Справа № 819/2377/17
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2018-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/2377/17

12 квітня 2018 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Мірінович У.А.

за участю:

секретаря судового засідання Хоменко Л.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Ковальова Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Кременецької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення № 9-13 від 29.06.2016, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася у Тернопільський окружний адміністративний суд з позовом до Головного управління ДФС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення форми "Ф" від 29.06.2016 № 9-13.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 11.01.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 19.02.2018.

Тернопільським окружним адміністративним судом у підготовчому засіданні по даній справі, яке проводилося 19.02.2018 оголошувалася перерва для ознайомлення представником позивача з відзивом на позовну заяву та надання представником відповідача додаткових доказів.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 05.03.2018 закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 21.03.2018.

Тернопільським окружним адміністративним судом у судових засіданнях по даній справі, які проводилися 21.03.2018, 03.04.2018 оголошувалася перерва для надання сторонами по справі додаткових доказів.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є власником транспортного засобу: Audi Q7, 2014 року випуску, об'єм двигуна 2967 куб. см., тип пального - D, AT, ДРН НОМЕР_2. Враховуючи те, що позивач є власником зазначеного автомобіля, відповідач 29.06.2016 прийняв податкове повідомлення - рішення форми "Ф" № 9-13, яким визначено суму податкового зобов'язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб у розмірі 25000,00 грн. за 2016 р. Обґрунтовуючи протиправність зазначеного рішення позивач послалася на Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 № 71-VIII (далі - Закон № 71-VIII), яким з 01.01.2015 введено в дію статтю 267 Податкового кодексу України (далі - ПК України) "Транспортний податок".

Посилаючись на приписи статті 4 ПК України позивач зазначив, що підпунктом 4.1.9 даної статті визначено, що податкове законодавство України ґрунтується на таких приписах: стабільність - зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року. У частині третій статті 27 Бюджетного кодексу України визначено, що закони України або їх окремі положення, які впливають на показники бюджету (зменшують надходження бюджету та/бо збільшують витрати бюджету) і приймаються: після 15 липня року, що передує плановому, вводяться в дію не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим.

З урахуванням зазначених вимог чинного законодавства позивач вважає, що зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніше як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року при цьому опублікування рішення органу місцевого самоврядування про встановлення транспортного податку, як місцевого податку, пізніше 15 липня року, є підставою для застосування відповідних норм оподаткування не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Таким чином, позивач вважає, що застосування відповідачем положень ПК України з урахуванням внесених змін з метою оподаткування транспортним податком, може мати місце не раніше наступного бюджетного періоду, тобто не раніше 2017 року, а тому відповідач передчасно застосував з 01.01.2016 норми Закону України № 909-VIII від 24.12.2015 "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році" (далі - Закон № 909-VIII) в частині транспортного податку.

Позивач також зазначила, що при розрахунку середньоринкової вартості автомобіля, що належить останній, відповідач не взяв до уваги пробіг автомобіля, як наслідок неправомірно визначив середньоринкову вартість автомобіля. Водночас звернула увагу суду на те, що постанова Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 за № 66, якою затверджено "Методику визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів", набрала чинності 19.02.2016, а тому станом на 01.01.2016 норми зазначеного підзаконного нормативного акту не були чинними.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з мотивів, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив (арк. справи 59-64), просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні, заперечуючи проти позову, суду пояснив, що оскаржені дії відповідача щодо винесення на підставі підпункту 267.6.2 пункту 267.6 статті 267 ПК України оскарженого податкового повідомлення - рішення здійснені на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та ПК України, та посилаючись на пояснення викладені у письмовому відзиві на позовну заяву (арк. справи 43-48), просив у задоволені позову відмовити.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України № 2747-IV від 06.07.2005 (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як слідує з матеріалів справи, що позивач є власником автомобіля Audi Q7, 2014 року випуску, об'єм двигуна 2967 куб. см., тип пального - D, AT, ДРН НОМЕР_2, про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (арк. справи 20).

29.06.2016 відповідач згідно підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті ПК України та відповідно до підпункту 267.6.2 пункту 267.6 статті 267 ПК України прийняв податкове повідомлення-рішення форми "Ф" № 9-13, яким визначено суму податкового зобов'язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб у розмірі 25000,00 грн. за 2016 р.

