Справа № 381/4299/17
Суддя: Ковалевська Л. М.
Дата ухвалення: 2018-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2018 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Ковалевської Л.М.,

за участі секретаря Омельчук С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Фастівського об'єднаного Управління пенсійного фонду України Київської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом в порядку адміністративного судочинства про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії посилаючись на наступні обставини.

Постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17 травня 2011 року № 8а-3/11, визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України у Фастівському районі щодо проведення перерахунку та виплати йому пенсії, що не відповідає положенням ст. ст. 50, 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції Закону України від 06.06.1996р. № 230/96-ВР, зобов'язано Управління Пенсійного фонду України у Фастівському районі провести перерахунок та виплату державної пенсії, як особі, віднесеній до 1 категорії, інваліду 3 групи, відповідно до ст. 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції Закону України від 06.06.06 р 230/96-ВР в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, що дорівнюють прожитковому мінімуму для осіб які втратили працездатність, з урахуванням зміни розміру прожиткового мінімуму, починаючи з 28 січня 201 1 року за виключенням виплачених сум та провести перерахунок та виплату державної пенсії, як особі, віднесеній до 1 категорії, інваліду 3 групи, відповідно до ст. 50 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ в редакції Закону України від 06.06.96 р. № 230/96-ВР в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, що дорівнює прожитковому мінімуму для осіб які втратили працездатність, з урахуванням зміни розміру прожиткового мінімуму з 10 травня 2010 року за виключенням виплачених сум.

Вищевказана постанова Фастівського міськрайонного суду Київської області набрала законної сили 28 травня 2011 року.

Разом з тим, згідно відповіді Міністерства юстиції України від 26.05.17 № 20219/А-12236/204, вбачається, що Управління Пенсійного фонду України у Фастівському районі Київської області повідомило про те, що заборгованість згідно постанови Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17 травня 2011 року № 8а-3/11 позивачу нарахована та виплачена у повному обсязі.

В подальшому позивач звернувся до Фастівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Київській області з проханням надати йому довідки про нараховану і пенсію. Згідно отриманих довідок Фастівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 09 листопада 2017 року № 3384 та від 02 листопада 2017 року № 3323 вбачається, що постанова Фастівського міськрайонного суду Київської області від від 17 травня 2011 року № 8а-3/11 виконувалась тільки до жовтня 2011 року.

В подальшому виплати згідно постанови Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17 травня 2011 року № 8а-3/11 не здійснювались.

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, що і стало підставою для звернення до суду.

З огляду на наведене позивач просить зобов'язати Фастівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області провести перерахунок та виплату йому державної пенсії, як особі, віднесеній до 1 категорії, інваліду З групи, відповідно до ст. 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції Закону України від 06.06.96 р. № 230/96-ВР в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, що дорівнюють прожитковому мінімуму для осіб які втратили працездатність, з урахуванням зміни розміру прожиткового мінімуму, за виключенням виплачених сум та провести перерахунок та виплату мені державної пенсії, як особі, віднесеній до 1 категорії, інваліду 3 групи, відповідно до ст. 50 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ в редакції Закону України від 06.06.96 р. № 230/96-ВР в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, що дорівнює прожитковому мінімуму для осіб які втратили працездатність, з урахуванням зміни розміру прожиткового мінімуму за виключенням виплачених сум, згідно постанови Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17 травня 2011 року № 8а-3/11, з листопада 2011 року по листопад 2017 року; та поновити виплату йому державної пенсії, як особі, віднесеній до І категорії, інваліду 3 групи, відповідно до ст. 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції Закону України від 06.06.96 р. № 230/96-ВР в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, що дорівнюють прожитковому мінімуму для осіб які втратили працездатність, з урахуванням зміни розміру прожиткового мінімуму, та виплату державної пенсії, як особі, віднесеній до 1 категорії, інваліду 3 групи, відповідно до ст. 50 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ в редакції Закону України від 06.06.96 р. № 230/96-ВР в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, що дорівнює прожитковому мінімуму для осіб які втратили працездатність, з урахуванням зміни розміру прожиткового мінімуму, згідно постанови Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17 травня 2011 року № 8а-3/11 з грудня 2017 року.

