Справа № 639/616/18
Суддя: Іванова І. В.
Дата ухвалення: 2018-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 639/616/18
№ 2-а/639/57/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 квітня 2018 року Жовтневий районний суд м. Харкова

у складі: головуючого - судді Іванової І.В.

за участю секретаря - Тущенко Т.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Харкові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 6 батальйону № 4 УПП у Харківській області ДПП лейтенанта поліції Колодочка В.С. про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, суд -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова, як адміністративного суду, з адміністративним позовом до інспектора роти № 6 батальйону № 4 УПП у Харківській області ДПП лейтенанта поліції Колодочка В.С. про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову позивач послався на те, що 24 січня 2018 року інспектором роти № 6 батальйону № 4 УПП у Харківській області ДПП лейтенантом поліції Колодочка В.С. було винесено постанову серії № БР № 042980 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 425,00 грн. Відповідно до змісту постанови, він нібито керував транспортним засобом у темну пору доби з непрацюючою лівою фарою в ближньому режимі світла та не пред'явив діючого полісу обов'язкової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Позивач зазначив, що вказана постанова є незаконною та підлягає скасуванню з наступних підстав. Так дійсно, 24 січня 2018 року о 19-05 годин він рухався у м. Харкові на автомобілі CHEVROLET AVEO д.н. НОМЕР_2 та біля будинку № 9 по вул. Шевченка був зупинений відповідачем по справі, який повідомив, що на його особисту думку, він рухався по вул. Шевченка у темну пору доби з непрацюючою лівою фарою в ближньому режимі світла, що є порушенням п. 31.4.3 «в». Оглянувши разом з відповідачем стан роботи лівої фари свого автомобіля в режимі ближнього світла позивач побачив, що вона працює в штатному режимі, при цьому інспектор не надав жодних доказів в підтвердження своєї особистої думки та почав вимагати пред'явлення посвідчення водія, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки позивач нібито вчинив порушення ПДР та відносно його буде складати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності. Позивач надав інспектору своє посвідчення та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а з приводу надання полісу обов'язкової відповідальності власників наземних транспортних засобів пояснив, що оскільки йому не надано жодних доказів скоєння адміністративного правопорушення, підстави для його перевірки відсутні, хоча він має діючий поліс. Однак незважаючи на пояснення, відповідач виніс постанову. Позивач зазначив, що правопорушення яке йому інкримінується фактично не відбувалось, інспектор виніс постанову взагалі без наявності будь-яких доказів. Крім того інспектором поліції був порушений порядок притягнення його до адміністративної відповідальності та в постанову були внесені неконкретні данні, а саме адреса за якою мешкає позивач. Незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, відповідач суттєво порушив його права, не дав йому можливості скористатися своїми правами передбаченими ст. 268 КУпАП у повному обсязі. Розгляд справи на дорозі, на місці зупинки транспортного засобу, унеможливило виконання вимог ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи. Відповідач виніс постанову після висловлювання звинувачень. Будь якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Не були вирішенні клопотання, не були досліджені докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи. Позивач вважає, що своїми діями, відповідач грубо порушив вимоги ст. ст. 278, 279 КУпАП.Вказані обставини і вимусили позивача звернутися до суду з вищезазначеним адміністративним позовом.

Позивач ОСОБА_1.в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, згідно якої просив розглядати справу за його відсутності за наявними в матеріалах справи доказами.Позов підтримав у повному обсязі.

Відповідач по справі, являючись суб`єктом владних повноважень і будучи повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився і про причини своєї неявки суд не сповістив, а тому справа у відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України була розглянута за відсутності відповідача.

Всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб'єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення(постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, -протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови)

Враховуючи положення вказаної вище статті, суд приходить до висновку, що позивач при зверненні до суду з позовом 06.02.2018 року не порушив передбачений строк для захисту своїх прав в судовому порядку.

В судовому засіданні було встановлено, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 042980, складеної 24.01.2018 року інспектором роти № 6 батальйону № 4УПП уХарківській області ДПП лейтенантом поліції Колодочка В.С. відносно водія автомобілю CHEVROLET AVEO д.н. НОМЕР_2 ОСОБА_1, останній, керував транспортним засобом 24.01.2018 року о 19.05 годині, у м. Харкові по вул. Шевченко, 9, в темну пору доби з непрацюючою лівою фарою в ближньому режимі світла та не пред'явив діючого полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 31.4.3 «в» та 2.1. «г» ПДР України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 121 та частиною 1 статті 126 КУпАП. (а.с. 9).

