Справа № 495/587/18
Суддя: Гайда-Герасименко О. Д.
Дата ухвалення: 2018-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 495/587/18
ПОСТАНоВА

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

12 квітня 2018 року Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючої - судді Гайда-Герасименко О.Д.,

при секретарі - Завацькій І.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за уточненим адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України Львівська митниця ДФС Управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії про скасування постанови в справі про порушення митних правил №6502/20900/17,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з уточнений адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України Львівська митниця ДФС Управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії про скасування постанови в справі про порушення митних правил №6502/20900/17.

Представник позивача вимоги уточненого адміністративного позову обґрунтовує наступним, постановою Львівської митниці ДФС Управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії в справі про порушення митних правил №6502/20900/17 від 09.01.2018 року ОСОБА_1 визнанний винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України та на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян на суму 8500 грн.. В казаній постанові зазначено, що порушені митні правила перетину кордону транспортним засобом, а саме автомобілем марки «CITROEN C 5», реєстраційний номер НОМЕР_2 зареєстрований в республіці Польща, власником якого є ОСОБА_1. Представник позивача зазначає, що дану постанову не можливо застосувати для громадянина республіки Польша, який не є резидентом України. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09.01.2018 року встановлений факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин Польщі не є резидентом.

В судове засідання представник позивача не зявився, але надав заяву про проведення судового засідання в його відсутність, фіксування судового процесу за допомогою звуко-записувального технічного засобу не здійснювати, вимоги уточненого адміністративного позову підтримує, просив задовольнити.

В судове засідання представник Державної фіскальної служби України Львівська митниця ДФС Управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії не зявився, був повідомлений належним чином через оголошення на веб-сайті судової влади та судовими повістками, причини неявки суду не відомі.

Вивчивши матеріали справи, докази, суд встановив.

Відповідно до ст.8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень(нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії) дій чи бездіяльності.

19.12.2017 року близько о 08.20 год. в зону митного конторолю МАПП «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС смугою руху «зелений кордон» заїхав автомобіль марки «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_1, громадянин Республіки Польща ОСОБА_1 прямував в якості пасажира у приватну поїздку з України до Республіки Польща.

В ході митного контролю вказаного транспортного засобу в ПІК «Інспектор» було встановлено, що 21.11.2017 року ОСОБА_1 ввіз транспортний засіб особистого користування на митну територію України у митному режимі «Транзит» смугою рузу «зелений кордон» через п/п «Старокозаче - Тудора» Одеської митниці ДФС, а саме автомобіль марки «CITROEN C 5», реєстраційний номер НОМЕР_2 (постійно зареєстрований в Республіці Польща) VIN: НОМЕР_3.

Громадянин Республіки Польща ОСОБА_1 не доставив транспортний засіб до митного органу призначення, перевищив встановлений митним кодексом України строк доставки транспортних засобів, що перебувають під митним контролем. До митного органу призначення більше ніж на десять діб.

Постановою Львівської митниці ДФС Управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії в справі про порушення митних правил №6502/20900/17 від 09.01.2018 року ОСОБА_1 визнанний винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України та на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян на суму 8500 грн..

Відповідно до ст.489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно гл.55 р. ХІІ МК України поміщення громадянином - резидентом транспортного засобу, постійно зареєстрованого у відповідних реєстраційних органах іноземноїдержави, у будь-який інший митний режим ніж транзит супроводжуватиметься обов'язковим письмовим декларуванням цього транспортного засобу та виконанням інших митних формальностей, передбачених Митним кодексом України.

Відповідно до ст.95 Митного кодексу України для автомобільного транспорту встановлений строк транзитного перевезення в десять діб, а у разі переміщені в зоні діяльності однієї митниці п'ять діб.

Особливості тимчасового ввезення громадянами транспортних засобів особистого користування на митну територію України регламентуються ст.380 МК України.

Частинами 1, 2 статті 380 МК України передбачено, що тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів.

Транспортні засоби особистого користування, що тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами-нерезидентами, не підлягають письмовому декларуванню та звільняються від подання документів, що видаються державними органами, уповноваженими здійснювати види контролю, зазначені у статті 319 цього Кодексу. Пропуск таких транспортних засобів через митний кордон України здійснюється без застосування до них заходів гарантування, передбачених розділом X цього Кодексу.

Стаття 4 Митного кодексу України визначає, що нерезиденти - це фізичні особи: іноземці та особи без громадянства, громадяни України, які мають постійне місце проживання за межами України, у тому числі ті, які тимчасово перебувають на території України. Резиденти - фізичні особи: громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які мають постійне місце проживання в Україні, у тому числі ті, які тимчасово перебувають за кордоном.

Таким чином, основоположним критерієм визначення особи резидентом чи нерезидентом, у розумінні Митного кодексу України, є її постійне місце проживання.

В оскаржуваній постанові про порушення митних правил Львівська митниця ДФС, в обґрунтування правомірності визначення ОСОБА_1 статусу резидента, посилалась лише на наявність у позивача посвідки на постійне проживання в Україні НОМЕР_4 від 30.08.2006 року.

В свою чергу, Львівською митницею ДФС, як суб'єктом владних повноважень, на якого ст.77 КАС України покладає обов'язок доказування в адміністративному суді правомірності прийнятих нею рішень, не надано жодного доказу постійного проживання позивача на території України.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09.01.2018 року встановлений факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин Польщі не є резидентом.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Стаття 6 зазначеного Закону визначає, що реєстрація та продовження реєстрації тимчасового перебування іноземців, осіб без громадянства здійснюються відповідно до законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства.

Згідно статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в'їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні; посвідка на постійне проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні.

Таким чином, посвідка на постійне проживання є документом, що підтверджує право на постійне проживання в Україні, а не факт постійного проживання на території України.

У зв'язку з цим, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 у розумінні Митного кодексу України, є нерезидентом України та не може нести адміністративну відповідальність, як резидент України, за порушення митних правил за ознаками ст.470 ч.3 МК України, а відтак, висновок митного органу, що позивачем вчинено протиправні дії є необґрунтованим.

Таким чином, постанова Львівської митниці ДФС у справі про порушення митних правил №6502/20900/17 від 09.01.2018 року є незаконною та підлягає скасуванню.

Керуючись Митним Кодексом, ст.ст.7-9, 72-77, 72-77, 241-248 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Уточнений адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України Львівська митниця ДФС Управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії про скасування постанови в справі про порушення митних правил №6502/20900/17 - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Львівської митниці ДФС Управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії в справі про порушення митних правил №6502/20900/17 від 09.01.2018 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України, відповідно до якої на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян на суму 8500 грн..

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя