Справа № 824/453/17-а
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2018-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/453/17-а

Головуючий у 1-й інстанції: Брезіна Т.М.

Суддя-доповідач: Граб Л.С.

11 квітня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Гонтарука В. М. Білої Л.М. ,

за участю: секретаря судового засідання: Черняк А.В.,

представника позивача: Чернушки Йосипа Івановича

представника відповідача Теутуляк Світлани Ананіївни

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 13 грудня 2017 року у справі за адміністративним позовом Дочірнього підприємства "Чернівецький облавтодор "Відкритого акціонерного товариства "ДАК "Автомобільні дороги України" Філії "Заставнівський райавтодор" до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області про визнання незаконними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В :

В червні 2017 року Дочірнє підприємство "Чернівецький облавтодор "Відкритого акціонерного товариства "ДАК "Автомобільні дороги України" (далі ДП "Чернівецький облавтодор ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України") звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області (далі ГУ ДФС у Чернівецькій області) в якому просило визнати незаконними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 21.03.2017 р. № та №.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 13 грудня 2017 року позов задоволено, а саме: визнано незаконними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 21.03.2017 р. № та №.

Не погоджуючись з даною постановою суду відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

В обгрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що позивачем не підтверджена реальність господарських операцій, здійснених між ним та його контрагентами-ПП"Дорлідер" та ТОВ "Партнер Глобал", а також пов'язаність сформованих витрат з господарською діяльністю позивача, що свідчить про правомірність донарахування податкових зобов'язань.

Окрім того, відповідач вважає, що податкове повідомлення-рішення № не підлягає розгляду в даній справі, оскільки воно скасоване рішенням ДФС в результаті розгляду скарги № 11505/6199-99-11-01-01-25 від 29.05.2017 року.

01.03.2018 року позивачем на апеляційну скаргу податкового органу подано письмовий відзив з якого слідує, що визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника. При проведенні перевірки у позивача були передбачені законом документи і контролюючим органом не встановлено факту проведення "безтоварних операцій", а встановлено фактичний рух активів та подальше використання товарів у господарській діяльності.

В судовому засіданні представник відповідача підтримала апеляційну скаргу та просить її задовольнити. В свою чергу представник позивача заперечила стосовно задоволення апеляційної скарги та просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача та пояснення учасників судового процесу, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та не заперечується сторонами, що в період з 26.12.2016 року по 07.02.2017 року контролюючим органом проведено документальну планову перевірку ДП "Чернівецький облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 р. по 30.09.2016 р., якою встановлено порушення позивачем вимог п.44.1, п.44.2 ст.44, п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.138.1 ст.138, п.п.140.4.2 п.140.4 ст.140 п.198.3 ст.198 ПК України.

За результатами перевірки складено Акт №87/24-13/14-01/31963989 від 21.02.2017 року на підставі якого винесено спірні податкові повідомлення-рішення, а саме:

-№ від 21.03.2017 р., яким збільшено позивачу суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в розмірі 666145 грн, яка включає 532916 грн. податкові зобов'язання та 133229 грн. штрафних санкцій в сумі 133229 грн;

-№ від 21.03.2017 р., яким зменшено позивачу суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток в розмірі 2695643 грн.

Рішенням ДФС України від 29.05.2017року №11505/6199-99-11-01-01-25 за результатами розгляду скарги позивача податкове повідомлення-рішення № скасовано в частині зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток по операціях за 2015-2016 роки, щодо яких підтверджено здійснення оплати грошовими коштами скаржником на користь ПП"Дорлідер" та ТОВ "Партнер Глобал" і не встановлено наявність дебіторської заборгованості за 2015-2016 роки, а в іншій частині зазначене податкове повідомлення-рішення та податкове повідомлення-рішення № залишено без змін.

Не погоджуючись з рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Вказані обставини визнані сторонами та колегія суддів не має обґрунтованого сумніву щодо їх достовірності.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що ДП "Чернівецький облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" підтверджена реальність господарських операцій, здійснених між останнім та контрагентами ПП"Дорлідер" та ТОВ "Партнер Глобал", а також пов'язаність сформованих витрат з господарською діяльністю позивача. В свою чергу, відповідач не навів об'єктивних доводів щодо наявності в діях позивача ознак неправомірності, так як і не довів правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на слідуюче.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Для обрахунку об'єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування (п. 44.2 ст. 44 ПК України).

