Справа № 310/1953/18
Суддя: Крамаренко А. І.
Дата ухвалення: 2018-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 310/1953/18
РІШЕННЯ

Іменем України

13 квітня 2018 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд

Запорізької області

у складі: головуючого - судді Крамаренка А.І.

при секретарі Корнієнко Н.І.

за участі: позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП №3 Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_2 про визнання дій протиправними, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом. В позові вказав, що 20.03.2018 року інспектором патрульної поліції ОСОБА_2 його було притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.2 ст. 126 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. Відповідно до змісту постанови, його було притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він керував транспортним засобом, не маючи посвідчення водія.

Вважає дії відповідача протиправними, а винесену постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

Так, 20.03.2018 року о 6 год. 55 хв. біля будинку по вул. Руденко, 79 в м. Бердянську його зупинив інспектор Онищенко О.П. та звинуватив його в тому, що він не має при собі посвідчення водія. 20.03.2018 року за тією ж адресою інспектор Онищенко О.П. виніс постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП.

Зазначає, що відповідно до Правил дорожнього руху України п.2.1.а, на який посилався відповідач, водій транспортного механічного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Проте, мопед не є механічним транспортним засобом за своїм визначенням (п.1.10 ПДР України), а тому його власники не потрапляють під дію п.2.1 ПДР України і як наслідок для управління мопедом не потрібне посвідчення водія категорії «А1».

Отже всі звинувачення у порушенні ним правил дорожнього руху в такому разі є необґрунтованими та незаконними.

Просив визнати протиправними дії відповідача та скасувати Постанову серії БР №066179 від 20.03.2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП, винесену відповідачем.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач інспектор патрульної поліції СРПП №3 Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_2, в судовому засіданні просив в задоволенні позову відмовити. Вважав свої дії з приводу притягнення позивача до адміністративної відповідальності такими, що відповідають чинному законодавству України.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Відповідно до ст. ст. 72-76 КАС України (в редакції Закону №2147-VІІІ), доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показань свідків. Докази суду надають учасники справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст. 77 КАС України (в редакції Закону №2147-VІІІ), в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про дорожній рух», юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Судом встановлено, що 20.03.2018 року інспектором патрульної поліції СРПП №3 Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_2 було винесено постанову серії БР №066179 про накладання адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

Як вбачається з оскарженої постанови, 20.03.2018 року о 6 год. 55 хв. в м. Бердянську по вул. Руденко, 79 ОСОБА_1 керував мопедом VIPER не маючи взагалі посвідчення водія категорії «А1», чим порушив п.2.1.а ПДР України. Дії ОСОБА_1 були кваліфіковані за ч.2 ст. 126 КУпАП.

Частина 2 ст. 126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Згідно п.2.1.а ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

У відповідності до п. 1.10 ПДР України:

- механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна;

- мопед - двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об'ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт.

За змістом п.2.13 ПДР України мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об'ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт належать до категорії транспортних засобів «А1».

Як сам факт керування мопедом в зазначені в постанові день та час, так і відсутність посвідчення водія категорії «А1» відповідачем не заперечуються.

Як на окрему підставу для скасування оскарженої постанови позивач посилається на незаконність розгляду справи на місці його зупинки. У звязку з цим суд зазначає наступне.

Статтею 258 КУпАП передбачені випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України №5-рп/2015 від 26.05.2015 року, вказано наступне.

У частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Суд звертає увагу на те, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення регулювання відносин у сері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.2015 року статтю 258 КУпАП було доповнено частиною другою наступного змісту: «Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі».

Правопорушення за ч.2 ст. 126 КУпАП, за вчинення якого був притягнутий до адміністративної відповідальності позивач, відноситься до адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, а тому за правилами ч.2 ст. 258 КУпАП відповідач не повинен був складати протокол про адміністративне правопорушення.

Процедура розгляду справи на місці вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху передбачена частиною 2 ст. 258 КУпАП і узгоджується з рішенням Конституційного Суду України №5-рп/2015 від 26.05.2015 року, який вказав що розгляд справ посадовою особою у порядку скороченого провадження може бути застосований лише у випадках, передбачених ст. 258 КУпАП.

Згідно ч.4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган ( посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, визначений законом, а отже відсутні підстави для задоволення позову. Керуючись ст. ст. 2, 3, 5, 19, 72- 80, 241 - 246 КАС України, суд

ВИРІШИВ :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного рішення суду 16.04.2018 р.

Суддя А.І. Крамаренко