Справа № 2-а-459/2010
Суддя: Ковальчук В. О.
Дата ухвалення: 2010-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Юр'ївський районний суд Дніпропетровської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2010 року Юрївський районний суд Дніпропетровської області в складі:

Головуючого-судді: Ковальчука В.О.

При секретарі Банних В.П.

Розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу № 2-459/2010 за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Юрївському районі Дніпропетровської області про поновлення пропущеного строку, встановлення надбавки до пенсії за віком, перерахунок пенсії та стягнення щомісячно не нарахованої та не сплаченої соціальної допомоги,-

ВСТАНОВИВ:

09 грудня 2010 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Управління пенсійного фонду України у Юр"ївському районі Дніпропетровської області (надалі - УПФУ у Юр"ївському районі), зазначивши обставини, що вона народилася 26 серпня 1934 року і відповідно до статті 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має статус дитини війни.

Разом з тим, ОСОБА_1, зазначила, що згідно статті 6 зазначеного Закону з 1-го січня 2006 року їй повинна виплачуватися щомісячна державна соціальна допомога в розмірі 30-ти відсотків мінімальної пенсії за віком. У 2007-2010 роках така допомога не виплачувалася, оскільки Верховна Рада України своїм Законом України від 20 грудня 2005 року «Про Державний бюджет України на 2006 рік», статтями 77 та 110, та Законом України від 19 грудня 2006 року «Про Державний бюджет України на 2007 рік», пунктом 12 статті 71, призупинила дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Також, ОСОБА_1, зазначила, що Конституційний суд рішенням № 6-рп/2007 від 09 липня 2007 року визнав неконституційними положення пункту 12 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», яким зупинено дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Окрім того, ОСОБА_1, вважає, що соціальні гарантії дітям війни не можуть бути скасовані, по скільки відповідно до ст..22 Конституції України не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод при прийнятті інших або нових законів, або внесення змін до чинних законів.

Також, ОСОБА_1, зазначила, що порушення її прав стало відомо тільки після висвітлення події у засобах масової інформації.

В зв'язку з цими обставинами, ОСОБА_1, просила суд в пред'явленому позові:

- відновити їй пропущений строк для звернення до суду з цією позовною заявою;

- визнати незаконними дії Управління Пенсійного фонду України в Юр"ївському районі щодо не донарахування пенсії з підвищенням її на 30 % мінімальної пенсії за віком, за період з 09 липня по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по теперішній час;

- зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Юр"ївському районі перерахувати пенсію з підвищенням її на 30 % мінімальної пенсії за віком і провести відповідні виплати за період з 09 липня по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по теперішній час з урахуванням виплачених сум,

- зобовязати відповідача в подальшому нараховувати щомісячну соціальну державну допомогу, надалі при нарахуванні пенсії.

- звільнити її від сплати судового збору.

В судове засідання позивач не прибув, до суду надав заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причину своєї неявки, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 183-2 КАС України справа повинна бути розглянута в порядку скороченого провадження протягом таких строків - не пізніше трьох днів з дня закінчення строку, передбаченого частиною третьою цієї статті, якщо до суду не було подано заперечення відповідача та за умови, що справа розглядається судом за місцезнаходженням відповідача.

Відповідачем заперечення проти позову у встановленому порядку та визначені строки, згідно ухвали про відкриття провадження в адміністративній справі подані не були, при цьому відповідно до ухвали суду від 10 грудня 2010 року позивачу відкрито провадження по справі з 10 червня 2010 року.

Суд вирішив можливим розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів у письмовому провадженні.

Згідно ст.95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків. А відповідно до статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України.

Суд дослідивши письмові докази, приходить до висновку про часткове задоволення позову

Так, позивачем зазначено, що порушення його прав стало йому відомо тільки після висвітлення події у засобах масової інформації.

Однак, відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи позивача встановлений шестимісячний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд, вважає, що відповідно до ст. 57 Конституції України закони та інші нормативно- правові акти, що визначають права і Обов'язки громадян доводяться до відома населення у порядку, встановленому законом. Тобто всі нормативні акти оприлюднюються та є загальнодоступними. Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Рішення Конституційного Суду також оприлюднюються у встановленому порядку.

Таким чином, позивач мав можливість ознайомитись з нормативно-правовими актами, знати про порушення своїх прав та своєчасно звернутися до суду за їх захистом.

3 врахуванням зазначеного, суд встановив, що не було поважних причин для пропуску позивачем строків для звернення до суду, а тому відсутні підстави для поновлення строків для звернення до суду за період з 09 липня 2007 року по 10 червня 2010 року.

Згідно ч. 1 ст. 100 КАС України передбачено, що адміністративний позов, поданий

після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду.

Окрім того, відповідно до ст. 6 Закону N 2195-IV дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30°/о мінімальної пенсії за віком.

Судом достовірно встановлено, що ОСОБА_1, народилася 26 серпня 1934 року і в розумінні ст. 1 Закону N2 2195 -IV набула статус «Дитина війни», що відповідно до ст. б цього ж Закону надає їй право на державну соціальну підтримку у вигляді підвищення до пенсії в розмірі 30 % від мінімальної пенсії за віком. Виходячи з того, що позивач є дитиною війни в розумінні Закону України «Про соціальний захист дітей війни», суд вважає, що на неї повністю розповсюджуються всі пільги та соціальні гарантії, передбачені Законом України «Про соціальний захист дітей війни», у тому числі й право на підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком, як передбачено статтею 6 зазначеного Закону.

