Справа № 820/2/18
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2018-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Бадюков Ю.В.

17 квітня 2018 р. Справа № 820/2/18
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.

суддів - Гуцала М.І. , Бенедик А.П.

за участю секретаря судового засідання - Багмет А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31 січня 2018 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В с т а н о в и л а:

02 січня 2018 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, яким просить скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача Головного управління ДФС у Харківській області (подалі - ГУ ДФС у Харківській області, контролюючий орган) № 135664-13 від 14 вересня 2017 року про визначення суми грошового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуване фізичними особами, які є власниками об'єктів нежитлової нерухомості, у розмірі 21.431,03 гривень.

Позивач зазначає, що їй на праві приватної власності належить комплекс будівель і споруд растворо-бетонного вузлу, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, та відповідно до ДК 018-2000 будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств, належать до підрозділу 125 «Будівлі промислові та склади» з присвоєнням класів об'єктів 1251 - 1252. Зазначає, що за приписами пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України (подалі - ПК України) будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств, не є об'єктом оподаткування податком на нерухоме майно.

У відзиві на адміністративний позов контролюючий орган зазначає, що відповідно до п.п. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками житлової та/або нежитлової нерухомості, тобто зареєстровані у законному порядку права на володіння цими об'єктами. Будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств не є об'єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (п.п. «є» п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України). Водночас, зазначає, що ПК України не надає тлумачення терміну «будівлі промисловості», що використовується в пп. «є» п.п. 266.2.2 ст. 266 ПК України. Не наведено такого тлумачення і іншими нормативними актами, що діють в Україні. Доказів належності або використання будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, промисловими підприємствами, як цього вимагає п.п. «є» п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України позивачем до контролюючого органу та до адміністративного позову не надано. Відповідач вважає, що ним правомірно нарахований позивачу податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за звітний 2016 рік, виходячи із загальної площі об'єкта нежитлової нерухомості, за ставками, встановленими рішенням Сахновщинської селищної ради Харківської області на 2016 рік від 29 січня 2016 № 76-VІІ «Про внесення змін до рішення №1802-VI».

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 31 січня 2018 року адміністративний позов задоволено. На користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Харківській області у відшкодування витрат по сплаті судового збору стягнуто 640 грн.

Судом зазначено, що ПК України не надає тлумачення дефініції «будівлі промисловості», що використовується в пп."є" п.п. 266.2.2 ст. 266 ПК України. Не наведено такого тлумачення і іншими нормативними актами, що діють в Україні.

Відповідно до п. 3.1 ст. 3 ПК України податкове законодавство України складається з Конституції України; цього Кодексу; Митного кодексу України та інших законів з питань митної справи у частині регулювання правовідносин, що виникають у зв'язку з оподаткуванням митом операцій з переміщення товарів через митний кордон України (далі - законами з питань митної справи); чинних міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування; нормативно-правових актів, прийнятих на підставі та на виконання цього Кодексу та законів з питань митної справи; рішень Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з питань місцевих податків та зборів, прийнятих за правилами, встановленими цим Кодексом.

Статтею 5 ПК України передбачено, що поняття, правила та положення, установлені цим Кодексом та законами з питань митної справи, застосовуються виключно для регулювання відносин, передбачених статтею 1 цього Кодексу.

У разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу. Інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

Проте, відповідно до розділу 1 «Вступ» ДК 018-200, Державний класифікатор будівель та споруд (ДК БС) є складовою частиною Державної системи класифікації та кодування техніко-економічної та соціальної інформації. Класифікатор розроблено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 1998 року № 971 «Про Програму реформування державної статистики на період до 2002 року». ДК БС призначено для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб'єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) в Україні. Використання ДК БС забезпечує умови для вирішення таких завдань: - виконання комплексу облікових функцій щодо будівельної діяльності в рамках робіт з державної статистики, включаючи статистику цін на будівельну продукцію; - проведення робіт з перепису, оцінки та переоцінки вартості і стану будівель та споруд; - проведення зіставлення національних статистичних даних щодо продукції будівництва з даними Статистичної комісії Європейського Союзу (Євростату) та ООН; - проведення соціологічних досліджень з питань будівництва, забезпечення житлом і різними послугами населення України; - розроблення аналітичних показників та прогнозування інвестицій в економіку України.

Таким чином, державний класифікатор укладено не на підставі ПК України та не з метою оподаткування. До того ж його положення застосовує поняття «будівлі промислові», яке за своєю суттю є вужчим за поняття «будівлі промисловості», що застосовується у ст. 266 ПК України. З огляду на це, поняття «будівлі промисловості» (ст. 266 ПК України) є ширшим за сукупністю існуючих ознак об'єкту нежитлової нерухомості.

Не погоджуючись з судовим рішенням, в апеляційній скарзі ГУ ДФС у Харківській області, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове про відмову в задоволені адміністративного позову ОСОБА_2

Скаржник зазначає, що як контролюючому органу, так і суду позивач, яка має статус фізичної особи-підприємця, не надала доказів належності або використання будівлі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, промисловими підприємствами, як цього вимагає п.п. «е» п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 262 ПК України. Комплекс будівель растворо-бетонного вузлу, що належить позивачу, не може використовуватися для цілей забезпечення видів діяльності позивача.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, колегія суддів погоджується з висновком суду, з таких підстав.

