Справа № 826/6129/17
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2018-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

13 квітня 2018 року № 826/6129/17

Окружний адміністративний суд міста Києва, у складі судді Мазур А.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Київської міської державної адміністрації

треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3

про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 в інтересах своєї доньки ОСОБА_4 з позовом до Київської міської державної адміністрації, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зобов'язання вчинити дії.

17.07.2017 від позивача надійшла заява про доповнення позовних вимог, в яких позивач зазначає, що даний позов поданий на захист порушених прав, які спричинені незаконним наданням (присвоєнням) Департаментом охорони здоров'я Київської міської державної адміністрації свідоцтва про вищу кваліфікаційну категорію стоматологам філії "Консультативно-діагностичний центр" (далі - КНП) Деснянського району м. Києва: ОСОБА_2 та ОСОБА_3

02.08.2017 від позивача надійшла заява про доповнення позовних вимог, в яких останній просить суд визнати неправомірними дії Департаменту охорони здоров'я Київської міської державної адміністрації та зобов'язати припинити надання медичних послуг стоматологом - терапевтом Київської міської державної адміністрації свідоцтва про вищу кваліфікаційну категорію стоматологу філії Комунального некомерційного підприємства КНП Деснянського району м. Києва ОСОБА_2 , визнати неправомірними дії Департаменту охорони здоров'я Київської міської державної адміністрації та зобов'язати припинити надання медичних послуг стоматологом - терапевтом Київської міської державної адміністрації свідоцтва про вищу кваліфікаційну категорію стоматологу філії КНП "Консультативно-діагностичний центр" Деснянського району ОСОБА_3

Окрім того, позивач просив визнати неправомірними дії КНП "Консультативно-діагностичний центр" Деснянського району міста Києва щодо надання без ліцензії на медичну практику стоматологічних послуг у кабінетах №№415, 416, 417, 418, 420, 422, 423, 424 четвертого поверху будівлі по вул. Матеюка, 3 та зобов'язати Департамент охорони здоров'я Київської міської державної адміністрації заборонити надання медичних стоматологічних послуг у кабінетах №№415, 416, 417, 418, 420, 422, 423, 424 четвертого поверху будівлі по вул. Матеюка, 3, визнати недійсним та скасувати діюче свідоцтво, видане Департаментом охорони здоров'я Київської міської державної адміністрації про наявність вищої категорії стоматолога-терапевта філії КНП "Консультативно-діагностичний центр" Деснянського району м. Києва ОСОБА_2, визнати неправомірними дії Департаменту охорони здоров'я Київської міської державної адміністрації по неприпиненню надання медичних послуг стоматологом - терапевтом, завідувачем Київської міської державної адміністрації свідоцтва про вищу кваліфікаційну категорію стоматологу філії КНП "Консультативно-діагностичний центр" Деснянського району м. Києва ОСОБА_3

Разом з цим, позивач просить стягнути з Київської міської державної адміністрації моральну шкоду у розмірі 12 268 000,00 грн. та матеріальну шкоду у розмірі 253 600, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Київська міська державна адміністрація протиправно й незаконно видала свідоцтва про вищу кваліфікаційну категорію стоматологам філії КНП "Консультативно-діагностичний центр" Деснянського району м. Києва ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що як наслідок призвело до побиття та незаконного звільнення з посади доньки позивача - ОСОБА_4, в результаті чого позивач зазнав моральних страждань.

Також позивач стверджує, що 13.07.2016 ОСОБА_2 у свій робочий час відмовилася надавати позивачу медичну допомогу, а натомість катувала та мордувала останнього, погрожуючи фізичною розправою, принижуючи його честь та гідність, те саме, ОСОБА_2 вчинила по відношенню до доньки позивача - ОСОБА_4, що як наслідок призвело до побиття останньої, окрім того протиправність дій ОСОБА_3 спровокували незаконне звільнення доньки позивача з посади лікаря стоматолога-терапевта філії КНП "Консультативно-діагностичний центр" Деснянського району м. Києва - ОСОБА_4 і спровокувало моральні страждання позивача та призвело в сукупності до його матеріальних втрат.

07.12.2017 від представника відповідача надійшло заперечення до позовних вимог, в яких останній зазначає, що порядок присвоєння (підтвердження) кваліфікаційних категорій проводитися згідно з «Положенням про порядок проведення атестації лікарів», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я від 19.12.1997 №359 ( у редакції наказу Міністерства охорони здоров'я України від 02.10.2015 №650).