Згідно частини 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996-ХІV від 16.07.1999 року (далі Закон № 996-ХІV), бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

За статтею 1 цього Закону господарська операція-дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Поряд з цим, згідно абзацу другого п. 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за номером 168/704, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Статтею 9 Закону № 996-ХІV встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ч. 2 ст. 9 Закону № 996-ХІV).

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами ПК.

Згідно з пунктом 138.2 статті 138 ПК витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

За правилами підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України (в редакції, яка діє з 01 січня 2015 року) об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від'ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від'ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Згідно п.п 140.4.2 п.140.4 ст.140 ПК України фінансовий результат до оподаткування зменшується на суму від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пункт 198.3 статті 198 Податкового кодексу України встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

У відповідності до пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 201.1 ст. 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку-продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Отже, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування валових витрат та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг), здійснюваних для провадження власної господарської діяльності платника податку, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та які відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, та мають підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.

Таким чином, якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції.

Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов'язковою умовою для формування валових витрат та податкового кредиту, і вказана обставина є визначальною для дослідження судом під час вирішення цієї справи.

Як слідує з матеріалів справи, предметом перевірки контролюючого органу були господарські операції ДП "Чернівецький облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" з ПП"Дорлідер" та ТОВ "Партнер Глобал".

Так, на підтвердження взаємовідносин з вказаними контрагентами позивач надав суду першої інстанції договір поставки (купівлі-продажу) від 07.04.2015 року № 156, за яким ТОВ "Партнер Глобал" зобов'язується поставляти позивачу: паливо пічне, бітум дорожній, нафтопродукти, будівельні матеріали, договір поставки (купівлі-продажу) від 11.11.2015 року № 4/11, за яким ПП "Дорлідер" зобов'язується поставляти позивачу асфальтобетонну суміш 1500 тонн; ксерокопію з журналу доручень і роздруковане доручення з бухгалтерської програми 1С про отримання товарно-матеріальних цінностей за договором № 4/11 від 11.11.2015 р. та за договором № 156 від 07.04.2015 р., оборотно-сальдові відомості, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, подорожні листи, платіжні доручення про оплату товару, паспорт та специфікації на постачання палива рідкого, матеріальні звіти та звіти про рух матеріальних цінностей, товарно-транспортні накладні на відпуск нафтопродуктів, де вказано автопідприємство ТОВ "Жордон", замовник ТОВ "Партнер Глобал" та вантажоодержувач ДП "Чернівецький облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України", акти приймання виконаних робіт та накладні на передачу позивачем філіям ДП "Чернівецький облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" асфальтно-бетонної суміші та бітуму нафтового дорожнього.

За формою та змістом вказані документи відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». При цьому зауважень щодо форми та їх змісту відповідачем не зазначено.

Також в матеріалах справи міститься пояснювальна записка завідуючого складу Новоселицької філії ДП "Чернівецький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "ДАК "Автомобільні дороги України" ОСОБА_5., в якій останній вказав, що 13.05.2016 р. отримав пічне паливо від ДП "Чернівецький облавтодор" згідно накладних в кількості 13.9 тонн та 120 тонн, яке використано та відпущене 31.05.2016 р. Сторожинецькій філії ДП "Чернівецький облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" в кількості 14,140 тонн та 31.05.2016 р. і 30.06.2016 р. виконавцю робіт ОСОБА_6 в кількості 13,815 тонн та 14,065 тонн. Також надано Звіт про рух матеріалів Новоселицької філії ДП "Чернівецький облавтодор", де комірником вказано гр. ОСОБА_5 та протоколи випробування асфальтобетонної суміші, виготовленої ПП "Дорлідер, що використовувались ДП "Чернівецький облавтодор" у 2015 році.

Окрім того, судом першої інстанції допитані свідки: ОСОБА_7-начальник філії "Новоселицький райавтодор" ДП "Чернівецький облавтодор", ОСОБА_4.-начальник філії "Сторожинецький райавтодор" ДП "Чернівецький облавтодор", ОСОБА_8-виконроб філії "Сторожинецький райавтодор" ДП "Чернівецький облавтодор", ОСОБА_9- начальник філії "Глибоцький райавтодор" ДП "Чернівецький облавтодор", ОСОБА_10-начальник філії "Хотинський райавтодор" ДП "Чернівецький облавтодор", які підтвердили факт отримання у 2015 - 2016 роках пічного палива та асфальтно-бетонних матеріалів від ДП "Чернівецький облавтодор", постачальниками яких були вказані ПП "Дорлідер" та ТОВ "Партнер Глобал" та використання вказаних матеріалів під час робіт, пов'язаних з ремонтом доріг, що стверджується актами про їх списання, матеріальними звітами про рух матеріальних цінностей накладними листами та дорожніми листами.

