Справа № 804/1776/18
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2018-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 квітня 2018 року Справа № 804/1776/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Захарчук-Борисенко Н.В.,
розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників (у письмовому провадженні) в місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про зобовязання вчинити певні дії,-
07.03.2018 ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просить:
- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 з 10.11.2016 пенсію на пільгових умовах з врахуванням: пільгових умовах з врахуванням: пільгового стажу з 07.08.1986 року по 25.02.1992 року на підземних роботах в шахті з видобутку рудних копалин в ПАТ Кривбасзалізрудком (шахта Родіна); пільгового стажу з 22.02.2001 року по 28.03.2001 року у ПАТ КЦРЗ; перебування в лавах Радянської армії з 11.11.1983 року по 12.12.1985 року; стажу роботи в ТОВ Екс - Тіара з 24.06.2009 року по 27.07.2009 року; періоду перебування субєктом підприємницької діяльності з 21.09.2007 року по 21.08.2010 року.
В обґрунтування позову зазначив, що відповідачем не прийнято до уваги надані позивачем довідки про пільговий стаж роботи, і не враховано до пільгового стажу періоди перебування в лавах Радянської армії з 11.11.1983 року по 12.12.1985 року; роботи в ТОВ «Екс-Тіара» з 24.06.2009 року по 27.07.2009 року; перебування у статусі суб'єкта підприємницької діяльності з 21.09.2007 року по 21.08.2010 року. Позивач з відмовою відповідача у призначенні пенсії не згоден та вважає вказану відмову неправомірною, оскільки його пільговий стаж підтверджується записами у трудовій книжці, яка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.03.2018 відкрито провадження у справі, призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами на 10.04.2018 року, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на адміністративний позов.
Від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, в обґрунтування якого зазначено, що позивачем не було надано управлінню заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 та заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст.14 ЗУ «Про пенсійне забезпечення». На момент звернення ОСОБА_1 до управління із заявою (зверненням) від 30.11.2017 щодо нарахування пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1 загальний стаж позивача становив 18 років 4 місяці 11 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.
За приписами п. 4 ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо стягнення грошових сум, що ґрунтуються на рішеннях суб'єкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження та сума яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно з ч. 2 цієї ж статті, вказану категорію справ суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Відповідно до ч.3 ст. ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.
За викладених обставин, у відповідності до вимог ст.ст. 258, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 звернувся із заявою до Криворізького центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про призначення йому пенсії на пільгових умовах разом із копією паспорту, ідентифікаційного коду, трудової книжки, диплому, виписки, свідоцтва про державну реєстрацію ФОП, довідки про взяття на облік, довідки про підтвердження наявного трудового стажу від 03.07.2017, 13.06.2017, наказу від 15.05.2000, від 12.04.1995, переліку робочих місць, проте позивачу було відмовлено у нрахуванні пенсії на пільгових умовах у звязку із відсутністю загального стажу.
Позивач вважає протиправними дії відповідача щодо не зарахування періоду роботи перебування в лавах Радянської армії з 11.11.1983 року по 12.12.1985 року; роботи в ТОВ «Екс-Тіара» з 24.06.2009 року по 27.07.2009 року; перебування у статусі суб'єкта підприємницької діяльності з 21.09.2007 року по 21.08.2010 року, у звязку з чим звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ від 05 листопада 1991 (надалі Закон України №1788-XII) та Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09 липня 2003 року (надалі - Закон України №1058-IV).
Згідно з пунктом «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (на час виникнення спірних правовідносин) право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Відповідно до статті 62 Закону України «№1788-XII» основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 20 Постанови Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Судом встановлено, що надані позивачем до суду довідки про підтвердження наявного трудового стажу від 03.07.2017, 13.06.2017, копії яких знаходяться в матеріалах справи, відповідають діючим нормам, а отже у суду відсутні підстави вважати їх нечинними.
Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі Методичні рекомендації).
Основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.
Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.
Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.
У пункті 4.2 зазначеного Порядку застосування списків йдеться про те, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Суд звертає увагу на те, що атестація має проводитися у передбачені п. 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації, а тому непроведення такої атестації у визначені законодавством строки не може позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист, зокрема на пенсію за віком на пільгових умовах.
Працівникам які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого ст.12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам.
Згідно ст. 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах:
а) особам які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством;
б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці вік та вік необхідний для призначення пенсії відповідно до ст. 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому ст.ст. 13-14 цього закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.
Згідно з п. п. 4, 23 ч. 1 Європейської соціальної хартії від 03.05.1996 року, ратифікованої Закону України «Про ратифікацію Європейської соціальної хартії (переглянутої)» № 137-V від 14.09.2006 р. усі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень для них самих та їхніх сімей та кожна особа похилого віку має право на соціальний захист.
Статтею 64 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Відповідно до Розділу ІІ Конституції України право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням і забезпечується ч. 2ст. 22 Конституції України.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Стосовно позовних вимог про зобов'язання відповідача призначити, нарахувати та виплачувати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах, суд зазначає наступне.
Статтею 58 Закону №1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.
Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати пільговий та страховий стаж позивача.
З урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії (переведення з одного виду пенсії на інший) та визначення підстав, за яких призначається пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні, суд дійшов до висновку про зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 і прийняти рішення з урахуванням спірного періоду.
Суд звертає увагу, що відповідно до абз.2 ч. 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право субєкта і владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобовязує субєкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст. 139, 243-246, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про зобовязання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії на пільгових умовах з врахуванням: пільгового стажу з 07.08.1986 року по 25.02.1992 року на підземних роботах в шахті з видобутку рудних копалин в ПАТ Кривбасзалізрудком (шахта Родіна); пільгового стажу з 22.02.2001 року по 28.03.2001 року у ПАТ КЦРЗ; перебування в лавах Радянської армії з 11.11.1983 року по 12.12.1985 року; стажу роботи в ТОВ Екс - Тіара з 24.06.2009 року по 27.07.2009 року; періоду перебування субєктом підприємницької діяльності з 21.09.2007 року по 21.08.2010 року.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судовий збір у сумі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_2