське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі здійснити ОСОБА_2 розрахунок та виплату пенсії починаючи з 01 лютого 2017 року у розмірі 90% з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально побутових питань,індексації згідно з довідкою, яка видана Головним Управлінням ДФС в Одеській області від 03.01.2017 року №1/М/15-32-05-02-09.

В задоволенні решти частин позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 17 квітня 2018 року

Головуюча суддя: О.В. Лук'янчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова