Справа № 826/5474/18
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2018-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

16 квітня 2018 року м. Київ № 826/5474/18

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Добрянська Я.І., ознайомившись з позовною заявою

за позовом ОСОБА_1
до Державної міграційної служби України, Кабінету Міністрів України, Міністерства Внутрішніх Справ України
про зобов'язати вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Державної міграційної служби України, Кабінету Міністрів України, Міністерства Внутрішніх Справ України в якому просив:

- запросити відомості про них й долучити до розгляду свідками російських добровольців (Валова...),

- зобов'язати надати всі матеріали реагувань на звернення (розслідувань),

- визнати факт тривалого ухилення мешканців означених установ (у чергу - Державної Міграційної Служб) від виконання офіційних обов'язків щодо надання інформації, оформлення належних документів й забезпечення повинності позивача виїхати з концентраційного табору,

- визнати, що наслідком цього стало невиправдане тривале тримання в Уркаїні в безправному стані, неможливість заробляти кошти, отримувати соціальну і медичну допомогу, користуватись залишеними в країні походження коштами та майном,

- визнати мешканців означених антидержавних установ скінченими дебілами або заручниками відморозка аВатова,

- визнати Державну Міграційну Службу, Міністерство Внутрішніх Справ, Кабінет Міністрів Уркаїни різницько-терористичними бандформуваннями,

- окремою ухвалою доручити Службі Безпеці України внести надані свідоцтва в Єдиний реєстр досудового розслідування і прийняти ефективні заходи до ліквідації,

- визнати керівників означених антидержавних установ (у першу чергу - Міністерства Внутрішніх Справ Уркаїни) солідарними боржниками за чинення перешкод до повернення можливості користуванням коштами і майном позивача, що залишились у Сатаниської МракобеSSії (у минулому - Російської Федерації).

- запропонувати Уряду Уркаїни уточнити свідоцтва про розмір фінансових коштів на рахунках позивача та коштовності майна, що залишились на території Російської Федерації,

- стягнути з них на користь позивача (у першу чергу, відморозка у статусі Міністра Внутрішніх Справ Уркаїни аВатов (що приховується за кличкою Аваков):

- 672.000 гр. у відшкодування підвищених витрат у наслідок знаходження в бездомному стані,

- 214.919.000 гр % за позбавлення можливості повернення коштів і майна позивача у належний строк,

- 5.143.860.881 гр. відшкодування забезпечення москалівським подільникам можливості користуватись коштами і майном позивача,

- 6.912.000 гр у компенсацію моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Ознайомившись із позовною заявою, суд встановив її невідповідність вимогам ст. 160, 161 КАС України, з огляду на таке.

Відповідно до п. 2, 11 ч. 5 ст. 160 КАС України, в позовній заяві зазначаються:

- повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв'язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти;

- власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Проте, на порушення вищезазначених норм, позивачем в позовній заяві не вказано місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індексідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), відомі номери засобів зв'язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти відповідачів та не зазначено про те, що позивачем не подано іншого позову до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Окрім цього, суд зазначає, що відповідно до 2 ч. 5 ст. 160 КАС України, в позовній заяві зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КАС України, учасниками справи є сторони, треті особи.

Згідно з ч. 1 ст. 46 КАС України, сторонами в адміністративному процесі е позивач та відповідач.

Положення щодо можливості залучення до участі у справі третіх осіб регламентовані ст. 49 КАС України.

Однак, як вбачається з адміністративного позову, одночасно з відповідачами по справі, позивачем зазначено "зацікавлену особу" - «Прикордонну службу України», що не відповідає вимогам КАС України.

Згідно з ч. 1 ст. 161 КАС України, до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частішою другою цієї статті.

Однак, позивачем на порушення вищезазначених вимог копії додатків до адміністративного позову надано в одному екземплярі.

Також, суд зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 161 КАС України, позивач зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

За змістом ч. 2 ст. 94 КАС України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Згідно з п. 5.27 Національного стандарту України "Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів" (ДСТУ 4163-2003), затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 року № 55, копія документа засвідчується відміткою, що складається зі слів "Згідно з оригіналом", назвою посади, особистим підписом особи, яка засвідчує копію, її ініціалами та прізвищем, датою засвідчення копії.

Дослідивши зміст позовної заяви та додані до неї документи суд встановив, що позивачем всупереч вимог ч. 2 ст. 94, ч. 4 ст. 161 КАС України до позовної заяви додані незавірені у встановленому порядку копії документів, що виключає можливість використання їх як доказів у справі.

