Справа № 556/1739/17
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2018-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
ПОСТАНОВА

іменем України

"17" квітня 2018 р. м. Житомир Справа № 556/1739/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Іваненко Т.В.

суддів: Кузьменко Л.В.

Франовської К.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Володимирецького районного суду Рівненської області від "12" грудня 2017 р. (судове рішення ухвалене суддею Іванків О.В. в смт. Володимирець Рівненської області), у справі за позовом ОСОБА_2 до Комісії із контролю за призначенням та виплатою державних допомог, субсидій та пільг Володимирецької районної державної адміністрації Рівненської області про визнання рішення незаконним, зобов'язання до вчинення дій , -

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2017 року позивач ОСОБА_2 звернулась до Володимирецького районного суду Рівненської області з адміністративним позовом до Комісії із контролю за призначенням та виплатою державних допомог, субсидій та пільг Володимирецької районної державної адміністрації Рівненської області, в якому просила визнати незаконною відмову у призначенні їй державної допомоги малозабезпеченим сім'ям, та зобов'язати відповідача повторно розглянути її заяву та призначити відповідну допомогу.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що нею надано відповідачу повну та достовірну інформацію про майно та доходи, і будь-яких законних підстав для відмови у призначенні державної допомоги не було.

Постановою Володимирецького районного суду Рівненської області від 12.12.2017 задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 відмовлено за його безпідставністю.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги. В апеляційній скарзі зазначив про неправомірність прийнятого відповідачем рішення. Зазначив, що у них відсутні транспортні засоби, трактор є саморобних механізмом в неробочому стані. Чоловік ОСОБА_2 на час звернення до відповідача працював та сплачував страхові внески.

У відзиві на апеляційну скаргу, відповідач посилається на те, що при вирішені справи, суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги позивача.

Суд розглядає справу в порядку письмового провадження у відповідності до приписів п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Переглянувши судове рішення, доводи апеляційної скарги, розглянувши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що сім'я позивача ОСОБА_2 відповідно до довідки Городецької сільської ради Володимирецького району Рівненської області від 13.10.2017 №3199 складається з неї, чоловіка ОСОБА_3 та 5-х неповнолітніх та малолітніх дітей.

11.07.2017 року ОСОБА_2 звернулась до Управління соціального захисту населення Володимирецької районної державної адміністрації із заявою про призначення їй державної допомоги, яка виплачується малозабезпеченим сім'ям, та надала відповідну Декларацію про доходи та майно.

Рішенням Комісії із контролю за призначенням та виплатою державних допомог, субсидій та пільг Володимирецької районної державної адміністрації №23 від 11.10.2017 року відмовлено позивачу у призначенні вказаної допомоги.

Підставою для відмови стало те, що при перевірці Декларації позивача ОСОБА_2 та доданих до неї документів було встановлено невідповідність наданих відомостей фактичним обставинам, а також наявність підстав, які унеможливлюють призначення даного виду допомоги у відповідності до вимог законодавства.

Не погоджуючись з такою відмовою, позивач звернулась з позовом до суду.

Суд першої інстанції в задоволенні позову відмовив. Суд вважав, що рішення №23 від 11.10.2017 року про відмову у призначенні позивачу державної допомоги, яка призначається малозабезпеченим сім'ям, прийнято відповідачем - комісією із контролю за призначенням та виплатою державних допомог, субсидій та пільг Володимирецької районної державної адміністрації на підставі закону, з дотриманням вимог КАС України, а саме на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. При цьому відповідачем надано достатньо належних та обґрунтованих доказів, які спростовують твердження позивача та свідчать про законність рішення про відмову у призначенні державної допомоги малозабезпеченим сім'ям №23 від 11.10.2017 року, яке позивач оскаржує.

Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією га законами України.

Статтею 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» (далі - Закон) визначено, що соціальна допомога малозабезпеченим сім'ям - це щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім'ям у грошовій формі в розмірі, який залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім'ї.

Згідно зі ст. 4 Закону для надання соціальної допомоги подається заява уповноваженим представником сім'ї до місцевої державної адміністрації або до виконавчого комітету сільської, селищної ради.

У заяві дається згода сім'ї на збір інформації про неї, про її власність, доходи та майно, що необхідна для мети цього Закону. Місцеві державні адміністрації для мети цього Закону мають право користуватися всіма офіційними джерелами інформації, в тому числі й інформацією органів доходів і зборів.

Державна соціальна допомога призначається з місяця звернення, якщо протягом місяця подано всі необхідні документи.

Рішення про призначення державної соціальної допомоги чи про відмову в її наданні приймається місцевою державною адміністрацією протягом десяти календарних днів і наступного після його прийняття дня надсилається уповноваженому представнику малозабезпеченої сім'ї.

Рішення про відмову в наданні державної соціальної допомоги має бути вмотивованим і містити роз'яснення порядку його оскарження.

Відповідно до абзацу 4 ч. 1 ст. 7 Закону державна соціальна допомога не призначається, зменшується її розмір або припиняється виплата у випадках, коли: у власності чи володінні малозабезпеченої сім'ї є друга квартира (будинок) за умови, що загальна площа житла перевищує 21 кв. м на одного члена сім'ї та додатково 10,5 кв. м на сім'ю, чи більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму).