Позивач є фізичною особою підприємцем з наступними видами діяльності: код КВЕД 01.50 - змішане сільське господарство (основний), код КВЕД 10.61 - виробництво продуктів борошномельно-круп'яної промисловості; код КВЕД 46.11 - діяльність посередників у торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною, напівфабрикатами, код КВЕД 46.21 - оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин, код КВЕД 49.41 - вантажний автомобільний транспорт, код КВЕД 52.10 - складське господарство, код КВЕД 63.90 - надання інших інформаційних послуг.

13 березня 2014 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності № 5258581 про належність ОСОБА_2 по праву власності комплексу будівель растворо-бетонного вузлу, що розташований за адресою - АДРЕСА_1.

14 вересня 2017 року відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення за формою «Ф» № 135664-13, яким позивачу визначено зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 ст. 266 ПК України, в розмірі 21.432,03 грн.

Згідно статті 265 ПК України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.

Підпунктом 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України встановлено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

При цьому, об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (п.п. 266.2.1 п. 266.2 ст. ПК України), а базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (п.п. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 ПК України).

Відповідно до п.п. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України база оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно п.п. 266.3.3 п. 266.3 ст. 266 ПК України база оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності юридичних осіб, обчислюється такими особами самостійно виходячи із загальної площі кожного окремого об'єкта оподаткування на підставі документів, що підтверджують право власності на такий об'єкт.

Підпунктом «є» 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України визначено перелік об'єктів нерухомості, які не є об'єктом оподаткування, до яких віднесено будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств.

В силу вимог п.п. 14.1.1291 п. 14.1 ст. 14 ПК України у нежитловій нерухомості виділяють, зокрема будівлі офісні (будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей), будівлі промислові та склади.

Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації наказом від 17 серпня 2000 року № 507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, який призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб'єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України. Об'єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

Відповідно до названого Державного класифікатора будівлі промисловості (криті будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства тощо) віднесено до підрозділу «Будівлі нежитлові» (група 125 «Будівлі промислові та склади» клас 1251 «Будівлі промисловості»).

До будівель промисловості відносяться об'єкти нерухомості, які відповідно до ДК 018-2000 належать до класу 1251 «Будівлі промисловості», що включає підкласи: 1251.1 «Будівлі підприємств машинобудування та металообробної промисловості»; 1251.2 «Будівлі підприємств чорної металургії»; 1251.3 «Будівлі підприємств хімічної та нафтохімічної промисловості»; 1251.4 «Будівлі підприємств легкої промисловості»; 1251.5 «Будівлі підприємств харчової промисловості»; 1251.6 «Будівлі підприємств медичної та мікробіологічної промисловості»; 1251.7 «Будівлі підприємств лісової деревообробної та целюлозно-паперової промисловості»; 1251.8 «Будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро-фаянсової промисловості»; 1251.9 «Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне».

Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об'єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.

Згідно з ДК 018-2000 до групи (код 125) «Будівлі промислові та склади» належить клас (код 1251) «Будівлі промислові», який включає будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства тощо. До класу (код 1252) «Резервуари, силоси та склади» належать, зокрема, спеціальні склади, складські майданчики.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивач є власником нежитлових будівель - комплексу будівель растворо-бетонного вузлу, що розташований за адресою - АДРЕСА_1, ці будівлі відповідають класу 1251 за ДК 018-2000, а позивач, як фізична особа-підприємець здійснює види діяльності за КВЕД із секцій А, C ( національний класифікатор України, класифікація видів економічної діяльності ДК 009:2010).

Відповідно до ч.ч. 2, 3, 5 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77). У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч. 3 ст. 77). Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів (ч. 5 ст. 77).

Судам першої та апеляційної інстанції відповідач не надав доказів, які б безспірно посвідчували ту обставину, що позивач не може використовувати означений комплекс будівель для цілей забезпечення видів своєї діяльності.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновками суду, не спростованими доводами апеляційної скарги, про те, що спірне податкове повідомлення-рішення є таким, що не ґрунтується на нормах закону, а тому воно підлягає скасуванню.

Колегія суддів зазначає, що суд не допустив неправильного застосування норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суд повно встановив обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надав їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.

Судовий збір, сплачений відповідачем при подачі апеляційної скарги у сумі 1057,20 грн (платіжне доручення № 433 від 14 березня 2018 року, а.с. 70) підлягає зарахуванню до спеціального фонду Державного бюджету України.

Фіксування судового засідання технічними засобами не відбувалось згідно положень ч. 4 ст. 229 КАС України.

На підставі наведеного, керуючись ч. 4 ст. 229, ст.ст. 292, 293, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 31 січня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Л.В. Мельнікова
Судді(підпис) (підпис) М.І. Гуцал А.П. Бенедик
Постанова складена і підписана 17 квітня 2018 року.