Справа № 161/17715/16-а
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2018-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

11 квітня 2018 року

м. Київ

справа №161/17715/16-а

адміністративне провадження №К/9901/34880/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Стародуба О.П.,

суддів - Анцупової Т.О., Кравчука В.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.03.2017р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.06.2017р. у справі за позовом ОСОБА_2 до Луцького об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Луцького об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Волинської області, в якому просила:

- визнати протиправними дії та рішення відповідача №198 від 08.12.2016р. щодо відмови у призначені пенсії за вислугу років згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991р. №1789-XII (в редакції Закону від 12.07.2001р. № 2663-ІІІ);

- зобов'язати відповідача призначити позивачу на підставі заяви від 08.12.2016р. пенсію за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991р. №1789-ХІІ (в редакції Закону від 12.07.2001р. №2663-111) в розмірі 90% від суми місячного (чинного) заробітку, згідно довідки про заробітну плату, без обмеження пенсії максимальним розміром, з наступним проведенням перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників, виходячи із місячного заробітку за відповідною посадою, з якої призначено пенсію.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач невірно визначив її стаж роботи на прокурорських посадах, неправомірно відмовив їй у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991р. №1789- XII (в редакції Закону від 12.07.2001р. № 2663-ІІІ), чим порушено її право на пенсійне забезпечення.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.03.2017р., залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.06.2017р., в задоволенні позовних вимог відмовлено.

З такими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій не погодилася позивач, подала касаційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення про задоволення позову.

У запереченнях на касаційну скаргу відповідач просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та касаційну скаргу, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

В ході розгляду справи судами встановлено, що позивач проходила службу в органах прокуратури.

08.12.2016р. позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення їй пенсії за вислугу років на підставі Закону України «Про прокуратуру».

Рішенням відповідача від 08.12.2016р. № 198 у призначені пенсії за вислугу років згідно поданих документів позивачу відмовлено з посиланням на частину 5 розділу ІІІ Закону України від 02.03.2015р. № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», згідно якої з 01.06.2015р. скасовано норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема, згідно з Законом України «Про прокуратуру» (а.с.18).

При цьому, відповідачем встановлено, що страховий стаж позивача становить 31 рік 1 місяць 21 день, з них 16 років 11 місяців 19 днів на посадах прокурорів.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, виходив із того, що оскільки позивач звернулася до відповідача з заявою про призначення пенсії після 01.06.2015р., то відповідачем правомірно відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991р. №1789-ХІІ (в редакції Закону від 12.07.2001р. №2663-ІІІ) на підставі Закону України від 02.03.2015р. № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», згідно якої з 01.06.2015р. скасовано норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема, згідно з Законом України «Про прокуратуру».

Суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VII, передбачено, що у разі неприйняття до 01.06.2015р. Закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015р. скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Оскільки позивач звернулась після 01.06.2015р., то відповідач правомірно відмовив їй у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991р. №1789-ХІІ (в редакції Закону від 12.07.2001р. №2663-ІІІ).

Враховуючи викладене, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку, що у відповідача не було законних підстав призначати пенсію позивачу на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991р. №1789-ХІІ (в редакції Закону від 12.07.2001р. №2663-ІІІ, що була чинна до 01.10.2011р.)

З такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій колегія суддів не погоджується та вважає їх передчасними з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, станом на час звернення позивача до відповідача із заявою про призначення пенсії, як працівнику прокуратури, діяли положення Закону України «Про прокуратуру» 2014 року, яким передбачено право працівників прокуратури на призначення пенсії за вислугу років.

В той же час суди попередніх інстанцій обмежились виключно перевіркою чинності на час звернення позивача до відповідача положень Закону України «Про прокуратуру» 1991 року, при цьому заяву позивача про призначення пенсії не дослідили і така заява в матеріалах справи відсутня.

Крім того, відмовляючи у призначенні пенсії позивачу відповідач, крім наявності законодавчих підстав, також перевірив наявність у позивача необхідного стажу, однак в порушення вимог статті 159 КАС України щодо законності та обґрунтованості судового рішення, суди такі обставини не дослідили і оцінку їм не надали, хоча в обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на наявність у неї необхідного для призначення пенсії стажу роботи на прокурорських посадах.

Посилання судів на правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 24.05.2016р. у справі №21-948а16, є безпідставним, оскільки така стосується питання припинення виплати раніше призначеної пенсії, а не призначення пенсії вперше після втрати чинності Закону України «Про прокуратуру» 1991 року.

Відповідно частини 2 статті 353 КАС України, підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

За таких обставин постанова Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.03.2017р. та ухвала Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.06.2017р. підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції на новий розгляд.

Керуючись статтями 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково, постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.03.2017р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.06.2017р. скасувати, а справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

О.П. Стародуб

Т.О. Анцупова

В.М. Кравчук