Згідно з ч. 2 ст.7 Закону за наявності обставин, передбачених у ч.1 цієї статті, соціальна допомога може бути призначена місцевою державною адміністрацією на підставі рішень районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій та виконавчих комітетів міських і районних у містах (у разі їх створення) рад у разі, якщо у малозабезпеченій багатодітній сім'ї виховуються троє або більше дітей віком до 18 років.

Відповідно до ч. 4 ст. 7 Закону, якщо сім'єю навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на соціальну допомогу та на визначення її розміру, виплата призначеної соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення.

Порядок призначення та виплати державної соціальної допомоги встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 року №250 (далі - Порядок) визначено, що державна соціальна допомога малозабезпеченим сім'ям призначається і виплачується у грошовій формі малозабезпеченим сім'ям, які постійно проживають на території України, мають середньомісячний сукупний дохід, нижчий від прожиткового мінімуму для сім'ї.

За пунктом 6 Порядку для призначення соціальної допомоги уповноважений представник сім'ї подає органу праці та соціального захисту населення, зокрема, декларацію про доходи та майно.

Згідно з пунктом 12 Порядку у разі коли особами, які входять до складу сім'ї, навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на соціальну допомогу та визначення її розміру, виплата соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення. На наступний строк допомога може бути призначена не раніше ніж через шість місяців починаючи з першого числа місяця виявлення порушення.

Відповідно до п.10 Порядку, державна соціальна допомога малозабезпеченим не призначається зокрема у разі:

- коли працездатні члени малозабезпеченої сім'ї не працюють, не служать, не вчаться за денною формою навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних, вищих навчальних закладах І- IV рівня акредитації протягом трьох місяців, що передують місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги (крім осіб, які в установленому порядку визнані безробітними та за інформацією центрів зайнятості не порушують законодавство про зайнятість щодо сприяння своєму працевлаштуванню; осіб, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку або за дітьми, які потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більше ніж до досягнення ними шестирічного віку; осіб, які доглядають за інвалідами І групи або дітьми- інвалідами віком до 18 років, за інвалідами П групи внаслідок психічного розладу, а також за особами, які досягли 80- річного віку; фізичних осіб, які надають соціальні послуги) (абзац 1 пункту 10);

- у власності чи володінні малозабезпеченої сім'ї є друга квартира (будинок) за умови, що загальна площа житла перевищує 21 кв. метр на одного члена сім'ї та додатково 10,5 кв. метра на сім'ю, чи більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму) (абзац шостий пункту 10).

Встановлено, що відповідно до Декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, позивач зазначила про отримані її сім'єю доходи, зокрема чоловіком ОСОБА_3, наявність у сім'ї одного житлового будинку в АДРЕСА_1 площею 95 м кв. та відсутність в сім'ї транспортних засобів.

Згідно з довідкою територіального сервісного центру №5644 від 18.10.2017 року №31/17-5644-1060 та №31/17-5644-1061 за подружжям ОСОБА_3 не зареєстровано транспортних засобів.

Разом із тим згідно акта обстеження матеріально-побутових умов сім'ї, складеного державним інспектором управління соціального захисту населення, вбачається, що сім'я ОСОБА_3 у своєму володінні має два транспортні засоби (механізми), які не були зазначені при зверненні за соціальною допомогою у декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги.

Відповідно до відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно у власності ОСОБА_2 також є житловий будинок площею 87,4 м кв., який знаходиться за адресою АДРЕСА_2. Тобто сім'я має у власності два житлових будинки сумарною площею 182,4 м кв., норма для даної сім'ї складає 157,5 м кв.

Зокрема, згідно довідки Пенсійного фонду про індивідуальні відомості про застраховану особу, чоловік позивача ОСОБА_3 працював у квітні 2017 року - 4 дні з 19 робочих днів, в травні 2017 року - 5 днів з 20 робочих днів та в червні 2017 року - 2 дні з 21 робочого дня. Крім того, в довідці про доходи ОСОБА_3 дохід за виконану роботу вказаний не як заробітна плата, а як інші нарахування. Отже, ОСОБА_3 не працював протягом трьох місяців перед зверненням за допомогою.

Позивач зазначених обставин не спростувала та відповідних доказів суду не надала.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наявність у сім'ї позивача на праві власності двох житлових будинків, сумарна площа яких перевищує норму для даної сім'ї, а також та обставина, що працездатний чоловік позивача не працював в період, який передував зверненню за допомогою, є підставами для відмови у призначенні ОСОБА_2 державної допомоги.

Посилання позивача на ту обставину, що в її сім'ї виховуються троє або більше дітей віком до 18 років, не є підставою для відповідача щодо обов'язковості призначення державної допомоги, оскільки відповідно до ст. 7 Закону та п. 10 Порядку, таке призначення є правом відповідача.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що оскаржуване рішення №23 від 11.10.2017 року про відмову у призначенні їй державної допомоги, яка призначається малозабезпеченим сім'ям, прийнято комісією із контролю за призначенням та виплатою державних допомог, субсидій та пільг Володимирецької районної державної адміністрації на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не впливають на правильність прийнятого судового рішення. Постанову прийнято судом першої інстанції з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, постанову Володимирецького районного суду Рівненської області від "12" грудня 2017 р. без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Т.В. Іваненко

судді: Л.В. Кузьменко

К.С. Франовська

Повне судове рішення складено "17" квітня 2018 р.