Справа № 361/7162/16-а
Суддя: Дутчак І. М.
Дата ухвалення: 2017-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 361/7162/16-а
провадження № 2-а/361/80/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 листопада 2017 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді Дутчака І.М.,
за участю секретарів: Павлової О.С., Скок О.А., Пальчак Р.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_5 до Броварської міської ради Київської області, третя особа: ОСОБА_7 про часткове визнання протиправним та скасування рішення суб'єкта владних повноважень,

в с т а н о в и в :

У грудні 2016 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Броварської міської ради Київської області (далі - Броварська м/рада) від 07 червня 2016 року № 218-15-07 у частині підпункту 1.7 пункту 1 щодо відмови у наданні йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в межах міста Бровари Київської області, зазначеної на графічному матеріалі, доданому до клопотання № 11-16-3/1483 від 09 березня 2016 року.

В обґрунтування позову зазначав, що 09 березня 2016 року він у порядку ч. 6 ст. 118 ЗК України звернувся до Броварської м/ради з клопотанням про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки в межах міста Бровари Київської області із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,10 га.

07 червня 2016 року на пленарному засіданні Броварською м/радою прийнято рішення за № 218-15-07, підпунктом 1.7 пункту 1 якого у задоволенні даного клопотання йому відмовлено, у зв'язку з тим, що вказана ним на графічному матеріалі земельна ділянка передбачена для надання учасникам АТО. Позивач вважає, що це рішення відповідача є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки зазначена відповідачем у цьому рішенні підстава відмови йому у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність суперечить вимогам ч. 7 ст. 118 ЗК України.

Позивач ОСОБА_5 у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представник позивача ОСОБА_8 у судовому засіданні позов підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеному вище, просив суд задовольнити позовні вимоги повністю та стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 4640 грн. і судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Представник відповідача Мокосій А.Є. у суді позовні вимоги не визнала та пояснила, що Київською обласною радою прийнято рішення щодо соціального захисту військовослужбовців, яким рекомендовано забезпечити військовослужбовців - учасників АТО в першочерговому порядку жилою площею та земельними ділянками в межах населених пунктів. Оскільки межі земельної ділянки, позначені позивачем на доданому до клопотання графічному матеріалі накладаються на межі виділених земельних ділянок для учасників АТО, тому у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою позивачу було відмовлено. Просила суд у задоволенні позову відмовити.

Третя особа ОСОБА_7 у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд він не повідомив.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що 09 березня 2016 року позивач ОСОБА_5 у порядку, визначеному ч. 6 ст. 118 ЗК України, звернувся до Броварської м/ради з клопотанням, яке зареєстроване за № 11-16-3/1483, у якому просив надати йому дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки в адміністративних межах міста Бровари Київської області орієнтовною площею 0,10 га із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

У додатку до цього клопотання ним додано графічні матеріали щодо місця розташування земельної ділянки, копію паспорта громадянина України, копію ідентифікаційного номера.

07 червня 2016 року Броварською м/радою прийнято рішення № 218-15-07 "Про відмову у наданні дозволів громадянам на розроблення проектів землеустрою", підпунктом 1.7 пункту 1 якого ОСОБА_5 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в межах міста Бровари Київської області відмовлено, у зв'язку з тим, що зазначена на графічному матеріалі, доданому до клопотання за № 11-16-3/1483 від 09 березня 2016 року, передбачена для надання учасникам АТО.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, вважаючи дану відмову безпідставною, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Згідно із п. "б" ч. 1 ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

За змістом п. "г" ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у містах - не більше 0,10 гектара.

У ч. 6 ст. 118 ЗК України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Згідно із абз. 1 ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Відповідно до положень абз. 1 ч. 7 ст. 118 ЗК України підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Заперечуючи проти позовних вимог, Броварська м/рада посилалася на те, що зазначена ОСОБА_5 на доданому до його клопотання графічному матеріалі земельна ділянка орієнтовною площею 0,10 га уже надана учаснику АТО третій особі ОСОБА_7 на підставі поданого ним раніше клопотання від 23 лютого 2016 року. Оскільки межі земельної ділянки, які позначені на графічному матеріалі позивача, накладаються на межі виділених земельних ділянок для учасників АТО та дійсно роздані їм, відповідач вважає, що права позивача жодним чином порушено не було.

Крім того зазначає, що, рішенням Київської обласної ради від 02 жовтня 2014 року за № 809-43-VІ "Про деякі питання соціального захисту військовослужбовців" сільським, селищним, міським радам області рекомендовано за відповідними клопотаннями забезпечувати військовослужбовців - учасників антитерористичної операції та членів родин загиблих військовослужбовців - учасників антитерористичної операції в першочерговому порядку жилою площею та земельними ділянками в межах населених пунктів.

12 січня 2015 року розпорядженням виконавчого комітету Броварської м/ради № 01-ОД створено робочу групу щодо опрацювання питання виділення та надання земельних ділянок учасникам АТО у місті Бровари.