Не погодившись із зазначеним податковим - повідомленням рішенням позивач звернувся у відповідності до статті 56 ПК України до ГУ ДФС у Тернопільській області з скаргою про перегляд оскарженого податкового повідомлення - рішення. Згідно рішення від 08.09.2016 № 288/6/19-00-10-01-06/8293 ГУ ДФС у Тернопільській області скарга позивача залишена без задоволення, а податкове повідомлення - рішення форми "Ф" від 29.06.2016 № 9-13 залишена без змін.

Надалі, не погодившись із зазначеним податковим - повідомленням рішенням позивач повторно звернувся у відповідності до статті 56 ПК України до контролюючого органу вищого рівня зі скаргою про перегляд оскарженого податкового повідомлення - рішення. Згідно рішення від 17.11.2016 № 12220/К/99-99-11-02-01/14 ДФС України скарга позивача залишена без задоволення, а податкове повідомлення - рішення форми "Ф" від 29.06.2016 № 9-13 залишена без змін.

Законом № 71-VІІІ з 01.01.2015 введено в дію статтю 267 ПК України "Транспортний податок" та Законом № 909-VIII, який набрав чинності 01.01.2016 викладено в новій редакції підпункт 267.2.1 пункту 267.1 статті 267 ПК України та пункт 267.6 статті 267 ПК України доповнено підпунктами 267.6.7 - 267.6.10.

Відповідно до пункту 267.1 статті 267 ПК України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Підпунктом 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України (в редакції чинній до 01.01.2016), встановлено, що об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Згідно з підпунктом 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України (підпункт 267.2.1 в редакції, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин) об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Відповідно до пункту 267.4 статті 267 ПК України, ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Згідно з приписами підпункту 267.5.1 пункту 267.5 статті 267 ПК України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Відповідно до статті 10 ПК України транспортний податок є місцевим податком.

Обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку (підпункт 267.6.1 статті 267 ПК України).

Пунктом 4.4 статті 4 ПК України визначено, що установлення і скасування податків та зборів, а також пільг їх платникам здійснюються відповідно до цього Кодексу Верховною Радою України, а також Верховною Радою Автономної Республіки Крим, сільськими, селищними, міськими радами та радами об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад у межах їх повноважень, визначених Конституцією України та законами України.

Відповідно до пункту 12.3 статті 12 ПК України сільські, селищні, міські ради та ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів. Рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Суд встановив, що на транспортний податок на території Підволочиської селищної ради було встановлено пунктом 4 рішення сесії Підволочиської селищної ради № 1666 від 30.06.2015 "Про затвердження та оплату за виготовлення технічної документації з нормативно грошової оцінки земель смт. Підволочиськ та встановлення місцевих податків і зборів в частині податку на майно (плата за землю)"

Відповідно до статті 265 ПК України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

У зв'язку із набранням чинності з 01.01.2015 Закону № 71-VІІІ та набранням чинності з 01.01.2016 Закону № 909-VIII Підволочиська селищна рада прийняла рішення № 102 від 29.01.2016 "Про встановлення ставок податків на території Підволочиської селищної ради", яким було скасовано пункт 4 рішення сесії Підволочиської селищної ради № 1666 від 30.06.2015 та прийнято нове рішення про справляння транспортного податку з 01.01.2016, враховуючи зміни, внесені до Податкового кодексу України.

Зазначені норми ПК України, крім підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України, який з 01.01.2016 викладено в новій редакції в частині визначення критеріїв яким має відповідати об'єкт оподаткування, а саме: замість вимоги щодо об'єму циліндрів двигуна понад 3000 куб. см. викладено вимогу щодо розміру середньоринкової вартості понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, введені в дію з 01.01.2015.

Водночас, пунктом 4 розділу ІІ "Прикінцеві положення" Закону № 909-VIII визначено, що в 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 ПК України та Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Тобто, в даному випадку не встановлюється новий податок та не змінюється його ставка, а лише змінюються вимоги до об'єкта оподаткування таким податком, що зумовлено внесенням змін до ПК України, та якими має бути запроваджено механізм справляння та порядок сплати транспортного податку встановленого ПК України, безвідносно до прийняття місцевою радою рішення щодо цього податку в порядку, встановленому підпунктом 12.3.4 пункту 12.3.4 ст. 12 ПК.

