Справа № 809/417/18
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2018-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2018 р. справа № 809/417/18

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі:

судді Біньковської Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську про зобов'язання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську про зобов'язання здійснити перерахунок, нарахувати і виплатити щомісячне довічне грошове утримання на підставі довідки Апеляційного суду Івано-Франківської області №04-12/01-18 від 03.01.2018 року, із врахуванням допомоги на оздоровлення, без обмеження граничного розміру, з 03.01.2018 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем протиправно, в порушення статей 133, 134, 136, 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", статті 1 Закону України „Про оплату праці", статті 66 Закону України „Про пенсійне забезпечення", статті 41 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", Інструкції зі статистики заробітної плати від 13.01.2004 №5 відмовлено у здійсненні перерахурку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з врахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, згідно довідки Апеляційного суду Івано-Франківської області №04-12/01-18 від 03.01.2018 року. Просить зобов'язати відповідача здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити щомісячне довічне грошове утримання на підставі довідки із врахуванням допомоги на оздоровлення, без обмежень граничного розміру, з врахуванням раніше виплачених сум, з 03.01.2018 року.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.03.2018 року відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, що надійшов на адресу суду 03.04.2018 року, в якому стосовно заявлених позовних вимог заперечив. Просив суд в задоволенні позову відмовити, з урахуванням тієї обставини, що позивач отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів", яке з 22.01.2015 року обчислено у розмірі 84% від заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. На думку відповідача, матеріальна допомога на оздоровлення не відноситься до складу суддівської винагороди та не передбачена формою довідки, вказаної у додатку №2 до Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного грошового утримання суддям у відставці, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України №3-1 від 25.01.2008 року. Оскільки позивач обрала довічне грошове утримання судді у відставці, а не отримання пенсії, то за спеціальними нормами ч.2 ст.133 Закону України №2453-VIII матеріальна допомога на оздоровлення не відноситься до складових суддівської винагороди, носить разовий характер, а тому врахувати її в розмір складових щомісячного грошового утримання судді у відставці немає правових підстав.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та відзив на позов, встановив наступне.

ОСОБА_1 є суддею у відставці Апеляційного суду Івано-Франківської області та з 22.01.2015 отримує довічне грошове утримання судді.

Позивач звернулася до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську із заявою про перерахунок раніше призначеного щомісячного грошового утримання з урахуванням отриманої в розмірі посадового окладу матеріальної допомоги на оздоровлення надавши одночасно довідку за №04-12/01-18 від 03.01.2018 року Апеляційного суду Івано-Франківської області.

За змістом зазначеної довідки ОСОБА_1 у 2014 році при наданні щорічної оплачуваної відпустки нарахована і виплачена допомога на оздоровлення в розмірі посадового окладу 13398,00 грн, з якої утримано податок з доходів фізичних осіб, військовий збір та нараховано єдиний соціальний внесок (а.с.13).

За результатом розгляду заяви листом від 26.02.2018 року Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську ОСОБА_1 відмовлено в перерахунку щомісячного грошового утримання у зв'язку з тим, що матеріальна допомога на оздоровлення судді відповідно до вимог Закону України „Про судоустрій і статус суддів" не відноситься до складових суддівської винагороди (а.с.10-11).

Таку відмову позивач вважає протиправною, у зв'язку з чим оскаржила її до суду.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

За змістом статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював свою правову позицію стосовно забезпечення гарантій незалежності суддів, в тому числі суддів, які перебувають у відставці, зокрема в рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 1 грудня 2004 року № 19- рп/2004, від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, від 22 травня 2008 року № 10- рп/2008, від 3 червня 2013 №3-рп/2013, від 08.06.2016 №4-рп/2016.

Згідно з зазначеними рішеннями Конституційного Суду України, визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу та поширюються на всіх суддів України. Такими гарантіями є, серед іншого, надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення, в тому числі суддівської винагороди, пенсії чи щомісячного довічного грошового утримання тощо.

Відповідно до статті 129 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI від 07.07.2010, в редакції чинній на час виходу позивача у відставку, суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України «Про Конституційний Суд України».

Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Згідно зі статтею 130 цього ж Закону суддям надається щорічна оплачувана відпустка тривалістю 30 робочих днів з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу.

Аналогічні правові норми закріплені у статтях 135, 136 Закону України №1402-VIII від 02.06.2016 "Про судоустрій і статус суддів", який набрав чинності 30.09.2016 року.

За приписами частин 1, 3 статті 138 Закону №2453-VІ (редакція, яка була чинна на момент виходу у відставку позивача), частин 1, 3 статті 141 Закону №2453-VІ в подальшій редакції цього закону, Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 у справі №4-рп/2016, судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 роки, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Отже, положеннями Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що суддя, який вийшов у відставку, виплачується пенсія або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Відтак, у випадку призначення позивачеві пенсії перевага б надавалася спеціальним нормам, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, зокрема стаття 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та стаття 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", в силу яких отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких фактично були нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії.