Так, свідок ОСОБА_11 який у 2015 р. працював виконробом ПП "Дорлідер", підтвердив достовірність власного підпису на товарно-транспортних накладних та факти того, що був працевлаштований у ПП "Дорлідер" офіційно, приміщення, в якому відбувалось виробництво та відпуск асфальтно-бетонної суміші, було орендоване ПП "Дорлідер". Основний вид діяльності підприємства-виробництво асфальтно-бетонної суміші для ремонту та обслуговування доріг.

Стосовно посилань апелянта на те, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0000239 внесено відомості, що ТОВ "Акта компані", яке було постачальником ТОВ "Партнер Глобал", задіяне в схемах розкрадання бюджетних коштів, здійснення операцій з незаконного переведення готівкових коштів через поточні рахунки "фіктивних" суб'єктів господарювання в готівкові кошти, колегія суддів звертає увагу на те, що на момент вирішення даної адміністративної справи відсутні обставини, визначені ч.6 ст.78 КАС України, які є обов'язковими для адміністративного суду, а ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 27.09.2016 року в справі №200/16449/16-к лише вирішено питання щодо накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на рахунках ТОВ "Петрікор Транс" та ТОВ "Фута". Інших будь-яких доказів щодо фіктивності операцій, відповідачем суду не надано, що унеможливлює встановлення такого факту судом.

Як вказав Верховний Суд в постанові від 21 березня 2018 року у справі №822/1815/17 адміністративне провадження №К/9901/221/17, матеріали досудового розслідування по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань, не є доказом, а лише відомостями про джерело тих обставин, які можуть стати доказами у податковому спорі після їх закріплення належним процесуальним шляхом.

Слід зазначити, що платник податків (покупець товарів) не має обов'язку, повноважень та можливості здійснювати контроль за дотриманням продавцем, відомості щодо реєстрації якого як юридичної особи містяться у Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України та як платника податку на додану вартість - у Реєстрі платників податку на додану вартість, вимог законодавства щодо створення підприємства, ведення його господарської діяльності і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит за вчинені підприємством (продавцем) або його посадовими особами порушення.

Допущені постачальником порушення вимог законодавства при створенні підприємства та веденні господарської діяльності можуть потягнути відповідну відповідальність щодо нього та не впливають на право покупця на віднесення до складу податкового кредиту сплаченого (нарахованого) податку на додану вартість та до складу бюджетного відшкодування сплаченого у попередніх періодах постачальнику податку на додану вартість.

Крім того, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини у справах Інтерсплав проти України (2007, заява №803/02), «Булвес» АД проти Болгарії (2009, заява №3991/03) і Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010, заява №6689/03), які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 №3477-IV (із наступними змінами та доповненнями) визначено, що платника податку не може бути позбавлено права на податковий кредит з податку на додану вартість за відсутності доказів того, що його було залучено до протиправної діяльності, пов'язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування; при цьому платник податку на додану вартість не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник податку на додану вартість не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

З'ясувавши обставини про справі, колегія суддів прийшла до висновку, що наданими позивачем доказами підтверджується фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків, у зв'язку з його господарською діяльністю, що в свою чергу, підтверджує реальність господарських операцій останнього з контрагентами ПП "Дорлідер" та ТОВ "Партнер Глобал".

Разом з тим, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не надано документальних підтверджень відсутності фактичного виконання господарських операцій, узгодженості дій позивача з контрагентами з метою незаконного отримання податкової вигоди або його обізнаності з такими діями контрагентів. А відтак колегія суддів вважає, що доводи апелянта не заслуговують на увагу, оскільки нереальність господарських операцій має бути підтверджена належними та допустимими доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відносно тверджень податкового органу про те, що податкове повідомлення-рішення № від 21.03.2017 року не підлягає розгляду в даній справі, оскільки воно скасовано рішенням ДФС України в частині зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток і податковим органом прийнято нове податкове повідомлення-рішення № колегія суддів звертає увагу останнього на те, що як слідує з рішення податкового органу № 11505/6199-99-11-01-01-25 від 29.05.2017 року, податкове повідомлення-рішення № від 21.03.2017 року в іншій частині залишене без змін та може бути оскаржене в судовому порядку.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність порушень податкового законодавства з боку позивача у спірних правовідносинах і як наслідок наявні підстави для скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області залишити без задоволення, а постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 13 грудня 2017 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 16 квітня 2018 року.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Гонтарук В. М. Біла Л.М.