Так, згідно вимог даного Положення склад атестаційної комісії, яка формується із підкомісій за профілем надання медичної та медико-профілактичної допомоги населенню для проведення співбесіди з лікарями, затверджується наказом органу охорони здоров'я, при якому вона створюється. У даному випадку склад атестаційної комісії утворюється при Департаменті охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), що є структурним підрозділом виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), а відтак відповідач не приймає участі у проведенні атестації лікарів та видачі свідоцтв про присвоєння вищої кваліфікаційної категорії.

Окрім того, присвоєння вищої кваліфікаційної категорії лікарям КНП "Консультативно-діагностичний центр" Деснянського району м. Києва ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не зумовлюють виникнення, зміну або припинення будь-яких правовідносин для позивача, оскільки описані в позовній заяві обставини стосуються виключно ОСОБА_4

Треті особи письмових пояснень з приводу заявлених позовних вимог до суду не надали.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

На обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що підтверджено представником у судовому засіданні, що у зв'язку із незаконним, на його думку, наданням Департаментом охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) свідоцтв про присвоєння вищої кваліфікаційної категорії лікарям КНП "Консультативно-діагностичний центр" Деснянського району м. Києва ОСОБА_2 та ОСОБА_3, відбулося порушення прав позивача та членів його сім'ї. Підставою для звернення до суду стало те, що ОСОБА_2 у свій робочий час відмовилася виконувати посадові обов'язки та надавати ОСОБА_1 медичні послуги, у зв'язку з чим між ними виникла конфліктна ситуація , яка завдала йому моральної шкоди.

Окрім того, позивач зазначає, що видача Департаментом охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) свідоцтв про присвоєння вищої кваліфікаційної категорії лікарям КНП "Консультативно-діагностичний центр" Деснянського району м. Києва ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відбулося на підставі фальсифікованих відомостей, що в свою чергу призвело до протиправної поведінки вказаних осіб, яка виявлялася у здійсненні господарської діяльності без медичної ліцензії в незаконно створенних робочих місцях з непридатними для роботи умовами, в яких доводилося працювати його донці - ОСОБА_4

Також позивач зазначає, що в приміщенні філії КНП "Консультативно-діагностичний центр" Деснянського району м. Києва між ОСОБА_2, ОСОБА_3 та його донькою - ОСОБА_4 неодноразово траплялися конфлікти, що призвели до незаконного звільнення ОСОБА_4 та завданню їй тілесних ушкоджень. Вказане вище у сукупності позивач вважає порушенням свої законних прав та інтересів.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Так, згідно із п. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Пунктом 8 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З вищевказаного вбачається, що позивач повинен звернутися до суду за захистом порушених прав, свобод або інтереси особи із належним способом захисту. При цьому, порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати індивідуально виражені права чи інтереси особи, що стверджує про їх порушення).

З урахуванням наведеного суд, розглянувши справу, з'ясовує питання щодо того, про захист яких саме прав позивача йдеться.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов'язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Тобто, з вищевказаного вбачається, що ефективний спосіб захисту, у розумінні Конвенції, повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Отже, у порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, дія чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, що безпосередньо зачіпають/порушують індивідуально виражені права, інтереси особи, що стверджує про їх порушення.

В даному випадку зміст позовної заяви та безпосередньо позовних вимог ОСОБА_1 по суті зводиться до протиправних, на його думку, дій та бездіяльності Київської міської державної адміністрації, яка полягає у незаконній видачі на підставі фальсифікованих відомостей свідоцтв про присвоєння вищої кваліфікаційної категорії лікарям КНП "Консультативно-діагностичний центр" Деснянського району м. Києва ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Заслухавши представників сторін, повно та всебічно оцінивши подані ними докази, перевіривши зміст заявлених позовних вимог та визначивши характер спірних правовідносин, суд встановив, що дії відповідача не зачіпають/порушують індивідуально виражені права або інтереси позивача, а стосуються безпосередньо взаємовідносин його доньки - ОСОБА_4 з працівниками філії КНП "Консультативно-діагностичний центр" Деснянського району ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а відтак суд не вбачає причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідача та порушеним правом позивача.

Окрім того, зі змісту пояснень позивача, вбачається, що він по факту оскаржує протиправність дій працівників філії КНП "Консультативно-діагностичний центр" Деснянського району м. Києва ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що в свою чергу, не може ототожнюватися із діяльністю Київської міської державної адміністрації, як місцевого органу виконавчої влади.

