Справа № 635/1595/18
Суддя: Бобко Т. В.
Дата ухвалення: 2018-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №635/1595/18
Провадження №2-а/635/75/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2018 року смт. Покотилівка

Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючий суддя - Бобко Т.В.,

секретар судових засідань ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду в селищі Покотилівка Харківського району Харківської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до інспектора Липецького відділення поліції Харківського відділу поліції ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом доінспектора Липецького відділення поліції Харківського відділу поліції ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 (відповідач), яким просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушенняу сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (бланк серії БР № 633452), винесену 04 березня 2018 року інспектором Липецького відділення поліції Харківського відділу поліції ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 щодо позивача; закрити справу про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 КУпАП відносно позивача.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 04 березня 2018 року близько 10.30 він, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухався по трасі Харків-Вовчанськ у сторону м. Вовчанська, при цьому правил дорожнього руху не порушував. На території сел. Кутузівкайого автомобіль був зупинений відповідачем, який в порушення вимог чинного законодавства не поінформував позивача про причини зупинки і попросив для перевірки документи. На вимогу позивача повідомити про причину зупинки транспортного засобу відповідач пояснив, що водій не був пристебнутий ременем безпеки, на що позивач повідомив, що користувався ременем безпеки і з відстані близько 100 метрів, з якої було зупинено автомобіль, фізично неможливо роздивитись, що відбувається в салоні автомобіля, на що відповідач повідомив, що порушення зафіксоване його нагрудною камерою, проте від демонстрації відеозапису ухилився. Позивач повідомив відповідача, що вигадана ним причина зупинки транспортного засобу не створює підстав для зупинки транспортного засобу, тому він вважає його дії незаконними, після чого зателефонував з приводу незаконних дій відповідача на лінію «102» та гарячу лінію національної поліції за телефоном НОМЕР_2. Під час розмови позивача по телефону відповідач підійшов до автомобіля позивача з чоловіком та жінкою, що перебували в автомобілі, який був відповідачем зупинений, та повторно висловив вимогу передати документи, на що позивач відповів, що вважає його дії незаконними, з приводу чого звернувся до правоохоронних органів. За весь час позивачеві не було повідомлено, що відносно нього розглядається справа про адміністративне правопорушення, не розяснено його права, передбачені ст. 268 КУпАП, не запропоновано ознайомитись із матеріалами справи, доказами, чим позбавлено права доказати свою невинуватість, заявляти клопотання та реалізовувати інші права. Після цього відповідач надав позивачеві копію оскаржуваної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у сумі 425 грн. Однак в порушення вимог ч. 2 ст. 285 КУпАП постанову не було оголошено. Згідно з постановою, позивача притягнуто до відповідальності за ч. 5 ст. 121 та ч. 6 ст. 126 КУпАП, що суперечить вимогам ст. 283 КУпАП, згідно з якою постанова повинна містити зазначення нормативного акту (а не кількох нормативних актів), що передбачає відповідальність. Сама назва постанови визначена вказаною нормою і передбачає притягнення однією постановою за одне правопорушення, а не за їх сукупність. Відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозйомку, порядок сплати штрафу, правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження у постанові всупереч вимогам статті 283 КУпАП відсутні. Прийняти пояснення у свідка подій ОСОБА_4, яка перебувала в автомобілі позивача, відповідач не вважав за потрібне. Також позивач зазначає, що на нього фактично не було накладено стягнення за начебто здійснене правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП, оскільки сума штрафу у розмірі 425 грн. відповідає санкції за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, що підтверджує те, що відповідач розумів безпідставність та бездоказовість вигаданих ним обвинувачень.

Позивач у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, пояснив про обставини, викладені вище, крім того зазначив, що під час складання протоколу інспектором Липецького ВП позивачу не були розяснені його права, не було запропоновано надати письмові пояснення з приводу обставин, зазначених в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідач інспектор Липецького відділення поліції Харківського відділу поліції ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні та пояснив, що підставою для зупинки автомобіля позивача було те, що він та пасажир, який знаходився на передньому пасажирському сидінні, в порушення вимог ПДР України не були пристебнутими ременями безпеки. Після зупинки автомобіля, інспектор попросив позивача предявити документи, а саме: посвідчення водія, страховий поліс та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а коли останній відмовився це зробити, інспектором були запрошені дві особи в якості понятих, в присутності яких позивач також відмовився предявляти документи, після чого інспектором була складена постанова про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП України, при цьому останній зазначає, що всі процесуальні права позивачу були попередньо розяснені. Крім того, в ході судового розгляду відповідачем надані письмові пояснення свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, які були присутніми в якості понятих під час відмови позивача предявити документи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

04 березня 2018 року відповідачем винесено оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія БР № 633452, згідно з якою ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом ТойотаФортунер номерний знак НОМЕР_3, 04 березня 2018 року о 10.40 на автодорозі Харків-Вовчанськ, 21 км, не пристебнувся ременем безпеки та не передав на вимогу працівника поліції посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу і поліс обовязкової цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу, чим порушив п. 2.3, 2.4 Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Вказаною постановою до позивача застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно зі ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 р. № 1395) постанова по справі про адміністративне правопорушення складається на спеціальному бланку, виготовленому друкарським способом згідно з технічним описом бланка постанови по справі про адміністративне правопорушення, на якому проставлено відповідні серію і номер.