Статтею 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно з Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 30 квітня 2002 № 8-2, управління Пенсійного фонду в районах, містах, районах у містах забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій безпосередньо призначає (здійснює) і виплачує пенсії та інші виплати відповідно до чинного законодавства, отже, є відповідачем у справах щодо здійснення перерахунку підвищення до пенсій за позовами ветеранів війни, жертв нацистських переслідувань.

Вимоги позивача в частині зобов'язання відповідача виплачувати в 2010 році щомісячну надбавку до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком суд вважає обґрунтованими.

За даними довідки управління Пенсійного фонду України в Юр"ївському районі Дніпропетровської області позивачу у 2010 році було виплачено підвищення до пенсії як «Дитині війни» в розмірі по 49,80 грн. на місяць.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» дія статті 6 Закону № 2195-IV не була зупинена і, відповідно, у 2010 році продовжує діяти норма, згідно якої дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Статтею 54 Закону України «Про Державний бюджет на 2010 рік» передбачено, що в 2009 році прожитковий мінімум на одну особу та для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення встановлено у розмірах, які діяли у грудні 2009 року.

Рішення Кабінетом Міністрів України в 2010 році щодо обмежень виплати соціальної допомоги відповідно до ст. б Закону України «Про соціальний захист дітей війни», а також рішення Конституційним Судом України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень не приймалося.

Отже, відповідач в період з 10 червня 2010 року по день подання позову до суду мав діяти у відповідності з приписами діючої норми ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», нарахувати та здійснити позивачу доплату до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Доводи відповідача щодо застосування положень статті 28 Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, суд вважає непоґрунтованими, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не е підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії права на соціальний захист, права на отримання доплати до пенсії, передбаченої ст.6 Закону № 2195-IV.

Також не впливають на висновок суду доводи відповідача про відсутність

бюджетного фінансування передбачених Законом № 2195-IV доплат до пенсії і не можуть бути причиною невиконання покладених на управління Пенсійного фонду України зобов'язань, оскільки реалізація позивачем права на підвищення пенсії, яке базується на Законі України, не може бути поставлено у залежність від бюджетних асигнувань.

Пенсійний фонд України діє у відповідності Положення «Про Пенсійний фонд України» і здійснює свої повноваження на підставі п. 15 цього положення через створені встановленому порядку його територіальні управління. відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів.

Таким чином, обов'язок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивача, передбаченої ст.6 Закону № 2195-IV покладено на управління Пенсійного фонду України в Юр'ївському районі Дніпропетровської області, за місцем проживання позивача.

Згідно вимог ст. 6 Закону № 2195-IV відповідач повинен нарахувати позивачу підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, а при виплаті такого нарахування врахувати вже виплачену суму та провести виплату недоплаченої суми підвищення до пенсії.

У відповідності до вимог ст. 99 КА.С України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення До адміністративного суду за захистом пpaв, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась чи повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод і інтересів.

Вищевказаний позов подано до суду 09 грудня 2010 року, тобто строк звернення до адміністративного суду за період з 10 червня 2010 року по даний час позивачем не пропущено.

Таким чином, виходячи з наведеного, суд, не вбачає пропущення позивачем строку

звернення до суду за захистом своїх прав щодо отримання доплати до пенсії.

передбаченої ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». При цьому, зауважує на те, що предметом оскарження с неправомірність Дій Управління Пенсійного фонду України щодо не здійснення нарахування Доплати до пенсії та її виплати не в повному обсязі за вищевказаний період.

Судові витрати по справі підлягають розподілу у відповідності до ч. 3 ст. 94 КАС України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 22, 46, ч.2 ст. 152 Конституції України, ст.ст. 6, 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», Рішенням Конституційного суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року, ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про державний бюджет на 2010 рік», ст. ст. 1, 3, ч.2 ст. 11, ч. 2 ст. 72, 94, 99, 122, 160, 161, п. 4 ч. 2 ст. 162, ст.ст. 163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України. суд,

ПОСТАНОВИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України у Юр"ївському районі Дніпропетровської області про поновлення пропущеного строку для звернення до суду та зобов'язанні нарахувати недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу дітям війни задовольнити частково.

В частині вимог позову про зобов'язання вчинити дії по перерахуванню щомісячної соціальної допомоги як дитині війни, за період з 09 липня 2007 року по 10 червня 2010 року залишити без розгляду, оскільки відсутні поважні причини для поновлення строку звернення до суду.

Визнати незаконною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Юр"ївському районі Дніпропетровської області щодо невиконання починаючи з 10 червня 2010 року по даний час приписів згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Зобов'язати Управління пенсійного фонду України у Юр"ївському районі провести нарахування та виплату ОСОБА_1 соціальної допомоги у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком як дитині війни починаючи з 10 червня 2010 року по даний час з урахуванням виплачених сум.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Ковальчук В.О.