Справа № 702/126/18
Суддя: Діденко Т. І.
Дата ухвалення: 2018-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/702/7/18
Справа № 702/126/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2018 року м. Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області в складі головуючого - судді Діденко Т.І., з участю секретаря - Прилуцької О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області, інспектора 3-го батальйону 2 роти УПП у Львівській області сержанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Підставою для позову позивач вважає те, що 07.02.2018 він повертався додому по автодорозі Львів-Чоп, рухаючись на автомобілі НОМЕР_1, рухаючись згідно правил дорожнього руху, був зупинений поліцейським ОСОБА_3, котрий повідомив, що він нібито порушення п.11.3. ПДР, (перетин горизонтальної лінії дорожньої розмітки з виїздом на лінію зустрічного руху). На нього одразу ж на місці було складено постанову про накладення адміністративного стягнення. Через хвилину підійшов другий поліцейський - ОСОБА_2, та одразу склав другу постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення П.9.9.6 (порушення ввімкнення аварійної світлової сигналізації). Протокол не складався, жодних пояснень з приводу події він надати не мав можливості.

Згідно ст. 258 КУпАП у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, протокол про адміністративне правопорушення не складається. Але у той же час вказана стаття містить вичерпний перелік підстав, за яких протокол про адміністративне правопорушення не складається, зокрема, у разі вчинення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

В назві постанови вказано, що це постанова про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Якщо адміністративне правопорушення не було зафіксовано в автоматичному режимі, працівник поліції не має права виносити постанову без складання відповідного протоколу.

Його так зване порушення не було зафіксовано в автоматичному режимі. Його автомобіль зупинили та повідомили усно про порушення. Поліцейський відмовився заповнювати протокол, повідомивши що він може його й не складати, та для того аби він сплатив 425 грн. штрафу достатньо і постанови.

Звинувачення не може грунтуватися лише на припущеннях працівника патрульної поліції. Ст. 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Якщо ж навіть уявити, що поліцейський встановив докази, які вказують на вчинення правопорушення і посилається на них, він має (та мав) право ознайомитися з цими доказами, навіть якщо це відеозапис нагрудної камери інспектора. Жодних доказів поліцейський йому не надав.

Крім того, ним до суду може бути подано відео, де зафіксовано момент складання постанови двома поліцейськими, які сидять у службовому автомобілі, а на задньому плані стоїть його авто з ввімкненою аварійною світловою сигналізацією.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і відеозйомки і т.д.

Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Згідно ч.3 ст.258 КУпАП передбачає, що працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення, тобто на місці зупинки транспортного засобу. Проте, постанова не може бути винесена без розгляду адміністративної справи. Постанова щодо притягнення особи до відповідальності виноситься за результатами розгляду справи, працівник патрульної поліції повинен дотримуватись вимог ст. 283 КУпАП про те, що постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 Кодексу щодо своєчасного, всебічного, повного і обєктивного зясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 Кодексу).

Згідно з частиною першою ст. 268 Кодексу особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями обєктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо особі буде надано достатній проміжок часу для підготовки до розгляду справи, пошуку адвоката, ознайомлення з матеріалами справи, тощо.

Поліцейський не дав йому можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП у повному обсязі. Поліцейський ОСОБА_2 проігнорував вимоги ч.2 ст.33 КУпАП.

Відповідно до ст.278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до ст.279 КУпАП, розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підляга розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, розяснює особам, які берут участь у розгляді справи, їх права і обовязки. Після цього оголошується протокол пр адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляд справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Разом з тим, після висловлення звинувачень, поліцейський пішов до свого патрульного автомобіля, де виніс постанову. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошено посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були дослідженні докази, не були заслухані особи, які беруть участі у розгляді справи. Своїми діями, патрульний поліцейський порушив вимоги ст.278, 279 КУпАП.

Відповідачем не було складено протоколу про адміністративне правопорушення. Не було отримано від нього жодних пояснень.

Відповідач обґрунтовував свою позицію не спираючись на докази. Не було надано фото чи відео фіксації так званого порушення.

Крім того, що була порушена процедура розгляду адміністративної справи, також відсутній склад правопорушення.

Позивач просить постанову про адміністративне правопорушення визнати незаконною та скасувати.

Позивач ОСОБА_1 позов підтримав, просить визнати незаконною та скасувати оскаржувану постанову відповідача.

В запереченні на відзив вказав, що він заперечив поліцейському ОСОБА_3 проти того, що він вчинив правопорушення перетин горизонтальної лінії дорожньої розмітики з виїздом на лінію зустрічного руху. Другий поліцейський ОСОБА_2, який до цього не виходив із свого службувого автомобіля, сказав, що оскільки він не погоджується із рішенням попереднього поліцейського, то він пожалкує про це, вони знайдуть іншу причину його наказати, обійшов його автомобіль і вигукнув, що складає на нього постанову про те, що не була в цей момент включена аварійна сигналізація. Поліцейський ОСОБА_2 склав другу постанову про накладення адміністративного правопорушення. Пояснення йому не надали можливості подати, він заперечував проти факту самого правопорушення і протии накладення на нього адміністративного стягнення. В процесі складання другої постанови його автомобіль стояв з включенною аварійною сигналізацією.

