Справа № 264/789/18
Суддя: Іванченко А. М.
Дата ухвалення: 2018-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/789/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" квітня 2018 р. м. Маріуполь

Суддя Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області ОСОБА_1, розглянувши в порядку письмового провадження в м. Маріуполі адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 патрульної поліції в м. Маріуполі Департаменту патрульної поліції щодо скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2018року позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до ОСОБА_3 патрульної поліції в м. Маріуполі щодо скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 09 лютого 2018 року відносно нього інспектором роти № 1 батальйону УПП в м. Маріуполі рядовим поліції ОСОБА_4 була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 899366, відповідно до якої його було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАІІ та накладено штраф в розмірі 255,00 грн.

Згідно зазначеної постанови, він 09 лютого 2018 року о 10:30 год. в м. Маріуполі на перехресті вул. Енгельса та пр. Миру, керуючи автомобілем Mersedes-Benz 903D, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, зупинив транспортний засіб на нерегульованому перехресті, чим порушив п.15.9 г) ПДР України.

Вважає постанову у справі про адміністративне правопорушення незаконною, необґрунтованою та недоведеною бо вищевказаного адміністративного правопорушення він не вчиняв. Вважає, що інспектор упереджено та не об'єктивно поставився до з'ясування обставин справи, незаконно визнав його винним у вчиненні адміністративного правопорушення та піддав адміністративному стягненню. Були порушені його права на захист, справу було розглянуто на місці, у зв'язку із чим він не зміг дати обґрунтовані пояснення та представити докази його невинності, при складанні протоколу про адміністративного правопорушення йому не була надана можливість скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП. Під час винесення постанови не дотримано вимог ст. 245, 276, 280 КУпАП, відповідно до яких завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи та дотримання процесуального порядку розгляду справи, не було враховано данні про його особу, ступень провини, матеріальне становище, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність. Вважає постанову посадової особи про притягнення його до адміністративної відповідальності незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, підтримує позовні вимоги.

Представник відповідача ОСОБА_3 патрульної поліції в м. Маріуполі в судове засідання не з'явився, надав до суду заперечення, в якому просить суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги не визнає та в підтвердження вини правопорушника надав диск з відеофіксацією правопорушення, вчиненого 09 лютого 2018 року.

Оскільки обидві сторони у справі надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, та в судове засідання не з'явилися особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, для розгляду справи немає перешкод, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами на підставі ч.3 ст. 194, ч.9 ст. 205 КАС України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги і заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

У відповідності до вимог ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 254 КУпАП, при вчиненні адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновками експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, який використовується при нагляді за виконанням правил, норм та стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей та документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосувати технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису.

Одночасно, згідно ч. 1 ст. 40 Закону, поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до ч.1 ст. 122 КУпАП, адміністративна відповідальність передбачена за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками та тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно оскаржуваної постанови по справі про адміністративне правопорушення серії АР № 899366 від 09.02.2018 року, вказана постанова була винесена на виконання своїх владних повноважень поліцейським роти № 1 батальйону УПП ОСОБА_4, який є уповноваженою посадовою особою органу внутрішніх справ.

Позивачем не заперечується, що 09 лютого 2018 року о 10-30 годині він в м. Маріуполі на перехресті вул. Енгельса та пр. Миру, керуючи автомобілем Mersedes-Benz 903D, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, зупинив транспортний засіб на нерегульованому перехресті та згідно вказаної постанови ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1 ст. 122 КпАП України.

Вказані обставини підтверджуються наявним відеозаписом з нагрудного реєстратора патрульного, на якому вбачається автомобіль Mersedes-Benz 903D, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, який зупинений на нерегульованому перехресті.

Відповідно до п.15.9 г) ПДР України зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

На вказаному відеозапису водій ОСОБА_2, неодноразово повторював що правопорушення не заперечує, при цьому пояснюючи про велику необхідність зупинки, що не є належною причиною зупинки в диспозиції ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відеокамера, якою був зроблений відеозапис, не є спеціальним приладом для вимірювання буд-яких параметрів, тому вона не підлягає проведенню відповідної повірки та сертифікації відповідно до Закону України «Про метрологію». На підставі викладеного, наданий відповідачем в якості доказу відеозапис, на якому зафіксоване правопорушення, суд приймає як допустимий.

Відповідно до п. 4.3 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС № 1376 від 06 листопада 2015 року, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення або місцем проживання правопорушника відповідно статі 276 КУпАП у строки, визначені статтею 277 КУпАП. У випадках, передбачених частиною першою статті 258 КУпАП, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова по справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 КУпАП.

Також, Рішенням Конституційного суду від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за поданням Уповноваженого Верховної Ради щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 276 КУпАП, було прийнято до змін внесених 14 липня 2015 року Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», які були направлені на істотну зміну та спрощення порядку розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху саме для поліцейських. Внесені зміні стосувались зокрема ст.. 33, 222, 258, 276 КУпАП, які неодноразово викладались в постанові колегії судій Апеляційного суду у попередній редакції.

Підняте Конституційним судом питання у рішенні від 26 травня 2015 року, стосовно винесення постанов за порушення у сфері безпеки дорожнього руху «за місцем вчинення» чи «на місці вчинення», було доповнено та деталізовано у КУпАП шляхом внесення змін в липні 2015 року.

Так, ст. 258 було доповнено другою частиною такого змісту: Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. За змістом ст.. 222 КУпАП розгляд справ за ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 122 КУпАП віднесено до компетенції органів Національної поліції. Частина 4 ст. 258 вказує, що у випадках, передбачених ч. 1 та ч. 2 цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу. Згідно ч. 5 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобовязана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпеченні дорожньому руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Отже, інспектор патрульної поліції наділений повноваженнями щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення та відповідної постанови про накладення стягнення в разі виявлення, на його думку, скоєння адміністративного правопорушення.

За приписами ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача. Разом з тим, відповідно до принципу змагальності, закріпленого у ст.9 КАС України, сторона має спростувати доводи суб'єкта владних повноважень, якщо їх обґрунтованість заперечує.

Позивач не надав належних доказів на спростування передбаченої адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Таким чином, суд вважає, що в даному випадку відповідач діяв в межах наданих повноважень, склав протокол при наявності адміністративного правопорушення в діях позивача, за вчинення якого у передбаченому чинним законодавством порядку суб'єктом владних повноважень винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, при визначенні розміру якого працівник патрульної поліції врахував особу порушника та конкретні обставини справи.

Разом з тим, суд зазначає, що доводи позивача на те, що інспектором патрульної поліції були порушені його права, оскільки йому не були роз'яснені права та позбавлено можливості надати докази своєї невинуватості, є необґрунтованими, оскільки в повній мірі спростовуються наданим відеозаписом.

Таким чином, суд вважає, що відповідач діяв в межах своїх повноважень, у відповідності до Закону, права позивача при цьому порушені не були, посилання позивача на порушення його прав суд розцінює як намагання останнього уникнути адміністративної відповідальності, у зв'язку з чим, у задоволенні позову відмовляє у повному обсязі.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 19, 20, 70, 74, 77, 242, 245, 246 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 патрульної поліції в м. Маріуполі Департаменту патрульної поліції щодо скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з поважних причин.

Суддя: А. М. Іванченко