Справа № 200/6210/17
Суддя: Шевцова Т. В.
Дата ухвалення: 2018-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №200/6210/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2017 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючої - судді Шевцової Т.В.,

при секретарі Агашаріфовій В.А.

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради ОСОБА_2, про скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2017 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська звернулась ОСОБА_1 з вищевказаною позовною заявою, в обґрунтування якої послалася на те, що 06.01.2017р. представник Позивача за довіреністю ОСОБА_3 звернувся до Відповідача-2 з відповідною заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень для проведення державної реєстрації обтяження зняття арешту на все нерухоме майно боржника ОСОБА_1. 02.03.2017р. представником Позивача було отримано рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень за № 34077621 від 28.02.2017р. відповідно до якого Державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради ОСОБА_2 (Відповідач-2), на підставі ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію на нерухоме майно та їх обтяжень» було відмовлено у державній реєстрації обтяження арешт нерухомого майна (припинення) на все нерухоме майно боржника за субєктом: Головне слідче управління Національної поліції України. Відповідачем-2 рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 28.02.2017р. було прийнято на тій підставі, що після завершення строку, встановленого ч. 3 ст. 23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, а саме: до розгляду державного реєстратора не додано документи належної якості для проведення державної реєстрації припинення обтяження згідно вимог чинного законодавства постанова про закриття кримінальної справи начальника відділку ГСУ МВС України ОСОБА_4 від 16.06.2011р. Позивач не погоджується з зазначеними вище рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, вважає рішення незаконними та таким, що порушує його права як власника нерухомого майна в звязку з чим останній звернувся до суду за захистом своїх прав.

За таких обставин Позивач просив суд:

- Скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради ОСОБА_2 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень за № 34077621 від 28.02.2017р.;

- Зобовязати Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради (49000, Дніпропетровська область, місто Дніпро, ПРОСПЕКТ ДМИТРА ЯВОРНИЦЬКОГО, будинок 75, ) вчинити дії щодо державної реєстрації припинення обтяження: зобовязати Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради (49000, Дніпропетровська область, місто Дніпро, ПРОСПЕКТ ДМИТРА ЯВОРНИЦЬКОГО, будинок 75, ) вчинити дії щодо державної реєстрації припинення обтяження: - арешту нерухомого майна, зареєстрованого 09.02.2011р. о 14:59:18 за № 10810814 (реєстраційний номер обтяження) реєстратором: Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, на підставі постанови про накладення арешту, б/н від 15.12.2010р., ГСУ МВС України, старший слідчий в ОВС ГСУ МВС України ОСОБА_5, обєкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно; - арешту нерухомого майна, зареєстрованого 09.02.2011р. о 15:56:49 за № 10811896 (реєстраційний номер обтяження) реєстратором: Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, на підставі постанови про накладення арешту, б/н від 15.12.2010р., ГСУ МВС України, старший слідчий в ОВС ГСУ МВС України ОСОБА_5 О.В., обєкт обтяження: ? квартири за адресою: АДРЕСА_1. 3. Зобовязати державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради ОСОБА_2 (49000, Дніпропетровська область, місто Дніпро, ПРОСПЕКТ ДМИТРА ЯВОРНИЦЬКОГО, будинок 75) вчинити дії щодо державної реєстрації припинення обтяження:

- арешту нерухомого майна, зареєстрованого 09.02.2011р. о 14:59:18 за № 10810814 (реєстраційний номер обтяження) реєстратором: Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, на підставі постанови про накладення арешту, б/н від 15.12.2010р., ГСУ МВС України, старший слідчий в ОВС ГСУ МВС України ОСОБА_5, обєкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно; - арешту нерухомого майна, зареєстрованого 09.02.2011р. о 15:56:49 за № 10811896 (реєстраційний номер обтяження) реєстратором: Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, на підставі постанови про накладення арешту, б/н від 15.12.2010р., ГСУ МВС України, старший слідчий в ОВС ГСУ МВС України ОСОБА_5, обєкт обтяження: ? квартири за адресою: АДРЕСА_1.

19.06.2017 року до канцелярії суду від представника Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради ОСОБА_6 надійшли письмові заперечення проти позову.

Представник Позивача ОСОБА_3 підтримав заявлені позовні вимоги, просив суд розглядати справу без його участі у письмовому проваджені.

Представник Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради ОСОБА_7 в судовому засіданні 10.10.2017 року заперечував проти позовних вимог, підтримав клопотання про витребування документів з якими працював державний реєстратор.

В судове засідання 23.10.2017 року та 21.11.201 року представники відповідачів не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, витребуваних судом документів не надали, в звязку із чим суд вважає за можливе здійснити розгляд справи у письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

06.01.2017р. представник Позивача за довіреністю ОСОБА_3 звернувся до Відповідача-2 з відповідною заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень для проведення державної реєстрації обтяження зняття арешту на все нерухоме майно боржника ОСОБА_1.