При прийнятті позовної заяви до розгляду, суд враховує положення п.12 Перехідних положень Закону України від 3 жовтня 2017 року №2147-VІІІ заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання ним чинності, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

19 лютого 2018 року позивачем ОСОБА_1 до суду подане письмове клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, в порядку ч. 7 ст. 262 КАС України.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 05 березня 2018 року справу за позовом ОСОБА_1 до Фастівського об'єднаного Управління пенсійного фонду України Київської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, призначено в судове засідання з викликом сторін.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, надали пояснення згідно позову та просили задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача надав суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав, в судовому засіданні зазначив мотиви такої позиції.

Суд, вислухавши позиції сторін та їх представників, вивчивши та дослідивши докази у справі приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач має пенсійне посвідчення громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи та є інвалідом 3 групи. (а.с.79).

Позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Фастівському об'єднаному УПФ і отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання, пов'язаного з Чорнобильською катастрофою, як інвалід III групи.

Як зазначає позивач, постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17 травня 2011 року № 8а-3/11, визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України у Фастівському районі щодо проведення перерахунку та виплату йому пенсії, що не відповідає положенням ст. ст. 50, 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції Закону України від 06.06.1996 р. № 230/96-ВР, зобов'язано Управління Пенсійного фонду України у Фастівському районі провести перерахунок та виплату державної пенсії, як особі, віднесеній до 1 категорії, інваліду 3 групи, відповідно до ст. 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції Закону України від 06.06.96 р 230/96-ВР в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, що дорівнюють прожитковому мінімуму для осіб які втратили працездатність, з урахуванням зміни розміру прожиткового мінімуму, починаючи з 28 січня 2011 року за виключенням виплачених сум та провести перерахунок та виплату мені державної пенсії, як особі, віднесеній до 1 категорії, інваліду 3 групи, відповідно до ст. 50 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ в редакції Закону України від 06.06.96 р. № 230/96-ВР в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, що дорівнює прожитковому мінімуму для осіб які втратили працездатність, з урахуванням зміни розміру прожиткового мінімуму з 10 травня 2010 року за виключенням виплачених сум.

З листа Міністерства юстиції України від 26.05.2017 року вбачається, що відповідно до інформації управління Пенсійного фонду України у Фастівському районі Київської області заборгованість згідно постанови суду від 17.05.2011 року нарахована та виплачена ОСОБА_1 в повному обсязі.

Позивач стверджує, що відповідно до довідок № 3323 від 02.11.2017 року та № 3384 від 09.11.2017 року, постанова Фастівського міськрайонного суду Київської області № 8а-3/11 від 17.05.2011 року виконувалась тільки до жовтня 2011 року, в подальшому виплати у належному розмірі не здійснювались, що свідчить про бездіяльність відповідача з виконання постанови Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17.05.2011 року №8а-3/11 та порушує його права на належний рівень соціального захисту.

Суд, звертаючи увагу, на зазначений ним у позовній заяві період часу, протягом якого він вважає, що його право порушувалось, перевіряє доводи позивача щодо порушення його прав відповідачем в межах періоду з листопада 2011 року по листопад 2017 року та з грудня 2017 року.

Рішенням Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року №3-рп/2012 встановлено, що положення статті 1, частин першої, третьої статті 95 Конституції України у системному зв'язку з положеннями статті 3, частини першої статті 17, частини третьої статті 22, статей 46, 48 Основного Закону України треба розуміти так, що однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості.

Рішення Конституційного Суду України мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів, є обов'язковими для виконання на всій території України для органів державної влади при виконання ними своїх функцій, остаточними і не можуть бути оскаржені.

До листопада 2011 року позивач отримував пенсію відповідно ст.ст.50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як інвалід 3-ої групи внаслідок загального захворювання, яке пов'язане з Чорнобильською катастрофою у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком.

У зв'язку з набранням з 19 червня 2011 чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет на 2011 рік» від 14 червня 2011 року № 3491-VI та прийняття Кабінетом Міністрів України Постанови від 6 липня 2011 року № 745, проведено перерахунок пенсії, внаслідок чого її розмір змінився.

28 грудня 2014 року на підставі Закону № 76-VII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» статті 50, 54 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» викладені в редакції, де умови, порядок призначення додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

23 листопада 2011 року Кабінетом Міністрів України було прийнято Постанову № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідно до якої було змінено порядок обчислення пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв'язок з Чорнобильською катастрофою та зроблено перерахунок пенсій з січня 2012 року.