Окрім цього, відповідно до вимог ч. 3 ст. 161 КАС України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Однак позивачем не надано доказів сплати судового збору у порядку та розмірі встановленому в Законі України «Про судовий збір».

Посилання позивача на п. 23 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» як на підставу звільнення від сплати судового збору, суд вважає помилковим, оскільки від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах у порядку, визначеному статтею 12 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту" на підставі п. 14 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Отже, пільги щодо сплати судового збору стосуються осіб, які оскаржують рішення в порядку ст. 12 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту" .

Однак, як вбачається з позовних вимог на позивача такі пільги не поширюються.

Посилання позивача на ч. 1 ст. 133 КАС України та ч. 1 ст. 13 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту", як на підставу звільнення від сплати судового збору, суд вважає необґрунтованими, оскільки позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів незадовільного майнового стану для звільнення від сплати судового збору.

Також, суд зазначає, що відповідно до п. 3 - 5, 8, 9 ч. 5 ст. 160 КАС України, в позовній заяві зазначаються:

- зазначення ціни позову, обґрунтований розрахунок суми, що стягується, - якщо у позовній заяві містяться вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної оскаржуваним рішенням, діями, бездіяльністю суб'єкта владних повноважень;

- зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів;

- виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

- перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

- у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб'єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

Згідно з п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 КАС України,

- адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір;

- публічно-правовий спір - спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи;

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Отже, кожна особа має право в порядку, встановленому КАС України, звернутися до адміністративного суду про захист своїх прав, свобод та інтересів, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень вони порушені, однак, якщо таке звернення особи містить вислови, що свідчать про неповагу до суду, воно не підлягає розгляду.

Зазначений висновок кореспондується з позицією Вищого адміністративного суду України, викладеній в ухвалі від 28 вересня 2012 року у справі №К/9991/39217/12, в якій зазначено, що листи, звернення, позовні заяви, апеляційні та касаційні скарги тощо, з якими звертаються громадяни до суду, повинні відповідати загальнолюдським правилам викладення фактів та обставин виниклих правовідносин.

Відповідно до ч. 2 ст. 44 КАС України, учасники справи зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Згідно з ч. 1 ст. 45 КАС України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

З огляду на обов'язок осіб, які беруть участь у справі, добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, зазначені обставини мають бути сформульовані розумно, з дотриманням загальних засад моральності та інших прийнятих у суспільстві норм поведінки.

Як вбачається з адміністративного позову, позовні вимоги сформульовані з використанням ненормативної лексики, наведений виклад обставин справи не відповідає загальним засадам моралі та свідчить про неповагу до суду, а отже на думку суду позовна заява не оформлена належним чином, не відповідає вимогам до процесуальних документів, є неприпустимою щодо її змісту, норм суспільної моралі та не може бути прийнята до розгляду судом.

Також суд вважає за необхідне повідомити позивача, що відповідно до ч. 1 ст. 49 КАС України, суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід Державного бюджету України з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках:

1) невиконання процесуальних обов'язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу;

2) зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству;

3) неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин суб'єктом владних повноважень;

4) використання під час процедури врегулювання спору за участю судді портативних, аудіотехнічних пристроїв, а також здійснення фото- і кінозйомки, відео-, звукозапису.

Окрім цього, як вбачається з адміністративного позову позивачем не обґрунтовано в чому полягає порушення його прав, свобод та законних інтересів та внаслідок яких та чиїх рішень, дій та бездіяльності вони порушені.

Також, позивачем не зазначено ціну позову, а наявні розрахунки є незрозумілими та необґрунтованими оскільки не зрозуміло внаслідок яких і чиїх рішень, дій та бездіяльності позивачу завдані такі збитки.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

З огляду на те, що позовна заява та зокрема, її прохальна частина викладені з порушенням вимог процесуального закону, що призводить до неможливості встановити кількість позовних вимог за які необхідно сплатити судовий збір суд, позбавлений можливості обрахувати такий судовий збір на виконання вимог ч. 2 ст. 169 КАС України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачу п'ятиденного строку на усунення недоліків шляхом подання до суду уточненого адміністративного позову оформленого відповідно до вищевикладених вимог.

Керуючись ст. 160, 161, 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя Окружного адміністративного суду міста Києва, -

У Х В А Л И В:

1.Залишити позовну заяву ОСОБА_1 без руху.

2.Встановити позивачу п'ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дати отримання копії цієї ухвали.

3.Попередити позивача про наслідки недотримання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, передбачені ч.4 ст. 169 КАСУ.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки встановлені ст. 256 КАС України та оскарженню не підлягає.

Суддя Я.І. Добрянська