Зі змісту оскаржуваного позивачем рішення, вбачається, що підставою відмови у наданні ОСОБА_5 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,10 га є те, що вказана позивачем на графічному матеріалі земельна ділянка передбачена для надання учасникам АТО.

Нормою ч. 7 ст. 118 ЗК України визначено виключні підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Вказана у підпункті 1.7 пункту 1 рішення від 07 червня 2016 року № 218-15-07 підстава відмови у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність не передбачена ч. 7 ст. 118 ЗК України, якою встановлено виключний перелік підстав для такої відмови, тому рішення органу місцевого самоврядування про відмову позивачу у наданні дозволу з підстави надання земельної ділянки іншій особі законним вважатися не може, оскільки вказана у рішенні підстава не є тією обставиною, з якою положення ЗК України пов'язують наявність підстав для відмови громадянам у наданні дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Доказів того, що земельна ділянка зазначена позивачем на графічному матеріалі є саме тією земельною ділянкою орієнтовною площею 0,10 га по АДРЕСА_1, яка надана учаснику АТО третій особі ОСОБА_7, відповідачем суду не надано.

Із матеріалів справи вбачається, що дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки у власність учаснику АТО третій особі ОСОБА_7 надано рішенням Броварської м/ради від 03 листопада 2016 року № 349-20-07, тобто пізніше оскаржуваного позивачем рішення відповідача від 07 червня 2016 року № 218-15-07.

Посилання відповідача Броварської м/ради на рішення Київської обласної ради, яке носить рекомендаційний характер, та розпорядження виконкому міської ради про створення робочої групи щодо надання земельних ділянок учасникам АТО не можуть вважатися визначеними ч. 7 ст. 118 ЗК України підставами відмови у наданні позивачу ОСОБА_5 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оскільки цією правовою нормою не передбачені.

Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключною компетенцією сільських, селищних, міських рад є вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Згідно із ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи з наведеного, саме суб'єкт владних повноважень зобов'язаний довести, що він діяв у межах, установлених законом, відповідно до повноважень та у спосіб, що визначені законом.

У ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень і спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи підставу відмови позивачу у задоволенні його клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, суд дійшов висновку, що рішення Броварської м/ради від 07 червня 2016 року № 218-15-07 у частині підпункту 1.7 пункту 1 про відмову ОСОБА_5 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою не ґрунтується на вимогах закону, є протиправним та підлягає скасуванню.

За змістом ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом.

Згідно із ст. 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що на підтвердження витрат на правову допомогу суду мають бути надані: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату особою витрат, пов'язаних з наданням правової допомоги, оформлені у визначеному законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки).

При цьому на підтвердження виконаних об'ємів робіт, їх кількості та видів суду повинні бути надані відповідні докази, зокрема акти виконаних робіт.

Суд встановив, що 23 серпня 2016 року між фізичною-особою підприємцем (далі - ФОП) ОСОБА_10 і позивачем ОСОБА_5 укладено договір про надання правової допомоги № 23/08-1.

Із виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців видно, що ОСОБА_10 зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності, вид економічної діяльності: діяльність у сфері права.

Відповідно до диплому серії КВ № 30618022 ОСОБА_10 отримав повну вищу освіту за спеціальністю "Правознавство" та здобув кваліфікацію магістра права.

25 серпня 2016 року між ФОП ОСОБА_10 та ОСОБА_5 підписано акт виконаних робіт згідно із умовами вказаного вище договору про надання правової допомоги № 23/08-1 від 23 серпня 2015 року, відповідно до якого на складання позовної заяви зі всіма необхідними матеріалами витрачено 8 год., вартість усіх робіт складає 4640 грн. (8 х 580 грн.).

Зазначена вище грошова сума перерахована позивачем на рахунок ФОП ОСОБА_10, що підтверджується квитанцією від 23 серпня 2016 року за № 0.0.605914821.1.

Враховуючи наявні у матеріалах справи документи: договір про надання правової допомоги, акт виконаних робіт, квитанцію про оплату цих робіт, що підтверджують реальне надання ФОП ОСОБА_10 правової допомоги ОСОБА_5, суд дійшов висновку, що витрати позивача на правову допомогу у заявленому розмірі в сумі 4640 грн. підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Також відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Всього з відповідача Броварської м/ради за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача ОСОБА_5 підлягають стягненню судові витрати в розмірі 5191 грн. 20 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 8, 9, 11, 69, 71, 86, 90, 94, 159 - 163 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати підпункт 1.7 пункту 1 рішення Броварської міської ради Київської області "Про відмову у наданні дозволів громадянам на розроблення проектів землеустрою" від 07 червня 2016 року № 218-15-07 щодо відмови ОСОБА_5 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в межах міста Бровари Київської області, зазначеної на графічному матеріалі, доданому до клопотання № 11-16-3/1483 від 09 березня 2016 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Броварської міської ради Київської області на користь ОСОБА_5 судові витрати в розмірі 5191 (п'ять тисяч сто дев'яносто одна) грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Броварський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Дутчак І. М.