Даною постановою до ОСОБА_1було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу 425, 00 грн.

Положеннями ч.2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов'язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб'єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Стосовно суті прийнятої відповідачем постанови серії БР № 042980 від 24.01.2018 року, у справі про адміністративне правопорушення, суд зазначає наступне.

Правила дорожнього руху, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху, повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що і інші учасники виконують ці Правила.

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху.

Пунктом 31.4.3. «в» Правил дорожнього руху передбачено, забороняється експлуатація транспортних засобів, у яких не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла.

Пунктом 2.1. «г» Правил дорожнього руху передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів

Суд погоджується з доводами позивача, що оскільки йому не надано жодних доказів скоєння адміністративного правопорушення, підстави з приводу надання полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або його перевірки відсутні, хоча він мав діючий поліс. Відповідач незважаючи на пояснення позивача, виніс постанову. Позивач зазначив, що правопорушення яке йому інкримінується фактично не відбувалось, інспектор виніс постанову взагалі без наявності будь-яких доказів. Крім того інспектором поліції був порушений порядок притягнення його до адміністративної відповідальності та в постанову були внесені неконкретні данні, а саме адреса за якою мешкає позивач. Незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, відповідач суттєво порушив його права, не дав йому можливості скористатися своїми правами передбаченими ст. 268 КУпАП у повному обсязі.

Частиною 1 статті 121 КУпАП передбачено відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 1 статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена карта»), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП України обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, які стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Отже, засоби фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, є доказами у справах про адміністративне правопорушення.

Однак, відповідачем, всупереч нормам закону, не було надано суду жодних належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Нормами ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, зокрема, - чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено, зокрема, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом. (п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП).

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У постанові, яка оскаржується, відповідачем не наведено посилання на докази, якими обґрунтовується рішення винесене останнім про накладення на позивача адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121та ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідач не надав суду жодних належних доказів, які достовірно підтверджують обставини порушення ОСОБА_1.24.01.2018 року п. 31.4.3 «в» та п. 2.1. «г» ПДР України.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

До позовної заяви позивачем у справі додано поліс №АК/6927038 обов'язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строк дії якого з 27.06. 2017 року до 26.06.2018 року.

Тобто на момент складення протоколу позивач мав поліс обов'язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а тому притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП , є незаконним.

Аналізуючи усі обставини по справі та досліджені у судовому засіданні матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121та ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 245 того ж Кодексу при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Пунктом 5 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 року «Про судове рішення в адміністративній справі» передбачено, що відповідно до частини другої статті 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. При цьому слід ураховувати, що в такому разі в мотивувальній частині рішення суд повинен навести відповідне обґрунтування.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України , за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний суд має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Позивач просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 042980від 24.01.2018року складену інспекторомроти № 6 батальйону № 4 УПП у Харківській області ДПП лейтенантом поліції Колодочка В.С., якою на ОСОБА_1 було застосовано адміністративне стягнення на підставі ч.1 ст. 121та ч. 1 ст. 126 КУпАП України у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. Однак, суд зазначає, що для повного захисту його прав необхідно також закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення за відсутністю у його діях складу правопорушення.

На підставі вищезазначеного суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову, скасування постанови серії БР № 042980 від 24.01.2018 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 121 та ч. 1 ст. 126, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 425,00 грн. та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Керуючись ст. 19 Конституції України, п. 1 ст. 247, ст.ст. 283, 288, 289 КУпАП, ст.ст.6, 9, 44, 73-78, 90, 241-243, 244-246, 286 КАС України, Постанови Пленуму Вищого адміністративного Суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», суд, -

Вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову інспектора роти № 6 батальйону № 4 УПП у Харківській області ДПП лейтенанта поліції Колодочка В.С. серії БР № 042980 від 24.01.2018 року в справі про адміністративне правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП, якою до ОСОБА_1 було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 гривень.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП закрити.

Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня вручення повного тексту рішення суду.

Повний текст рішення складений 17.04.2018 року

Суддя І.В. Іванова