Справа № 823/287/18
Суддя: О.А. Рідзель
Дата ухвалення: 2018-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2018 року справа № 823/287/18

17 год. 15 хв. м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Рідзеля О.А.,

за участю:

секретаря судового засідання - Мельникової О.М.,

представників позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2 (за довіреністю),

представника відповідача - Самофал М.С. (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

24.01.2017 до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_4 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною та немотивованою відмову відповідача у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, викладену у листі від 05.12.2017 №10423/6-17;

- зобов'язати відповідача повторно розглянути клопотання від 29.11.2017 №22777/0/5-17-СГ "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки" та надати позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до поданого клопотання.

- зобов'язати відповідача подати звіт про виконання рішення суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що підстава для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка викладена у оскаржуваній відмові Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, є протиправною, невмотивованою, та такою, що не відповідає вичерпному переліку підстав для відмови в наданні такого дозволу, оскільки подані позивачем документи відповідають вимогам чинного законодавства, а єдиною підставою для відмови у наданні дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою. Відповідно зазначений перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Позивач стверджує, що всі подані ним документи відповідають вимогам чинного законодавства, зокрема, подана довідка з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями на звороті якої зображено графічні матеріали із зазначенням бажаного місця розташування земельної ділянки та нотаріально посвідчене погодження землекористувача ФГ "Кобзар Г.В." на вилучення частини земельної ділянки, що перебувають у його користуванні. Тобто, користуючись своїм законним правом та виконуючи вимоги чинного законодавства, заявник подав клопотання до відповідача, зазначив передбачені законодавством відомості та додав до нього всі належні документи.

В письмовому відзиві на позовну заяву відповідач просив в його задоволенні відмовити повністю зазначивши при цьому, що 29.11.2017 до Головного управління звернувся ОСОБА_4 із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 3,31 га за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 у власність в адміністративних межах Ярославської сільської ради Шполянського району.

До вказаного клопотання ОСОБА_4, додав згоду користувача на поділ земельної ділянки, довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями, графічний матеріал із зображенням місця розташування земельної ділянки, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, статут фермерського господарства.

Однак, відповідач відмовив у задоволенні вищевказаної заяви, оскільки відповідно до п. 5.6 статуту ФГ "Кобзар Г.В." член господарства має право отримати безоплатно у власність земельну ділянку із земель державної або комунальної власності не наданих у власність або користування іншим особам, а також за рахунок земельних ділянок, наданих у постійне користування чи оренду господарству, його засновнику або члену (за наявності їх згоди) у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території Журавської сільської ради Городищенського району Черкаської області у відповідності до ст. 118, 121 Земельного кодексу України та ст. 13 Закону України "Про фермерське господарство".

Відповідач зазначає, що при розгляді клопотання ОСОБА_6 Головне управління діяло виключно в межах чинного законодавства, а саме розглянуло вказане клопотання у місячний строк, як це визначено статтею 118 Земельного кодексу України та надало письмову відповідь з порушеного питання.

Також відповідач зазначає, що подані до Головного управління документи не відповідають вимогам статей 32 та 121 Земельного кодексу України, а у прохальній частині клопотання позивачем не зазначено, з яким цільовим призначенням позивач просить надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою.

Заслухавши пояснення учасників справи, повно, всебічно, об'єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов такого висновку.

Суд встановив, що 29 листопада 2017 року до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області із клопотанням звернувся представник позивача ОСОБА_2 (вхідний номер Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області № 22777/0/5-17-СГ від 29.11.2017). У вказаному клопотанні представник позивача просив відповідно до статті 118, 121 Земельного кодексу України надати ОСОБА_4, члену фермерського господарства "Кобзар Г.В.", дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність заявника земельної ділянки для ведення фермерського господарства у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території Ярославської сільської ради Шполянського району Черкаської області орієнтовним розміром 3,31 га за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2.

