Справа № 817/1090/17
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2018-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Справа № 817/1090/17
ПОСТАНОВА

іменем України

"18" квітня 2018 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Мацького Є.М.

суддів: Шевчук С.М.

Шидловського В.Б.,

за участю секретаря Витрикузи В.П.,

представника апелянта Ничипорук Л.Ю.

представника позивача Білик М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Рівнеазот" на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "10" листопада 2017 р. (судове рішення ухвалене суддею Щербаков В.В. в Рівному, відомості про час ухвалення судового рішення та дату складання повного тексту рішення відсутні) у справі за позовом Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області до Приватного акціонерного товариства "Рівнеазот" про стягнення коштів з рахунків у банках та вилучення готівки на суму податкового боргу , -

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДФС у Рівненській області звернулося з адміністративним позовом до Публічного акціонерного товариства "Рівнеазот", в якому просило:

стягнути кошти з Публічного акціонерного товариства "Рівнеазот" за рахунок стягнення з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника та вилучення готівки по податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки в сумі 12736, 21 грн та по земельному податку в сумі 6441108,73.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що станом на 10.05.2017 за Публічним акціонерним товариством "Рівнеазот" перед бюджетом рахується податковий борг в сумі 6453844,94грн. (12736,21грн. - податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, 6441108,73грн. - земельний податок). Вказаний борг у добровільному порядку відповідачем не сплачений.

10.11.2017 року Рівненський окружний адміністративний суд вирішив:

позовні вимоги задовольнити, стягнути з Публічного акціонерного товариства "Рівнеазот" () з рахунків у банках, обслуговуючих даного платника та за рахунок готівки, кошти в рахунок погашення податкового боргу в сумі 6453844,94грн. (шість мільйонів чотириста п'ятдесят три тисячі вісімсот сорок чотири гривні дев'яносто чотири копійки), з яких: 12736,21грн. (дванадцять тисяч сімсот тридцять шість гривень двадцять одна копійка) - податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; 6441108,73грн. (шість мільйонів чотириста сорок одна тисяча сто вісім гривень сімдесят три копійки) - земельний податок.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

Позивач процесуальним правом надати відзив на апеляційну скаргу не скористався, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що ПрАТ "Рівнеазот" зареєстроване як юридична особа 13.11.1995, перебуває на обліку, як платник податків в органі доходів і зборів з 25.11.2015 за №035/0029.

Станом на 10.05.2017 за ПрАТ "Рівнеазот" рахується податковий борг в сумі 6453844,94грн.

Заборгованість з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 12736,21грн. виникла на підставі податкової декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2017 рік, самостійно поданої до податкового органу 17.02.2017.

Податковий борг із земельного податку в сумі 6441108,73 грн. виник на підставі податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2017 рік, самостійно поданої до податкового органу 16.02.2017.

З метою погашення податкового боргу ГУ ДФС у Рівненській області для ПрАТ "Рівнеазот" було сформовано та надіслано податкову вимогу форми "Ю" від 09.03.2017 №1609-17 на суму 2091257,56 грн.

Несплата відповідачем у встановлений законом строк сум в зазначеному розмірі обумовила позивача на звернення до суду з вищевказаним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги ГУ ДФС у Рівненській області підтверджені належними та допустимими доказами, заборгованість відповідача перед бюджетом підтверджується наявними в матеріалах справи документами та відповідачем не надано до суду беззаперечних доказів зворотнього.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Стаття 67 Конституції України передбачає обов'язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Частиною 1.1 статті 1 Податкового кодексу України передбачено, що він регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до п.16.1.4. ст.16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.

Стаття 19-1 Податкового кодексу України визначає функції органів доходів і зборів, до яких зокрема відноситься здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування і сплати податків та зборів, своєчасністю подання податкової звітності, здійснення контролю за погашенням податкового боргу з податків та зборів платників податків, у тому числі тих, майно яких перебуває у податковій заставі, організовує роботу та здійснює контроль за застосуванням арешту майна платника податків, що має податковий борг, та/або зупинення видаткових операцій на його рахунках у банку, здійснює інші функції, визначені цим Кодексом та законами України.

В силу вимог ст.ст.10, 265-266, 269-289 Податкового кодексу України, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та плата за землю (у тому числі земельний податок) є складовими частинами податку на майно, який належить до місцевих податків і зборів, встановлюється місцевими радами та зараховується до бюджетів місцевого самоврядування.

Відповідно до пп.266.7.5 п.266.7 ст.266 Податкового кодексу України, платники податку - юридичні особи самостійно обчислюють суму податку станом на 1 січня звітного року і до 20 лютого цього ж року подають контролюючому органу за місцезнаходженням об'єкта/об'єктів оподаткування декларацію за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками поквартально.

Згідно з п.286.2. ст.286 Податкового кодексу України, платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями.

Відповідно до п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п.56.11 ст.56 Податкового кодексу України, податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків, не підлягає оскарженню.

Приписи абз. 1 п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України визначають, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно підпункту 14.1.157 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов'язок платника податків сплатити суму грошового зобов'язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Відповідно до, підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно п. п. 95.1 - 95.3 ст. 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Отже, право на стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу виникає у контролюючого органу на наступний день після закінчення 60 днів з дня надіслання платникові податків податкової вимоги.

Пунктом 59.3 статті 59 ПК України передбачено, що податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

Відповідно до пункту 58.3 статті 58 ПК України, податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Згідно пункту 42.2 статті 42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходження, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Як вбачається з матеріалів справи, в підтвердження вручення відповідачу податкової вимоги форми "Ю" від 09.03.2017 №1609-17 на суму 2091257,56 грн. позивачем долучено до матеріалів справи копію корінця податкової вимоги від 09.03.2017 №1609-17, фіскальний чек про направлення податкової вимоги на адресу відповідача від 13.03.2017 та штрих кодовий ідентифікатор із пошукової системи сайту "Укрпошта" про вручення рекомендованого листа.

Вказана податкова вимога отримана відповідачем 14.03.2017, у встановленому законом порядку та ним не оскаржувалася, тому стягненню підлягає розмір грошових коштів, що дорівнює загальній сумі податкового боргу.

З наведеного вбачається, що контролюючим органом доведено наявність непогашеного податкового боргу, а також здійснення необхідних заходів направлених на стягнення податкового боргу. За таких обставин, колегія суддів вважає, що заявлений адміністративний позов підлягає задоволенню, а тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог та стягнення зазначеної суми боргу з відповідача.

Суд апеляційної інстанції не бере до уваги доводи відповідача викладені в апеляційній скарзі щодо протиправності зазначеної податкової вимоги позивача, оскільки предметом спору у цій справі є стягнення з відповідача податкового боргу за вказаною податковою вимогою, а не правомірність податкової вимоги позивача, яка відповідачем до прийняття судом першої інстанції рішення у цій справі оскаржено не було.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, а тому відсутні підстави для її скасування.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонернго товариства "Рівнеазот" залишити без задоволення, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "10" листопада 2017 р. без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Є.М. Мацький

судді: С.М. Шевчук

В.Б. Шидловський

Повне судове рішення складено "18" квітня 2018 р.