Справа № 810/657/18
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2018-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2018 року № 810/657/18

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І.,

за участі секретаря судового засідання Приходько Н.І.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Вишгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_2 з позовом до Вишгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, у якому просить суд визнати протиправною відмову відповідача у призначенні йому пенсії та зобов`язати Пенсійний орган призначити ОСОБА_2 пенсію за віком.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем до Пенсійного органу було надано всі необхідні документи, на підставі яких відповідач був зобов`язаний здійснити призначення йому пенсії за віком, а тому відмова Пенсійного органу з посиланням на відсутність паспорта громадянина України є безпідставною.

Також, ОСОБА_2 зазначив, що не дивлячись на те, що позивач має дозвіл на постійне місце проживання за кордоном, є громадянином України, а тому відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" має гарантоване право на призначення пенсії.

Відповідач проти позову заперечував, надіслав до суду свої заперечення, у яких зазначив, що підстави для призначення пенсії громадянину ОСОБА_2 відсутні, оскільки в додатках до заяви про призначення пенсії позивачу не міститься документ, який посвідчує особу, зокрема паспорт громадянина України, що суперечить вимогам Поряку надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій.

Ухвалою суду від 12.02.2018 відкрито спрощене провадження без проведення судового засідання у даній адміністративній справі.

З метою повного та всебічного встановлення обставин справи, а також враховуючи бажання позивача, висловлене у заяві про участь у судовому засіданні, ухвалою суду від 12.03.2018 було призначено судове засідання на 11.04.2018.

У судове засідання, призначене на 11.04.2018 з`явився представник позивача. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити адміністративний позов.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання- не з`явився.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судом у судовому засіданні та убачається з інформації, зазначеної на сторінці "особливі відмітки" паспорту громадянина України для виїзду за кордон, ОСОБА_2 має відмітку про постійне проживання у Федеративній республіці Німеччина з 09.10.2012 (зворот а.с.49).

Згідно із відомостями з трудової книжки позивача, він був зайнятий на посадах з 01 серпня 1975 по 26 липня 1999 та має трудовий стаж більше 26 років.

На цій підставі, позивач особисто звернувся до Вишгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області із заявою про призначення пенсії, що підтверджується розпискою-повідомленням №4460 (а.с. 9).

До вказаної заяви було додано наступні документи:

1)довідку про присвоєння ідентифікаційного коду (а.с 13);

2) документ про місце проживання (реєстрації особи) Хотяніської сільської ради(а.с. 14);

3) паспорт громадянина України для виїзду за кордон (а.с.49);

4) трудову книжку (а.с 15-16);

5) довідку з військкомату;

6) фотокартку.

За результатами розгляду вказаної заяви, Пенсійний орган прийняв рішення від 18.12.2017 № 6735/05, яким відмовив ОСОБА_2 у призначенні пенсії, посилаючись на те, що для призначення пенсії заявником було подано паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Однак, Пенсійний орган зазначив, що цей документ лише засвідчує особу за кордоном та дає право на виїзд і в`їзд в Україну, а не підтверджує місце її проживання.

Позивач з таким рішенням Вишгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області не погоджується та вважає його незаконним, а тому звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, які склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Передбачене Конституцією України право громадян на соціальний захист конкретизоване у Законі України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від та Законі України „Про пенсійне забезпечення", якими встановлений порядок нарахування та виплати пенсії.

Згідно із статтею 1 Закону № 1788-XII громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Іноземні громадяни та особи без громадянства, які проживають в Україні, мають право на пенсію на рівні з громадянами України на умовах, передбачених законодавством або міжнародними угодами.

Пунктом першим частини першої статті 8 Закону № 1105-XIV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Як свідчить аналіз вищевказаних норм, пенсії є державною гарантією на соціальний захист осіб, які досягли конкретного, передбаченого віку і мають необхідний страховий стаж.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 досяг 62-річного віку та відповідно до відомостей з його трудової книжки має трудовий стаж більше 26 років, а тому, у відповідності до статті 26 Закону України "Про загальнобов`язкове державне пенсійне страхування", відповідає умовам призначення пенсії за віком.

При цьому, процедура призначення та нарахування пенсій регулюється Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1105-XIV.

Так, відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» затвердженого Постановою правління пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 27.12.2005 № 1566/11846 (далі - Порядок), заява про призначення пенсії непрацюючим громадянам і членам їх сімей подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до органу, що призначає пенсію, за місцем, проживання (реєстрації), або законним представником відповідно до законодавства за місцем проживання (реєстрації) заявника.