Бланк постанови по справі про адміністративне правопорушення заповнюється розбірливим почерком. Не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до постанови, а також внесення додаткових записів після того, як постанова підписана особою, щодо якої вона винесена. У разі допущення порушень при оформленні такої постанови її заповнений бланк вважається зіпсованим.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Згідно зі статтею 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов'язана, по-перше, встановити склад правопорушення, яким відповідно до статті 9 КУпАП є протиправна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Статтею 268 КУпАП визначені права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Так, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Згідно зі ст. 279 КУпАП, посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки.

Як вказує позивач, під час винесення постанови йому не було надано можливості в повному обсязі скористатись правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, зокрема, залучити до участі у розгляді справи захисника, подати докази та заперечення, надати письмові пояснення, заявити клопотання тощо.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо розяснення інспектором поліції процесуальних прав та обовязків позивачу під час винесення постанови про притягнення останнього до адміністративної відповідальності. Суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що ним були розяснені ОСОБА_2 права, передбачені ст. 268 КУпАП, оскільки такі відомості не зафіксовані ані в оскаржуваній постанові про притягнення до адміністративної відповідальності, ані в письмових поясненнях свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, які були долучені відповідачем в якості доказів. Також в оскаржуваній постанові та доданих до неї матеріалах відсутні відомості щодо надання особою, яка притягується до адміністративної відповідальності письмових пояснень по суті адміністративного правопорушення або зазначення про відмову від надання таких пояснень.

Наведене свідчить, що під час винесення постанови були порушені норми чинного законодавства, які гарантують особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, право на об'єктивний та справедливий розгляд справи.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами скарг у справах про адміністративні правопорушення" від 24 червня 1988 року № 6, розглядаючи скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення, суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом'якшуючі обставини, майновий стан винного.

Крім того, статтею 283 КУпАП визначений зміст постанови про адміністративне правопорушення. Так, в постанові повинна містити:: найменування органу (прізвище, імя та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, імя та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Постанова по справі повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи, а також вказівку про порядок і строк її оскарження. Постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу, а постанова колегіального органу - головуючим на засіданні і секретарем цього органу. У випадках, передбачених законодавством України, про захід стягнення робиться відповідний запис на протоколі про адміністративне правопорушення або постанова оформляється іншим установленим способом.

Разом з тим, оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам, передбаченим ст. 283 КУпАП, зокрема вона не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; порядок сплати штрафу; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження, а також вказівку про порядок і строк її оскарження.

На підставі викладеного, беручи до уваги встановлені під час судового розгляду справи обставини та докази, суд приходить до висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення та винесенні оскаржуваної постанови не було дотримано вимоги КУпАП.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - суб'єкта владних повноважень, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

На підставі викладеного відповідач як суб'єкт владних повноважень, на якого покладено обов'язок доказування правомірності прийнятого ним рішення, не довів правомірності винесення оскаржуваної постанови в справі про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінюючи дії відповідача на відповідність вищевказаним критеріям, суд приходить до висновку, що приймаючи оскаржувану постанову в справі про адміністративне правопорушення, посадовою особою не було дотримано встановленого законом порядку її винесення, а тому вона підлягає скасуванню у судовому порядку.

При цьому, оскільки суд прийшов до висновку про те, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню саме з підстав недотримання інспектором встановленого законом порядку її винесення, фактичні обставини адміністративного правопорушення, питання винності чи невинності ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП, а також питання оцінки доказів в адміністративному провадженні суд не вирішує.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України.

Згідно з пунктом другим частини третьої вищенаведеної статті Кодексу, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

Відповідно до ч. 2 ст.9 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

На підставі викладеного, враховуючи, що підставами скасування оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення є порушення відповідачем процедури розгляду справи, то з урахуванням встановлених КАС України завдань адміністративного судочинства, суд дійшов висновку про необхідність направлення справи про адміністративне правопорушення у відношенні позивача на новий розгляд до компетентного органу, а саме, до Липецького відділення поліції Харківського відділу поліції ГУНП в Харківській області, у звязку з чим позовні вимоги в частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.2,6,7,20,241-246, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_2 до інспектора Липецького відділення поліції Харківського відділу поліції ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (бланк серії БР № 633452), винесену 04 березня 2018 року інспектором Липецького відділення поліції Харківського відділу поліції ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 щодо ОСОБА_2.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч.5 ст.122, ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративне правопорушення направити на новий розгляд до Липецького відділення поліції Харківського відділу поліції ГУНП в Харківській області.

У задоволенні позовних вимог в частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Харківського апеляційного адміністративного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Харківський районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач - інспектор Липецького відділення поліції Харківського відділу поліції ГУНП в Харківській області, Харківська область, Харківський район, с. Слобожанське, вул. Першотравнева, 1.

Суддя Т.В. Бобко