До вказаного клопотання представником позивача додано: витяг з ДРРПНМ від 01.06.2017 індексний номер 88602875, витяг з статуту ФГ "Кобзар Г.В.", нотаріально посвідчене погодження землекористувача ФГ "Кобзар Г.В." на вилучення частини земельної ділянки, що перебуває у його користуванні на користь заявника, довідку відділу у Шполянському районі ГУ Держгеокадастру у Черкаській області від 30.06.2017 № 32-23-0.360-254/114-17, довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (за даними форми 6-зем) від 30.08.2017 № 287/174-17, паспорт та довідку про присвоєння РНОКПП заявника, довіреність заявника на представника ОСОБА_2

Листом від 05.12.2017 №10423/6-17 відповідач повідомив ОСОБА_2 про неможливість вирішення порушеного питання, так як заява та подані документи не відповідають вимогам статті 32 та статті 121 Земельного Кодексу України.

Позивач, вважаючи вказаний лист відмовою у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, яка на його думку є протиправною та необґрунтованою, звернувся до суду з позовом про визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинити певні дії.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає таке.

Спірні відносини регулюються Земельним кодексом України та Законом України "Про фермерське господарство" від 19.06.2003 №973-1V (у подальшому - Закон №973).

Пунктом "а" частини 3 статті 22 Земельного кодексу України передбачено, що громадянам для ведення фермерського господарства передаються у власність та надаються у користування землі, віднесені до категорії земель сільськогосподарського призначення

Відповідно до статті 31 Земельного кодексу України землі фермерського господарства можуть складатися із: земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі; земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності; земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди. Громадяни - члени фермерського господарства мають право на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю).

Умови приватизації земельних ділянок членами фермерських господарств також визначені статтею 13 Закону №973.

Так, згідно з частиною першою статті 13 Закону №973 члени фермерського господарства мають право на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю).

Згідно з частиною другою статті 13 Закону №973 членам фермерських господарств передаються безоплатно у приватну власність із раніше наданих їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради.

Отже, член фермерського господарства має право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, наданих в оренду фермерському господарству, членом якого він є, для ведення фермерського господарства у розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться орендована земельна ділянка.

Судом встановлено, що позивач є членом фермерського господарства "Кобзар Г.В", яке орендує земельну ділянку кадастровий НОМЕР_3 площею 19,6927 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в Черкаській області, Шполянський район, сільська рада Ярославська, строком до 01.01.2022, відповідно до договору оренди землі від 14.03.2007 та рішення господарського суду Черкаської області від 11.04.2017 у справі №925/247/17.

Відтак, відповідно до статті 31 Земельного кодексу України та статті 13 Закону №973 позивач має право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення фермерського господарства за рахунок земельної ділянки кадастровий НОМЕР_3 площею 19,6927 га яка знаходиться в Черкаській області, Шполянський район, сільська рада Ярославська, строком до 01.01.2022 та перебуває в оренді у фермерського господарства "Кобзар Г.В.".

Частинами 6, 7 статті 118 ЗК України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, законодавцем встановлено виключні підстави, за наявності яких заявникові може бути відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Відмова може бути визнана обґрунтованою лише тоді, коли компетентним суб'єктом владних повноважень встановлюється невідповідність місця розташування об'єкта вимогам, зазначеним у Земельного кодексу України, які повинні бути затверджені у встановленому законом порядку або вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно - правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко - економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно - територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області, відмовляючи у задоволенні клопотання позивача про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки в розмірі земельної частки (паю) для ведення фермерського господарства в адміністративних межах Ярославської сільської ради Шполянського району Черкаської області, вказує, що згідно пункту 5.6 статуту фермерського господарства "Кобзар Г.В." позивач має право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення фермерського господарства лише за рахунок земельних ділянок, розташованих на території Журавської сільської ради Городищенського району Черкаської області. Крім цього, фермерське господарство "Кобзар Г.В." розташоване на території Матусівської сільської ради Шполянського району Черкаської області, а позивач має намір отримати частку (пай) земельної ділянки, яка знаходиться на території Ярославської сільської ради Шполянського району Черкаської області, що не узгоджується зі статтями 32, 121 Земельного кодексу України.

Суд не погоджується з вказаними доводами позивача з таких підстав.

Згідно статті 32 ЗК України громадянам України - членам фермерських господарств передаються безоплатно у приватну власність надані їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради.