Розділом другим цього Порядку встановлено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи:

1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов'язкове державне соціальне страхування;

2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 1 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення;

3) для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 1, 3 до Положення);

4) документи про місце проживання (реєстрації) особи;

5) документи, які засвідчують особливий статус особи.

За приписами пункту 16 Порядку особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсі), повинна пред'явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу), місце її проживання (реєстрації) та вік.

Пунктом 29 Порядку за документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або довідка уповноважених органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про громадянство України" від 18.01.2001 № 2235-III документами, що підтверджують громадянство України є: паспорт громадянина України, свідоцтво про належність до громадянства України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, тимчасове посвідчення громадянина України, проїзний документ дитини, дипломатичний паспорт, службовий паспорт, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідчення особи на повернення в Україну.

У цьому контексті, суд звертає увагу на безспірність тих фактів, що ОСОБА_2 є громадянином України, досяг 62 років та має трудовий стаж більше 26 років, що у сукупності наділяє його правом на призначення пенсії за віком.

Одночасно, судом встановлено, що звертаючись із заявою про призначення пенсії, позивач надав всі необхідні документи, виконуючи приписи Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій.

Так, на виконання вимог законодавства України, ОСОБА_2, до заяви було додано:

- довідку про присвоєння ідентифікаційного коду (а.с 13);

- документ про місце проживання (реєстрації особи) Хотяніської сільської ради(а.с. 14);

- паспорт громадянина України для виїзду за кордон (а.с.49);

- трудову книжку (а.с 15-16);

- довідку з військкомату;

- фотокартку.

Відтак, вищевказане свідчить про неправомірність відмови Вишгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Київській області у призначенні пенсії ОСОБА_2, оскільки така відмова не ґрунтується на нормах та вимогах чинного законодавства.

До того ж, відповідачем не враховано ту обставину, що позивач є особою, яка отримала дозвіл на постійне проживання за кордоном, який видається органами Державної міграційної служби України, у зв`язку із чим, паспорт громадянина України ОСОБА_2 було вилучено, про що наявна відмітка у його паспорті громадянина України для виїзду за кордон (зворот а.с. 49).

Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, враховуючи вищевказане, позовні вимоги ОСОБА_2 є цілком обґрунтованими та базуються на нормах чинного законодавства, а тому адміністративний позов підлягає задоволенню.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За приписами частини першої статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 1409,60 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями від 02.02.2018 №955147323.1 та від 06.02.2018 №957303564.1 (а.с. 2).

Також, позивач, при зверненні до суду користувався професійною правничою допомогою, про що свідчить договір від 29.01.2018 № 29/01/18 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.18) та ордером серії КС №222804 (а.с.20).

Відповідно до частини четвертої статті 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною п`ятою цієї ж статті закріплено, що Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п'ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами ( частина 6 статті 134 КАС України).

Правомірність надання ОСОБА_1 юридичних послух позивачу підтверджуються свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю №5033/10.

Судом встановлено, що на виконання вимог договору 29.01.2018 № 29/01/18 складено акт здачі-прийняття робіт від 29.01.2018 (а.с.22) та здійснено розрахунок за надані послуги у сумі 2500, 00 грн., що підтверджується квитанцією від 01.02.2018 №ПН2330 (а.с. 23).

При цьому, суд зазначає, що клопотань з приводу зменшення витрат на оплату правничої допомоги відповідачем не заявлялось.

Отже, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, підлягають присудженню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Вишгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Київській області.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити .

Визнати протиправною відмову Вишгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області (вул. Межигірського Спаса, 6, м. Вишгород, Київська область, ) щодо призначення пенсії за віком ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, Вишгородський район, Київська область, РНОКПП НОМЕР_1).

Зобов`язати Вишгородське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області (вул. Межигірського Спаса, 6, м. Вишгород, Київська область, ) призначити ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, Вишгородський район, Київська область, РНОКПП НОМЕР_1) пенсію за віком, з моменту його звернення.

Стягнути на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, Вишгородський район, Київська область, РНОКПП НОМЕР_1) судові витрати у розмірі 3909 (три тисячі дев`ятсот дев`ять) грн. 60 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Вишгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області (вул. Межигірського Спаса, 6, м. Вишгород, Київська область, ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лисенко В.І.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення - 13 квітня 2018 р.