У даному ж випадку, позивач обрала довічне грошове утримання судді у відставці, яке їй і було призначено із розрахунку відповідного відсотка суддівської винагороди.

Суддівська винагорода, в силу положень як частини 2 статті 129 Закону №2453-VI так і частини 2 статті 135 Закону №1402-VIII, складається виключно з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці.

Відтак, враховуючи те, що матеріальна допомога на оздоровлення не входить до складу суддівської винагороди (грошового утримання судді), відноситься до разового платежу і має характер окремих гарантій держави щодо соціального захисту судді, а тому правові підстави для її врахування при визначенні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відсутні.

Щодо посилання позивача на Додаток 2 Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України №3-1 від 25.01.2008 (надалі по тексту також - Порядок №3-1), яким затверджено форму довідки про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, суд зазначає наступне.

Згідно пункту 2.1 Порядку №3-1, в редакції яка була чинна на момент виходу у відставку позивача, до заяви про призначення щомісячного довічного утримання судді у відставці, серед іншого, додається довідка про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (додаток 2).

Необхідно відзначити, що станом на 20.09.2016, окремі положення Порядку №3-1 і Додатку 2 за своїм юридичним змістом не відповідали Закону №2453-VI, а після 30.09.2016, в тому числі Закону №1402-VIII.

Зокрема, затверджена форма довідки про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, містить такі складові як доплата за кваліфікаційний клас (пункт 2), премія (пункт 4), інші виплати, які враховуються при обчисленні щомісячного довічного грошового забезпечення (пункт 5), які з 2011 року вже не були складовими суддівської винагороди (грошового утримання судді), а входили до такого складу згідно статті 44 Закону України "Про статус суддів" від 15.12.1992 за №2862-ХІІ, до вступу в дію Закону №2453-VІ.

Порядок №3-1 приведений у відповідність до статей 138 Законів №2453-VІ і №1402-VІІІ, постановою Правління Пенсійного фонду України №5-1 від 20.03.2017, в тому щодо вірного складу суддівської винагороди (грошового утримання судді).

В такому випадку суд, керуючись частиною 3 статті 7 КАС України, застосовує правовий акт, який має вищу юридичну сулу.

Безпідставними є доводи позивача про застосування "Інструкції зі статистики заробітної плати", затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004 за №5 (надалі по тексту також - Інструкція №5), за змістом якої допомогу на оздоровлення є заохочувальною та компенсаційною виплатою, яка входить до фонду оплати праці.

Так, згідно пункту 1.1 Інструкції №5 інструкція містить основні методологічні положення щодо визначення показників оплати праці у формах державних статистичних спостережень з метою одержання об'єктивної статистичної інформації про розміри та структуру заробітної плати найманих працівників. Інструкція не застосовується для визначення складових фонду оплати праці як бази (об'єкта) для нарахування внесків до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Таким чином, Інструкція №5 не може бути застосована судом при вирішенні питання щодо визначення складу суддівської винагороди (грошового утримання судді), так як такий підзаконний нормативно-правовий акт прийнятий для визначення показників оплати праці у формах державних статистичних спостережень з метою одержання об'єктивної статистичної інформації про розміри та структуру заробітної плати найманих працівників.

В той же час, у спірних правовідносинах спеціальним і єдиним нормативно-правовим актом, який визначає склад суддівської винагороди (грошового утримання судді) є Закон України «Про судоустрій і статус судів».

З цих ж підстав є необгрунтованими посилання позивача на Закон України «Про оплату праці».

Суд також залишає без врахування правові висновки застосування норм матеріального права, які містяться в постановах Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року, 14, 28 і 6 листопада 2013 (справи №№21-430а11, 21-125а13, 21-97а13, 21-350а13 відповідно) з наступних мотивів.

Зокрема, правові висновки у вказаних постановах Верховного Суду України стосуються не вирішення справ про спори з приводу перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді, а виключно перерахунку пенсій державних службовців.

Крім цього в даних постановах суду йде мова про структуру заробітної плати державного службовця відповідно до статті 33, 37 Закону України "Про державну службу", а не про склад суддівської винагороди (грошового утримання судді), визначеного статтею 133 Закону №2453-VІ.

Аналогічні висновки викладені у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 27.02.2018 року у справі 738/1343/17, від 20.03.2018 року у справі №749/951/17.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, які передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням вказаного відповідач, відмовляючи позивачу в перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді з врахуванням допомоги на оздоровлення, діяв правомірно.

За таких умов, суд вважає вимоги позивача необґрунтованими, а позов таким що не підлягає до задоволення.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 255, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 255, 295, 297, підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду апеляційної інстанції через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя /підпис/ Біньковська Н.В.