Представник відповідача ОСОБА_4 у відзиві на позовну заяву просить відмовити у її задоволенні посилаючись на те, що згідно ст. 258 КУпАП у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, протокол не складається, а посадовими особами на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122 цього Кодексу. Частиною 2 статті 122 КУпАП, в тому числі, передбачено відповідальність за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів.

У пп. 9.9. п. 9. «Попереджувальні сигнали Правил дорожнього руху передбачено, що аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена:

а) у разі вимушеної зупинки на дорозі;

б) у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар;

в) на механічному транспортному засобі, що рухається з технічними несправностями, якщо такий рух не заборонено цими Правилами;

г) на механічному транспортному засобі, що буксирується;

ґ) на механічному транспортному засобі, позначеному розпізнавальним знаком "Діти", що перевозить організовану групу дітей, під час їх посадки чи висадки;

д) на всіх механічних транспортних засобах колони під час їх зупинки на дорозі;

е) у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

07 лютого 2018 року поліцейський ОСОБА_2 безпосередньо (особисто) виявив порушення правил дорожнього руху, а саме: позивач, керуючи т.з. Tayota Camry, СА0887СО, о 13.26 год. на автодорозі Київ-Чоп, М-06, 535 км, зупинився на вимогу поліцейського і не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п. 9.9. Правил дорожнього руху.

Вказане правопорушення, окрім самої постанови, яка є належним, допустимим та достатнім доказом вчинення правопорушень, підтверджується відеозаписом з персонального нагрудного відео-реєстратора поліцейського.

На місці події поліцейський за участі позивача провів розгляд справи про адміністративне правопорушення з дотриманням вимог ст. 278, 279 КУпАП (також підтверджується згаданим відеозаписом), та виніс оскаржувану постанову, яка відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Стаття 258 КУпАП (яка є спеціальною в порівнянні із ст. 276 Кодексу та визначає що розгляд справи повинен відбутись на місці вчинення правопорушення) у згаданій редакції діє з 08 серпня 2015 року. Рішення Конституційного Суду України №5-рп/2015, на яке посилається позивач, прийняте 26 травня 2015 року. Через те таке (рішення) не може застосовуватись до вказаних правовідносин.

Доводи про те, що поліцейський порушив порядок розгляду справи, позбавив можливості скористатись правами, в порушення ч. 1 ст. 77 КАСУ, не підтверджені жодними доказами та спростовуються відеозаписом події.

Інші доводи спростовують вищевикладеним.

Представник відповідач просить залишити оскаржувану постанову без змін, а позовну заяву - без задоволення.

Суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки, наданими суду наступними доказами не доведена наявність складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, в діях позивача 07.02.2018.

Згідно постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 287776 від 07.02.2018, ОСОБА_1 07.02.2018 о 13 год. 26 хв. на М06 535 км здійснив зупинку на вимогу поліцейського і не ввімкнув аварійно світлової сигналізації, чим порушив п.9.9.б Правил дорожнього руху (а.с.6).

У відповідності до ч. 1 ст. 258 КУпАП встановлено випадки, коли протокол про адмінправопорушення не складається. Але у той же час вказана стаття містить вичерпний перелік підстав, за яких протокол про адміністративне правопорушення не складається, зокрема, у разі вчинення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно з ч.2 ст.258 КУпАП у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься безпосередньо на місці вчинення цього правопорушення, її зміст повинен відповідати загальним вимогам до змісту постанови по справі про адмінправопорушення, встановленим статтею 283 цього Кодексу.

Згідно ч.3 ст. 258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення в загальному порядку, незалежно від того, чи підпадає це правопорушення під дію частини першої коментованої статті, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення у виді прояву неповаги до суду, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Із відеодоказів, які були надані суду стороною відповідача і досліджені судом, видно, що позивач заперечував порушення ним Правил дорожнього руху України.

Згідно ч.1 ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення про порушення правил дорожнього руху, передбачені зокрема ч.2 ст.122 КУпАП.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст.245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 3 ст.258 КУпАП працівник патрульної поліції повинен дотримуватись вимог ст. 283 КУпАП, яка зазначає, що постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи.

Згідно ч. 3 ст.258 КУпАП поліцейський повинен дотримуватись вимог ст. 283 КУпАП, що постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи.

Відповідно до ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Із наданих суду позивачем та відповідачем доказів, суд не вбачається в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, та підстав для відмови у задоволенні позову, поліцейським ОСОБА_2 порушені вимоги ст.258, 278, 279 КУпАП.

Керуючись ст. 122, 247, 258, 283, 293 КУпАП; ст. 8-10, 72, 77, 90, 210, 211, 241-246, 295 КАС України, суд

в и р і ш и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області, інспектора 3-го батальйону 2 роти УПП у Львівській області сержанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови - задоволити.

Постанову серії ЕАА № 287776 від 07.02.2018, винесену інспектора 3-го батальйону 2 роти УПП у Львівській області сержантом поліції ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122 КУпАП скасувати, справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.І.Діденко