Справа № 815/1633/18
Суддя: Кравченко М.М.
Дата ухвалення: 2018-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1633/18
УХВАЛА

13 квітня 2018 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Кравченко М.М., вивчивши матеріали заяви Роздільнянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про заміну сторони у виконавчому провадженні, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла заява Роздільнянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про заміну сторони у виконавчому провадженні в порядку ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.379 КАС України.

В поданій до суду заяві Роздільнянське обєднане управління Пенсійного фонду України Одеської області просить суд замінити сторону виконавчого провадження по вимозі про сплату недоїмки № Ф-261 від 26.03.2012 року про стягнення заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідент. код НОМЕР_1) в сумі 4010,30 грн. з Управління Пенсійного фонду України у Роздільнянському районі Одеської області на Роздільнянське обєднане управління Пенсійного фонду України Одеської області.

В обґрунтування поданої заяви заявник зазначив, що управлінням Пенсійного фонду України у Роздільнянському районі Одеської області було направлено до Роздільнянського міжрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області вимогу про сплату недоїмки від 26.03.2012 року № Ф-261 про стягнення заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в сумі 4010,30 грн. на користь управління Пенсійного фонду України у Роздільнянському районі Одеської області. Роздільнянським міжрайонним відділом Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області неодноразово відкривались виконавчі провадження по вищевказаному документу. Заборгованість на даний час боржником не погашена. Вимога управління Пенсійного фонду України у Роздільнянському районі Одеської області не виконана. У зв'язку з реорганізацією управління Пенсійного фонду України у Роздільнянському районі Одеської області шляхом злиття на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 988 від 21.12.2016 року «Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України» утворився новий територіальний орган - Роздільнянське об'єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області, який є правонаступником управління Пенсійного фонду України у Роздільнянському районі Одеської області. Роздільнянським міжрайонним відділом Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області 08.02.2018 року направлена постанова ВП № 52303154 про повернення виконавчого документу вимоги про сплату недоїмки від 26.03.2012 року № Ф-261 стягувачу без прийняття до виконання, керуючись п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження». У стягувача виникла необхідність повторного направлення виконавчого документу для виконання.

Відповідно до ч.1 ст.379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Згідно з ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обовязковими тією мірою, якою вони були б обовязковими для сторони, яку правонаступник замінив.

З матеріалів заяви вбачається, що виконавче провадження ВП № 52303154 відкрито на підставі вимоги управління Пенсійного фонду України у Роздільнянському районі Одеської області про сплату боргу № Ф-261 від 26.03.2012 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування у розмірі 4010,30 грн.

Відповідно до абз.2 ч.4 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Згідно з абз.7 п.3 розділу 6 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року № 449 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 року за № 508/26953, вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом.

Відповідно до ч.1 ст.1 КАС України кодекс адміністративного судочинства України визначає юрисдикцію та повноваження адміністративних судів, встановлює порядок здійснення судочинства в адміністративних судах.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до п.3.2 Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, пов'язаних із соціальними виплатами» від 09.09.2010 року № 19-рп/2010, головними критеріями судової спеціалізації визнається предмет спірних правовідносин і властива для його розгляду процедура.

Згідно з п.3.2 Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями 54 народних депутатів України та Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Кримінально-процесуального кодексу України, Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України (щодо принципу інстанційності в системі судів загальної юрисдикції) від 12.07.2011 року № 9-рп/2011 принцип спеціалізації полягає у створенні відповідних спеціалізованих судів для здійснення цивільного, кримінального, адміністративного, господарського судочинства.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17, ч.5 ст.19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Згідно з ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У пункті 150 рішення Європейського суду з прав людини від 21.06.2011 року у справі Фруні проти Словаччини, яке набрало статусу остаточного 27.05.2013 року (Заява № 21722/11), Суд зазначив, що згідно з практикою Суду, метою терміну «встановлений законом» у статті 6 Конвенції є гарантування того, що функціонування судової системи у демократичному суспільстві не залежить від виконавчої влади, а регулюється законом, прийнятим парламентом. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути залишена на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не матимуть певної свободи тлумачення відповідного національного законодавства.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Суд зазначає, що Розділом 4 КАС України (в тому числі ст.379 КАС України) врегульовано процесуальні питання, повязані з виконанням судових рішень в адміністративних справах.

Разом з цим, подана Роздільнянським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Одеської області заява про заміну сторони виконавчого провадження на підставі вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-261 від 26.03.2012 року, а не на підставі судового рішення в адміністративній справі, а тому не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Розділом 6 Цивільного процесуального кодексу України врегульовано процесуальні питання, повязані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Відповідно до ч.1 ст.442 Цивільного процесуального кодексу України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що дана заява про заміну сторони виконавчого провадження належить до розгляду у місцевому загальному суді за правилами цивільного судочинства.

Згідно з п.1 ч.1 ст.170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до ч.9 ст.171 КАС України про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд постановляє ухвалу.

Згідно з ч.6 ст.7 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

За таких обставин, з урахуванням зазначеного, суддя прийшов до висновку, що у прийнятті до розгляду вказаної заяви Роздільнянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про заміну сторони у виконавчому провадженні необхідно відмовити.

Оскільки заявник знаходиться за адресою вул. Незалежності, 7, м. Роздільна, Одеська обл., а боржник знаходиться за адресою с. Щербанка, Роздільнянський р-н., Одеська обл., тому розгляд такої заяви відноситься до юрисдикції Роздільнянського районного суду Одеської області в порядку, передбаченому ЦПК України.

Керуючись ст.ст.2, 7, 170, 171, 243, 248, 379 КАС України, суддя -

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті до розгляду заяви Роздільнянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про заміну сторони виконавчого провадження по вимозі про сплату недоїмки № Ф-261 від 26.03.2012 року.

Порядок і строки оскарження ухвали визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Ухвала набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.256 КАС України.

Суддя М.М. Кравченко