До заяви від 06.01.2017р. було додано оригінал постанови про закриття кримінальної справи від 16 червня 2011 року, винесену начальником відділу ГСУ МВС України, майором міліції ОСОБА_4, відповідно до якої, кримінальні справи відносно ОСОБА_1 були закриті, скасовано накладення арешту на майно ОСОБА_1

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта від 30.08.2016р. зазначаються наступні арешти нерухомого майна Позивача:

1. 09.02.2011р. о 14:59:18 за № 10810814 (реєстраційний номер обтяження) реєстратором: Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, було зареєстровано арешт нерухомого майна, на підставі постанови про накладення арешту, б/н від 15.12.2010р., ГСУ МВС України, старший слідчий в ОВС ГСУ МВС України ОСОБА_5, обєкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно;

2. 09.02.2011р. о 15:56:49 за № 10811896 (реєстраційний номер обтяження) реєстратором: Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, було зареєстровано арешт нерухомого майна, на підставі постанови про накладення арешту, б/н від 15.12.2010р., ГСУ МВС України, старший слідчий в ОВС ГСУ МВС України ОСОБА_5, обєкт обтяження: ? квартири за адресою: АДРЕСА_1.

02.03.2017р. представником Позивача було отримано рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень за № 34077621 від 28.02.2017р. відповідно до якої Відповідачем-2, на підставі ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію на нерухоме майно та їх обтяжень» було відмовлено у державній реєстрації обтяження арешт нерухомого майна (припинення) на все нерухоме майно боржника ОСОБА_1 за субєктом: Головне слідче управління Національної поліції України.

Відповідачем-2 рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 28.02.2017р. було прийнято на тій підставі, що після завершення строку, встановленого ч. 3 ст. 23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, а саме: до розгляду державного реєстратора не додано документи належної якості для проведення державної реєстрації припинення обтяження згідно вимог чинного законодавства постанова про закриття кримінальної справи начальника відділку ГСУ МВС України ОСОБА_4 від 16.06.2011р.

Позивач не погоджується з зазначеними вище рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, вважає їх незаконними та таким, що порушують його права, як власника.

Суд, виходячи зі змісту пред'явлених позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінюючи оскаржуване рішення на предмет відповідності вимогам, встановленим частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд керується наступним.

Відповідно до частини другої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обовязкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин повязує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;

Частина перша статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлює, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про обєкти та субєктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» заява на проведення реєстраційних дій та оригінали документів, необхідних для проведення таких дій, подаються заявником у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених законодавством. У разі якщо оригінали документів, необхідних для проведення реєстраційних дій, відповідно до законодавства залишаються у справах державних органів, органів місцевого самоврядування, що їх видають, заявник подає копії документів, оформлені такими органами відповідно до законодавства. Заява на проведення реєстраційних дій в електронній формі подається за умови ідентифікації заявника (фізичної або юридичної особи) з використанням електронного цифрового підпису чи іншого альтернативного засобу ідентифікації особи. Про подання/отримання заяви на проведення реєстраційних дій державний реєстратор невідкладно повідомляє власника обєкта нерухомого майна, щодо якого подано заяву. Порядок подання заяв у сфері державної реєстрації прав та повідомлення власника обєкта нерухомого майна про подані заяви визначається Кабінетом ОСОБА_8 України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Заява про державну реєстрацію прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, обєктом незавершеного будівництва одночасно з завершенням такої дії обовязково формується та реєструється нотаріусом, яким вчинено таку дію . Заява про проведення реєстраційних дій не приймається за відсутності документа, що підтверджує оплату послуг, та у разі внесення відповідної плати не в повному обсязі. У разі подання заяви про проведення реєстраційних дій у паперовій формі така заява формується, реєструється у базі даних заяв із зазначенням дати і часу реєстрації та скріплюється власним підписом заявника . З оригіналів документів чи відповідно оформлених копій документів у випадку, передбаченому абзацом другим частини першої цієї статті, поданих для проведення реєстраційних дій, виготовляються електронні копії шляхом сканування, що долучаються до заяви, зареєстрованої у Державному реєстрі прав. Реєстрація заяв про державну реєстрацію прав проводиться в порядку черговості їх надходження. У разі подання заяви про проведення реєстраційних дій в електронній формі така заява за допомогою Державного реєстру прав реєструється у базі даних із зазначенням дати і часу реєстрації. Реєстрація заяв про проведення реєстраційних дій в електронній формі проводиться в порядку черговості їх надходження, у тому числі з урахуванням заяв, що подаються в паперовій формі.

Згідно частини першої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; 9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення обєкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу обєкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно. 2. Державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі: 1) рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; 2) рішення державного виконавця, приватного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; 3) визначеного законодавством документа, на якому нотаріусом вчинено напис про накладення заборони щодо відчуження нерухомого майна; 4) рішення органу місцевого самоврядування про віднесення обєктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду; 5) договору, укладеного в порядку, визначеному законом, яким встановлюється обтяження речових прав на нерухоме майно, чи його дубліката; 6) закону, яким встановлено заборону користування та/або розпорядження нерухомим майном; 7) інших актів органів державної влади та посадових осіб згідно із законом.

Частиною першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, обєктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав; 12) заявника, який звернувся із заявою про державну реєстрацію прав, що матиме наслідком відчуження майна, внесено до Єдиного реєстру боржників.