Зобов'язання відповідно до постанови Фастівського міськрайонного суду № 8а-3/11 від 17.05.2011 року Фастівським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Київської області виконані в повному обсязі (кошти нараховані та виплачені), заборгованість відсутня, а підстав для перерахунку і виплати позивачу державної пенсії, як особі, віднесеній до 1 категорії, інваліду З групи, відповідно до ст. 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції Закону України від 06.06.96 р. № 230/96-ВР в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та державної пенсії, як особі, віднесеній до 1 категорії, інваліду 3 групи, відповідно до ст. 50 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ в редакції Закону України від 06.06.96 р. № 230/96-ВР в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, що дорівнює прожитковому мінімуму для осіб які втратили працездатність, з урахуванням зміни розміру прожиткового мінімуму за виключенням виплачених сум, згідно постанови Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17 травня 2011 року № 8а-3/11, з листопада 2011 року по листопад 2017 року та починаючи з грудня 2017 року - відсутні.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Ейрі проти Ірландії», також, констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кайртан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року.

Таким чином, соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії можуть бути визначенні як законами України так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема актами Кабінету Міністрів України.

Слід звернути увагу на те, що Конституційний Суд України у своєму рішенні №3-рп/2012 від 25.01.2012 року виходив з того, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов'язується з його функціями, визначеними в пунктах 2,3 статті 116 Конституції України. Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України. Даним рішенням Конституційного суду дано тлумачення, що нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України під час вирішення справ про соціальний захист підлягають застосуванню тоді, коли вони видані у межах його компетенції, на основі і виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

У даному випадку, зміна розміру пенсії позивача пов'язана зі зміною законодавства, легітимність якого і відповідність Конституції України, неодноразово підтверджена Конституційним Судом України у вищенаведених рішеннях. І така зміна законодавства призвела не до позбавлення права позивача на отримання пенсії та відповідних надбавок, а до зміни розміру і порядку їх виплати, що узгоджується, зокрема й з наведеною вище практикою Європейського суду з прав людини.

Крім відповідно до ст. 22 Основного Закону України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст. 22 Загальної декларації прав людини кожна людина, як член суспільства, має право на соціальне забезпечення та на реалізацію необхідних для підтримання її гідності та для вільного розвитку її особистості прав в економічній, соціальній і культурній сферах за допомогою ресурсів кожної держави.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 2 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права, кожна держава, яка бере участь у цьому Пакті, зобов'язується в індивідуальному порядку і в порядку міжнародної допомоги та співробітництва, зокрема в економічній і технічній галузях, вжити в максимальних межах наявних ресурсів заходів для того, щоб забезпечити поступово повне здійснення визнаних у цьому Пакті прав усіма належними способами, включаючи, зокрема, вжиття законодавчих заходів.

Тобто, міжнародними договорами, які ратифіковані Україною, передбачено можливість встановлення розмірів соціального забезпечення населення у межах наявних ресурсів держави.

Крім того, право встановлювати тимчасові обмеження щодо виплати пенсії узгоджуються з правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладеною у справі «Великода проти України» та «Суханов та Ільченко проти України», яка полягає в тому, що зменшення розміру пенсійного забезпечення не є порушенням права власності у розумінні Протоколу № 1, оскільки таке зменшення відбувається шляхом внесення законодавчих змін до акту, яким встановлено таке право власності. Крім того суд стверджує, що перша і найважливіша вимога ст. 1 Протоколу № 1 є те, що будь-яке втручання з боку державних органів в мирне володіння майном, повинно бути законним і що воно повинне переслідувати законну мету в інтересах суспільства. Будь-яке втручання також повинно бути пропорційними переслідуваній меті. Іншими словами, необхідно знайти справедливий баланс («золоту середину») до вимог загальних інтересів спільноти та вимог захисту основних прав особистості. Необхідний баланс не буде знайдений, якщо особі або особам доводиться нести індивідуальний і надмірний тягар. При цьому ЄСПЛ зазначає, що зменшення розміру пенсії мабуть було зроблено державою через економічну політику і фінансові труднощі.

Суд, враховуючи все вищевикладене, приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставними, а тому відсутні підстави для задоволення позову ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 241-246,250,251 КАС України, керуючись Законом України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції Закону України від 06.06.96 року, Рішеннями Конституційного суду України,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Фастівського об'єднаного Управління пенсійного фонду України Київської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Фастівський міськрайонний суд Київської області в порядку КАС України протягом тридцяти днів з дня його отримання.

Повний текст рішення складено 18.04.2018 року.

Головуючий суддя Л.М.Ковалевська