Суд звертає увагу, що атестація на присвоєння (підтвердження) кваліфікаційних категорій проводиться згідно з нормами «Положення про порядок проведення атестації лікарів», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я від 19.12.1997 №359 ( у редакції наказу Міністерства охорони здоров'я України від 02.10.2015 №650).

Пунктом 5 даного Положення передбачено, що атестація на присвоєння (підтвердження) кваліфікаційних категорій проводиться комісіями, що створюються при Міністерстві охорони здоров'я України (Центральна атестаційна комісія), Міністерстві охорони здоров'я Автономної Республіки Крим, структурних підрозділах з питань охорони здоров'я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій (далі - атестаційні комісії).

Згідно із пунктом 6 вказаного Положення атестаційні комісії проводять атестацію лікарів безпосередньо підпорядкованих закладів охорони здоров'я та фізичних осіб - підприємців, які одержали ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики та ліцензії на діяльність банків пуповинної крові інших тканин і клітин людини, лікарів, які працюють за наймом у суб'єктів господарювання, що зареєстровані в установленому порядку як юридичні особи, лікарів медико-профілактичного профілю та лікарів установ соціального захисту населення на відповідній території.

Відповідно до п. 16 Положення склад атестаційної комісії, яка формується із підкомісій за профілем надання медичної та медико-профілактичної допомоги населенню для проведення співбесіди з лікарями, затверджується наказом органу охорони здоров'я, при якому вона створюється.

Згідно Положення про Департамент охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), затвердженого розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 31.12.2013 №2254 ( у редакції розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 27.12.2017 №1694) вбачається, що Департамент охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради є структурним підрозділом виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), підпорядковується Київському міському голові, підзвітний та підконтрольний Київській міській раді та постійній комісії Київської міської ради, до функціонального спрямування якої належить питання діяльності Департаменту, а також постійній комісії Київської міської ради, до функціонального спрямування якої належить питання взаємодії Київської міської ради та її виконавчого органу (Київської міської державної адміністрації). З питань визнання функцій органу державної виконавчої влади департамент є підзвітним та підконтрольним Міністерству охорони здоров'я України.

Тобто, з вказаного слідує, що атестаційна комісія діє при Департаменті охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської державної адміністрації, а відтак вимоги до Київської місцевої державної адміністрації є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

При цьому, суд вважає за необхідне роз'яснити позивачу, що його донька ОСОБА_4 не позбавлена права самостійно звернутися до суду із відповідним адміністративним позовом та належним способом захисту, якщо вважає свої права та інтереси порушеними у сфері публічно-правових відносин.

Що стосується вимог позивача про стягнення моральної та матеріальної шкоди, суд зазначає наступне.

Статтею 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Постановою пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами, судам слід виходити з того, що зазначений орган має бути відповідачем у такій справі, якщо це передбачено відповідним законом.

З вищевказаного вбачається, що обов'язковими умовами відшкодування шкоди з державного бюджету згідно вказаних статей є неправомірність дій відповідного органу та наявність причинно - наслідкового зв'язку між такими діями та завданою шкодою.

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази в обґрунтування розміру заявленої до відшкодування моральної шкоди у розмірі 12 268 000,00 грн., спричиненої внаслідок протиправних дій Київської міської державної адміністрації, також їх не було надано представником позивача і судовому засіданні, тому вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Щодо відшкодування майнової шкоди, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала

Отже, для відшкодування майнової шкоди позивачу слід довести наступні факти: неправомірність поведінки відповідача, внаслідок якої завдано шкоду, наявність безпосередньо самої шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, наявність вини.

Наявність всіх вищезазначених умов є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди, однак позивачем вони не доведені.

Оскільки судом не встановлено вчинення відповідачем у відношенні позивача протиправних дій/бездіяльності або прийняття протиправних рішень проти позивача, які б могли завдати йому реальної шкоди у сумі 253 600, 00 грн. Відтак, суд не вбачає підстав для висновку про завдання відповідачем позивачу моральної та матеріальної шкоди та, як наслідок, для задоволення позову в цій частині.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

З вказаного слідує, що позивач не довів суду, а відповідач спростував той факт, що присвоєння Департаментом охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) кваліфікаційних категорій третім особам - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 порушують права та інтереси позивача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 2, 4, 5, 9, 12, 77, 90, 241-246, 250, 255 Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.С. Мазур