Згідно частини другої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав. Рішення про відмову в державній реєстрації прав повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття.

Частина пята статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлює, що відмова в державній реєстрації прав з підстав, не передбачених частиною першою цієї статті, заборонена.

На думку суду, рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень за №34077621 від 28.02.2017р. не відповідає вимогам ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Як вбачається із змісту спірного рішення підставою для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень оформлених рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 34077621 від 28.02.2017р. слугувало те, що до розгляду державного реєстратора не додано документи належної якості для проведення державної реєстрації припинення обтяження згідно вимог чинного законодавства постанова про закриття кримінальної справи начальника відділу ГСУ МВС України ОСОБА_4 від 16.06.2011р.

Судом встановлено, що арешт на нерухоме майно Позивача було накладено відповідно до постанови б/н від 15.12.2010р. ГСУ МВС України при розгляді кримінальної справи № 58101032, яку було порушено відносно колишнього головного бухгалтера «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» ОСОБА_1 за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 200, ч. 2 ст. 357, ч. 2 і ч. 3 ст. 358 КК України, за фактами підроблення та використання завідомо підроблених документів.

При цьому, як підставу для знаття такого арешту Позивачем додано копію постанови про закриття вищевказаної кримінальної справи від 16 червня 2011 року, винесену начальником відділу ГСУ МВС України, майором міліції ОСОБА_4, відповідно до якої, кримінальні справи відносно ОСОБА_1 були закриті, скасовано накладення арешту на майно ОСОБА_1 Додана Позивачем постанова про закриття вищевказаної кримінальної справи від 16 червня 2011 року дає можливість Відповідачам 1,2 встановити припинення обтяження нерухомого майна Позивача.

Відповідачами не надано витребуваних судом документів реєстраційної справи за заявою ОСОБА_1 щодо зняття арештів з його майна, Відповідачами не доведено законність та обґрунтованість прийняття рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 34077621 від 28.02.2017р.

Враховуючи наведені фактичні обставини справи, а також норми чинного законодавства, суд погоджується із доводами Позивача в частині скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради ОСОБА_2 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 34077621 від 28.02.2017р.

Позовні вимоги в частині зобов'язання Відповідача 1 та Відповідача 2 вчинити певні дії підлягають задоволенню враховуючи наступне.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об'єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов'язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «ОСОБА_7 проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, «ефективний засіб правого захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Як вбачається з положень Рекомендації Комітету ОСОБА_8 Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_8 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 №1380/5, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Згідно з частиною 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Пунктом 8 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 2 частини 4 статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що адміністративний позов може містити вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Отже, суд наділений повноваженнями щодо зобов'язання відповідача прийняти рішення, і це прямо вбачається з пункту 2 частини 4 статті 105 та пункту 3 частини 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства.

У разі відсутності у суб'єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов'язання судом суб'єкта прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним.

Більше того, у своєму рішенні від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку суду, з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи викладене, керуючись статями 69, 70, 71, 128, 181, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити в повному обсязі.

Скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради ОСОБА_2 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень за № 34077621 від 28.02.2017р.

Зобовязати Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради (49000, Дніпропетровська область, місто Дніпро, ПРОСПЕКТ ДМИТРА ЯВОРНИЦЬКОГО, будинок 75, ) вчинити дії щодо державної реєстрації припинення обтяження:

- арешту нерухомого майна, зареєстрованого 09.02.2011р. о 14:59:18 за № 10810814 (реєстраційний номер обтяження) реєстратором: Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, на підставі постанови про накладення арешту, б/н від 15.12.2010р., ГСУ МВС України, старший слідчий в ОВС ГСУ МВС України ОСОБА_5, обєкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно;

- арешту нерухомого майна, зареєстрованого 09.02.2011р. о 15:56:49 за № 10811896 (реєстраційний номер обтяження) реєстратором: Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, на підставі постанови про накладення арешту, б/н від 15.12.2010р., ГСУ МВС України, старший слідчий в ОВС ГСУ МВС України ОСОБА_5, обєкт обтяження: ? квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Зобовязати державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради ОСОБА_2 (49000, Дніпропетровська область, місто Дніпро, ПРОСПЕКТ ДМИТРА ЯВОРНИЦЬКОГО, будинок 75) вчинити дії щодо державної реєстрації припинення обтяження:

- арешту нерухомого майна, зареєстрованого 09.02.2011р. о 14:59:18 за № 10810814 (реєстраційний номер обтяження) реєстратором: Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, на підставі постанови про накладення арешту, б/н від 15.12.2010р., ГСУ МВС України, старший слідчий в ОВС ГСУ МВС України ОСОБА_5, обєкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно;

- арешту нерухомого майна, зареєстрованого 09.02.2011р. о 15:56:49 за № 10811896 (реєстраційний номер обтяження) реєстратором: Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, на підставі постанови про накладення арешту, б/н від 15.12.2010р., ГСУ МВС України, старший слідчий в ОВС ГСУ МВС України ОСОБА_5, обєкт обтяження: ? квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Постанова може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк, з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Т.В.Шевцова