Справа № 826/5869/18
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2018-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

16 квітня 2018 року м. Київ № 826/5869/18

Cуддя Окружного адміністративного суду міста Києва Пащенко К.С., розглянувши позовну заяву і додані до неї матеріали

ОСОБА_1
до Президента України - Верховного Головокомандувача Збройних Сил України
про зобов'язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Президента України - Верховного Головокомандувача Збройних Сил України (01220, м. Київ, вул. Банкова, 11), в якому просив:

визнати, що особливий період не існує в умовах відсутності рішення про оголошення війни або мобілізації, та закінчення строків, встановлених для проведення мобілізації;

визнати право військовослужбовців Збройних Сил України на звільнення з військової служби відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу" (у зв'язку з відсутністю особового періоду та підписання Президентом України протягом 2016 року указів про демобілізацію, згідно з якими право на звільнення у запас отримали всі мобілізовані);

визнати наявність права на звільнення в особливий період усіх військовослужбовців, термін дії контракту яких було продовжено (укладено) до кінця особового періоду або до оголошення рішення про демобілізацію, відповідно до п. "ї" ч. 8 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу" у зв'язку із закінченням контракту (за бажанням військовослужбовців);

зобов'язати Президента України - Верховного Головокомандувача Збройних Сил України здійснити контроль за діяльністю Міністерства оборони України щодо надання (додерження) права на звільнення з військової служби військовослужбовців, термін контракту яких було продовжено (підписано) до кінця особового періоду або прийняття рішення про демобілізацію.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративний суд - суд, до компетенції якого цим Кодексом віднесено розгляд і вирішення адміністративних справ.

Разом з тим, КАС України встановлено критерії визначення предметної, територіальної та інстанційної підсудності.

У параграфі 3 глави 2 КАС України визначено загальні правила територіальної підсудності, які поділяються на загальну, альтернативну та імперативну (виключну).

При розмежуванні компетенції адміністративних судів за функцією, яку вони виконують в адміністративному процесі, законодавцем у ч. 4 ст. 22 КАС України визначено, що Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи щодо встановлення Центральною виборчою комісією результатів виборів або всеукраїнського референдуму, справи за позовом про дострокове припинення повноважень народного депутата України, а також справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів.

Як видно з позовної заяви, відповідачем у даній справі є Президент України, а отже даний спір інстанційно підсудний Верховному Суду як суду першої інстанції.

Відповідно до п.п. 2 ч. 1 ст. 29 Кодекс адміністративного судочинства України суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду; після відкриття провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Проаналізувавши наведену норму, суд зазначає, що однією з підстав для передачі справи на розгляд до іншого адміністративного суду є порушення позивачем правил територіальної юрисдикції (підсудності). При цьому, вирішення питання щодо передачі адміністративної справи на розгляд до іншого адміністративного суду можливо як до, так і після відкриття провадження у справі.

Разом з тим, суд враховує, що інстанційна підсудність має імперативний характер, порушення правил якої відповідно до ст. 318 КАС України є безумовною підставою для скасування судового рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю.

Крім того, необхідність дотримання правил підсудності також узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практикою Європейського суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У пункті 24 рішення від 20.07.2006 по справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини наголосив на тому, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, і, як зазначено Європейською комісією з прав людини у рішенні у справі «Занд проти Австрії» (доповідь від 12.10.1978), термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з ... питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів ...».

Таким чином, зважаючи на те, що позовні вимоги заявлені до Президента України, а в силу вимог ч. 4 ст. 22 КАС України, Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи, зокрема, щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Президента України, суд дійшов висновку про доцільність передати адміністративну справі № 826/5869/18 на розгляд до Верховного Суду.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 22, 29, 241-243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

1. Передати адміністративну справу 826/5869/18 на розгляд до Верховного Суду.

2. Ухвалу про передачу справи до іншого суду направити позивачу.

Ухвала, відповідно до ч. 2 ст. 256 та п. 6 ч. 1 ст. 294 КАС України, набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена.

Суддя К.С. Пащенко