Відповідно до підпункту 4.1.9 пункту 4.1 статті 4 ПК України, податкове законодавство ґрунтується, зокрема, на принципі стабільності - згідно якого зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Статтею 5 ПК України визначено порядок співвідношення податкового законодавства з іншими законодавчими актами, а саме: для регулювання відносин у сфері справляння податків і зборів, застосовуються поняття, правила та положення, які встановлено Податковим кодексом України.

Відповідно до частини третьої статті 27 Бюджетного кодексу України, закони України або їх окремі положення, які впливають на показники бюджету (зменшують надходження бюджету та/або збільшують витрати бюджету) і приймаються: не пізніше 15 липня року, що передує плановому, вводяться в дію не раніше початку планового бюджетного періоду; після 15 липня року, що передує плановому, вводяться в дію не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим.

Таким чином, враховуючи те, що оскільки "Транспортний податок" введено в дію Законом № 71-VІІІ, який набрав чинності з 01.01.2015 та введено в дію на території Підволочиської селищної ради пунктом 4 рішення сесії Підволочиської селищної ради № 1666 від 30.06.2015, у той час, як Законом № 909-VIII та рішенням сесії Підволочиської селищної ради № 102 від 29.01.2016 лише конкретизовано один з критеріїв визначення об'єктів оподаткування, суд дійшов висновку про наявність у відповідача правових підстав для застосування у 2016 році положень зазначених нормативно-правових актів, а тому суд не бере до уваги аргументи позивача про те, що застосування відповідачем положень ПК України з урахуванням внесених змін з метою оподаткування транспортним податком, може мати місце не раніше наступного бюджетного періоду, тобто не раніше 2017 року.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03.04.2018 у справі № 804/112/17, а тому відповідно до статті 242 КАС України суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Водночас, відповідно до підпункту 1.5 пункту 1 рішення сесії Підволочиської селищної ради № 102 від 29.01.2016 "Про встановлення ставок податків на території Підволочиської селищної ради" об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" від 25.12.2015 року № 928-VIII з 01 січня 2016 року установлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 1378 гривень. Отже, 750 розмірів мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2016 складали 1033500,00 грн.

Таким чином, об'єктом оподаткування транспортним податком у 2016 році були легкові автомобілі, середньоринкова вартість яких становить понад 1033500,00 грн. та з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно).

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті (абзац 2 підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України).

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 року № 66 затверджено Методику визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (далі - Методика № 66), яка встановлює механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів для цілей віднесення таких автомобілів до об'єктів оподаткування транспортним податком.

Методика № 66 встановлює механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (далі - автомобілі) для цілей віднесення таких автомобілів до об'єктів оподаткування транспортним податком.

Пунктом 2 Методики № 66 визначено, що середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за формулою, визначеною у пункті 3 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.04.2013 № 403 (Офіційний вісник України, 2013 р., № 44, ст. 1576), де за ціну нового транспортного засобу (Цн) береться ціна нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач.

Пунктом 3 Порядку № 403 установлено, що середньоринкова вартість транспортного засобу розраховується за методом аналогії цін ідентичних транспортних засобів за такою формулою: С ср = Ц н х (Г / 100) х (1 ± (Г к / 100), де Ц н - ціна нового транспортного засобу в Україні; Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від строку експлуатації згідно з додатком 1; Г к - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від пробігу згідно з додатком 2.

Джерелом інформації про ціни нових транспортних засобів в Україні є офіційні прайс-листи виробників (дилерів) або довідкові дані про ціни щодо ідентичних або аналогічних нових транспортних засобів в Україні чи країнах-виробниках (експортерах) з урахуванням податків та зборів, що визначаються відповідно до законодавства (пункт 4 Порядку № 403).

Згідно пункту 5 Методики № 66, ідентичними є автомобілі, в яких збігаються такі ознаки і параметри: марка; країна-виробник; тип кузова (седан, універсал тощо); модель; конструкція привода тягових коліс; тип та робочий об'єм двигуна; потужність двигуна; тип коробки переключення передач та інших складників силової передачі; габаритні розміри; рік випуску; комплектація.