Згідно статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах - для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство. Якщо на території сільської, селищної, міської ради розташовано декілька сільськогосподарських підприємств, розмір земельної частки (паю) визначається як середній по цих підприємствах. У разі відсутності сільськогосподарських підприємств на території відповідної ради розмір земельної частки (паю) визначається як середній по району.

Таким чином, статті 32, 121 Земельного кодексу України встановлюють лише розмір частки (паю), яку має право отримати член сільськогосподарського підприємства на території відповідної сільської ради і виключають взаємозв'язок розташування фермерського господарства з набуттям права власності на пай члена фермерського господарства.

Пунктом 5.6 Статуту фермерського господарства "Кобзар Г.В." в редакції, яка діяла з 14.08.2017 по 11.01.2018, було передбачено, що член господарства має право отримати безоплатно у власність земельну ділянку із земель державної або комунальної власності, не наданих у власність або користування іншим особам, а також за рахунок земельних ділянок, наданих у постійне користування чи оренду господарству, його засновнику або члену (за наявності їх згоди), у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території Журавської сільської ради Городищенського району Черкаської області, у відповідності до ст.ст. 118, 121 Земельного кодексу України, ст. 13 Закону України "Про фермерське господарство".

Суд зауважує, що вказаний пункт визначає лише розміри земельної частки (паю), і не обмежує право позивача на безоплатне отримання у власність земельної ділянки лише із земель, які знаходяться на території Журавської сільської ради Городищенського району Черкаської області.

Крім цього, умови приватизації земельних ділянок членами фермерського господарства врегульовані Земельним кодексом України і Законом №973, відтак, не можуть регулюватись статутом фермерського господарства.

Щодо тверджень представника відповідача про відсутність у клопотанні Кобзар Г.В. відомостей про цільове призначення земельної ділянки, останнє спростовується наявними матеріалами справи, а саме клопотанням від 29.11.2017 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою про відведення земельної ділянки, де чітко вказано про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства".

Отже, викладена у листі від 05.12.2017 №10423/6-17 підстава не узгоджується з вимогами законодавства.

Відповідно до абз.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, суд встановив протиправність відмови відповідача викладеної у листі від 05.12.2017 №10423/6-17.

Стосовно позовних вимог в частині зобов'язання зобов'язати відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо вищевказаної земельної ділянки, суд зазначає таке.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, позивачами не враховано, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом та сприяти реальному відновленню порушеного права.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, діяльність Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області є дискреційними повноваженнями та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Дискреційні повноваження сукупність прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Під дискреційними повноваженнями суд розуміє сукупність прав та обов'язків, закріплених у встановленому законодавством порядку за Головним управлінням, які він застосовує на власний розсуд. Наділивши державний орган дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Право надавати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивованої відмови у його наданні є дискреційним повноваженням, а тому задоволення позовної вимоги про зобов'язання відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, є формою втручання в дискреційні повноваження державного органу.

Абзацом 2 ч. 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов'язує суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

За таких обставин у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог в зазначеній частині.

У зв'язку з чим, для належного захисту прав позивача суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача повторно розглянути клопотання ОСОБА_4 від 29.11.2017 №22777/0/5-17-СГ "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки" та прийняти рішення відповідно до вимог ч.7 ст.118 Земельного кодексу України з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суду шляхом зобов'язання відповідача подати в установлений судом термін звіт про виконання судового рішення.

Частиною 1 статті 382 КАС України встановлено, що суд, який ухвалив рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Таким чином, вказаною статтею КАС України встановлено право, а не обов'язок суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов'язати суб'єкта владних повноважень, проти якого ухвалено рішення, подати у встановлений судом строк звіт про його виконання.

Проаналізувавши обставини справи, суд не вбачає достатніх підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення по вказаній адміністративній справі.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області у наданні ОСОБА_4 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, викладену у листі від 05.12.2017 №10423/6-17.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_4 від 29.11.2017 №22777/0/5-17-СГ "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки" та прийняти рішення відповідно до вимог ч.7 ст.118 Земельного кодексу України з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області () на користь ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) судовий збір за подання позову в сумі 352,40 грн (триста п'ятдесят дві гривні 40 коп.).

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.А. Рідзель

Постанова складена у повному обсязі 13.04.2018.