Справа № 804/4946/16
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2018-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

17 квітня 2018 року

Київ

справа №804/4946/16

адміністративне провадження №К/9901/20269/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Гімона М.М. (суддя-доповідач),

суддів: Мороз Л.Л., Бучик А.Ю.,

розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року (головуючий суддя Уханенко С.А., судді: Богданенко І.Ю., Дадим Ю.М.) у справі №804/4946/16 за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі - відповідач, ДПІ у Ленінському районі м.Дніпропетровська), в якому з урахуванням заяв про уточнення позовних вимог просив визнати протиправними дії ДПІ у Ленінському районі м.Дніпропетровська в частині відмови у видачі довідки про заробітну плату, яка подається для перерахунку пенсії та зобов'язати ДПІ у Ленінському районі міста Дніпропетровська видати довідку про заробітну плату, яка подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцями, що складається: з сум заробітної плати в зв'язку з підвищенням з 1 травня 2016 посадових окладів державним службовцям відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 №292 «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році» та постанови Кабінету Міністрів України від 24.05.2016 №465, а також інших сум, що входять до складу зарплати, з якої призначено пенсію з 1 січня 2016 року.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2016 року адміністративний позов задоволено повністю.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове про відмову в позові.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що чинним законодавством України (Законом України від 28.12.2014 № 76-VIII) скасовано право на перерахунок призначених пенсій державних службовців у зв'язку з підвищенням окладів з 01.01.2015, та відповідно п.5 Постанови № 865 викладено в новій редакції від 09.12.2015 р., яким з урахуванням скасування права на перерахунок призначених пенсій державних службовців передбачено затвердження форми довідки лише для призначення пенсії державним службовцям, при цьому інший механізм перерахунку пенсії не запроваджено.

Не погодившись з постановою суду апеляційної інстанції, позивач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції і залишити в силі постанову суду першої інстанції.

Касаційна скарга фактично обґрунтована незгодою з висновками суду апеляційної інстанції щодо відсутності у позивача права на перерахунок пенсії. Скаржник зазначає, що внесені законодавчі зміни не передбачають перерахунку пенсії державним службовцям, які вийшли на пенсію після 1 травня 2015 року. На цій підставі, постановою Правління пенсійного фонду України від 4 липня 2016 року №15-2 виключені форми довідок для перерахунку пенсії державним службовцям. Тобто, на думку позивача, норми законодавства, які набрали чинності після призначення пенсії не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

У запереченнях на касаційну скаргу відповідач просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права і дотримання ним норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Статтею 37-1 Закону України "Про державну службу" №3723-XII від 16 грудня 1993 року (в редакції, яка діяла до набрання чинності Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" №76-VIII від 28.12.2014 року) було передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Таким чином, зазначеною нормою права було визначено таку підставу (умову) для перерахунку раніше призначених пенсій як підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям.

Разом з тим, Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" №76-VIII від 28.12.2014 року, який набрав чинності 01 січня 2015 року, статтю 37-1 Закону України "Про державну службу" викладено у новій редакції, відповідно до якої умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, починаючи з 1 січня 2015 року змінилося правове регулювання перерахунку пенсій колишніх державних службовців. Така підстава (умова) для перерахунку раніше призначених пенсій як підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відсутня в новій редакції статті 37-1 Закону України "Про державну службу", а визначення умов перерахунку раніше призначених пенсій делеговано Кабінету Міністрів України.

Згідно п. 5 Порядку обчислення заробітної плати для перерахунку пенсії державного службовця затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року №865 (в редакції до 01.12.2015 року) перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики.

Тобто, положення п.5 Постанови №865 (в редакції до 1 грудня 2015 року) передбачали форму довідки про заробітну плату як для призначення пенсії так і для перерахунку пенсії державного службовця.

Проте Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» до Постанови № 865 внесено зміни, які застосовуються з 1 грудня 2015 року, а саме виключено п.4, а п.5 викладено в новій редакції: «Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики».

Отже, починаючи з 1 грудня 2015 року державні органи за останнім місцем роботи уповноважені видавати довідку лише для призначення пенсії, а не для її перерахунку.

Таким чином, на момент звернення позивача до ДПІ, видача довідок для перерахунку пенсії не передбачалася.

Постанова КМУ №865 втратила чинність на підставі постанови КМУ №622 від 14.09.2016р. «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій громадян», в якій також передбачається лише затвердження однієї форми довідки - для призначення пенсії.

Отже, враховуючи відсутність правових підстав для видачі довідки саме для перерахунку пенсії, суд касаційної інстанції приходить до висновку про обґрунтованість висновку суду апеляційної інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Відносно посилань позивача на положення Конституції України, зокрема, ст.22 Конституції України, згідно якої при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За змістом ст.22 Конституції України звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістових характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики.

В даному випадку наділення в установленому порядку Кабінету Міністрів України повноваженнями щодо встановлення умов перерахунку призначених пенсій державним службовцям, не є свідченням звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод вказаних осіб.

Відповідно до частини першої статті 350 КАС суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом апеляційної інстанції не допущено неправильного застосування норм матеріального права, у зв'язку з чим касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 345, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року у справі №804/4946/16 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.М. Гімон

Л.Л. Мороз

А.Ю. Бучик ,

Судді Верховного Суду