Розбіжності можуть стосуватися комплектації, пробігу та технічного стану.

Мінекономрозвитку відповідно до Методики № 66 розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (пункт 13 Методики в редакції чинній на час спірних правовідносин).

Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об'єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробіг (пункт 14 Методики № 66 в редакції чинній на час спірних правовідносин).

Аналіз наведених положень Податкового кодексу України, Методики № 66 та Порядку № 403 визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів свідчить, що для визнання автомобіля об'єктом оподаткування транспортним податком з фізичних осіб до уваги береться, зокрема середньоринкова вартість такого автомобіля, яка визначається статистичними методами з урахуванням певних ознак, параметрів і характеристик транспортного засобу та встановлюється, виключно, Мінекономрозвитку.

Таким чином, повноваження податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення - рішення на підставі інформації про автомобілі середньоринкова вартість якого визначена Мінекономрозвитку і така вартість не підлягає перегляду чи коригуванню іншими суб'єктами владних повноважень чи власниками транспортних засобів. Більше того, до повноважень ДФС не входять повноваження з приводу перевірки визначеної Мінекономрозвитку середньоринкової вартості автомобілів для цілей оподаткування транспортним податком з фізичних осіб.

Тобто, підставою для прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення є інформація Мінекономрозвитку про середньоринкову вартість ідентичного автомобіля, що належить позивачу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.03.2018 у справі № 820/4054/17 (провадження №К/9901/11237/18), а тому відповідно до статті 242 КАС України суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як слідує з матеріалів справи, що згідно з інформації на веб - сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (арк. справи 54), вартість легкового автомобіля, що перебуває у власності позивача, а саме: Audi Q7, 2014 року випуску, об'єм двигуна 2967 куб. см., тип пального - D, AT, ДРН НОМЕР_2 становить 1068163 грн.

Таким чином, автомобіль позивача відноситься до об'єктів оподаткування у 2016 році, оскільки використовується до 5 років (рік випуску 2014) та його середньоринкова вартість перевищує 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2016 року.

Суд не бере до уваги твердження позивача про те, що відповідач при визначенні середньоринкової вартості зазначеного автомобіля не взяв до уваги пробіг автомобіля 160849 км., як наслідок завищив середньоринкову вартість автомобіля, оскільки згідно з інформації на веб - сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України при розрахунку транспортного засобу, що перебуває у власності позивача, взято коефіцієнт за середньорічним пробігом 7,5.

Також суд встановив, що при розгляді скарги на податкове повідомлення - рішення форми "Ф" від 29.06.2016 № 9-13 позивач не надав контролюючому органу належним чином засвідчену інформацію центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку щодо середньоринкової вартості зазначеного автомобіля у 2016 році, визначеною за методикою, затвердженою КМУ, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндра двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля для об'єктивного розгляду скарги ГУ ДФС у Тернопільській області.

Відповідно до статей 9, 77 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що відповідач 29.06.2016 прийняв податкове повідомлення - рішення форми "Ф" № 9-13, яким визначено суму податкового зобов'язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб у розмірі 25000,00 грн. за 2016 р. на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та ПК України, а тому позовні вимоги позивача є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

У зв'язку з тим, що у задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено в повному обсязі, керуючись приписами статті 139 КАС України, судовий збір не повертається позивачу, та за відсутності понесених судових витрат, пов'язаних із залученням свідків та проведенням експертизи, такі судові витрати не належать стягненню з позивача на користь суб'єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Кременецької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області (місцезнаходження: вул. У. Самчука, 6, м. Кременець, Кременецький район, Тернопільська обл., 47003, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, - відмовити повністю.

У задоволені вимоги ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Кременецької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області (місцезнаходження: вул. У. Самчука, 6, м. Кременець, Кременецький район, Тернопільська обл., 47003, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення Кременецької ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області №9-13 від 29.06.2016 року, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17 квітня 2018 року.

Головуючий суддя Мірінович У.А.

копія вірна

Суддя Мірінович У.А.