Справа № 185/9455/16-а (2-а/185/55/17)
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2018-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

16.04.2018 Київ К/9901/8554/18 185/9455/16-а (2-а/185/55/17)
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді Берназюка Я.О.,

суддів: Гриціва М.І., Коваленко Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 27 червня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 (далі за текстом - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Павлоградського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області (далі за текстом - Управління або відповідач) про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії.

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 січня 2017 року позовні вимоги задоволено частково.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2017 року скасовано постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 січня 2017 року та прийнято нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

27 червня 2017 року Вищий адміністративний суд України на підставі пункту 1 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2017 року. Постановляючи зазначену ухвалу, суд виходив з того, що згідно частин дев'ятої, десятої статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною. У разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції по такій справі є остаточним і оскарженню не підлягає.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, позивач звернувся до Верховного Суду України із заявою про її перегляд з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України, - неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм процесуального права. У заяві позивач просить скасувати ухвалу Вищого адміністративного суду України від 27 червня 2017 року та передати справу на розгляд до суду касаційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду України від 30 жовтня 2017 року відкрито провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії для перегляду ухвалу Вищого адміністративного суду України від 27 червня 2017 року.

У зв'язку із початком роботи Верховного Суду, на виконання підпунктів 1, 7 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року) матеріали цієї справи передано до Верховного Суду.

Ухвалою від 22 лютого 2018 року справу прийнято до свого провадження суддею Верховного Суду Берназюком Я.О.

Як на приклад неоднакового правозастосування норм процесуального права позивач посилається на ухвали Вищого адміністративного суду України від 11 січня 2017 року у справі № 640/14865/16-а (провадження К/800/137/17), від 06 червня 2017 року у справі № 638/1952/17 (провадження К/800/16444/17), у яких суд по-іншому і, на переконання позивача, правильно застосував одні й ті самі норми процесуального права у подібних правовідносинах.

Перевіривши наведені у заяві доводи, суд дійшов висновку про відсутність неоднакового застосування судом касаційної інстанції статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року; далі за текстом - КАС України).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 237 КАС України перегляд Верховним Судом України судових рішень в адміністративних справах може здійснюватися виключно з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності справ або встановленої законом юрисдикції адміністративних судів.

Справа № 185/9455/16-а (2-а/185/55/17), рішення в якій заявник просить переглянути, розглянута за правилами скороченого провадження, установленими статтею 183-2 КАС України. В частині дев'ятій та десятій цієї статті зазначено, що постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною. У разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції по такій справі є остаточним і оскарженню не підлягає.

Так, у справі № 640/14865/16, рішення в якій надано для порівняння, Вищий адміністративний суд України розглядав касаційну скаргу на ухвали Київського районного суду міста Харкова від 09 листопада 2016 року та Харківського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2016 року про залишення позову без розгляду.

У справі № 638/1952/17 Вищий адміністративний суд України відкрив касаційне провадження, однак, зазначене рішення та рішення про перегляд якого подано заяву (справа № 185/9455/16-а (2-а/185/55/17)), не містить висновків щодо застосування норм процесуального права, які б суперечили один одному, а саме частин дев'ятої та десятої статті 183-2 КАС України.

Висновки суду щодо наявності чи відсутності підстав для відкриття касаційного провадження ґрунтуються на різних обставинах, встановлених судом, перевірка правильності встановлення яких не входить до компетенції Верховного Суду.

Отже, підстав для висновку про наявність неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права, немає.

Відповідно до частини першої статті 244 КАС України Верховий Суд України відмовляє в задоволенні заяви, якщо обставини, які стали підставою для перегляду справи, не підтвердилися.

Керуючись підпунктом 1 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року), статтями 241, 242, 243 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року),

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 27 червня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає, крім випадку, встановленого пунктом 3 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Я.О. Берназюк

Судді: М.І. Гриців

Н.В. Коваленко