Справа № 308/10126/17
Суддя: Фазикош О. В.
Дата ухвалення: 2018-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2018 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Фазикош О.В., за участю секретаря Рабош А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду, адміністративний позов ОСОБА_1 до Закарпатської митниці ДФС, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про порушення митних правил,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з адміністративним позовом до Закарпатської митниці ДФС про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про порушення митних правил.

Свої вимоги мотивує тим, що 04 жовтня 2017 року в.о. заступника начальника Закарпатської митниці ДФС - начальником управління протидії митним правопорушенням ОСОБА_3 винесено Постанову у справі про порушення митних правил № 2346/30500/17, якою позивача визнано винною в порушенні митних правил за ч.3 ст. 470 МК України.

Вказану постанову, ОСОБА_1, вважає незаконною, оскільки транспортний засіб марки „VW PASSAT", реєстраційний номерний знак Польщі НОМЕР_1, номер кузова - НОМЕР_2, на територію України не ввозила, так як не вміє керувати транспортними засобами, та не має водійського посвідчення, при перетині кордону даним автомобілем не керувала, а перебувала в ньому в якості пасажира, а тому просить її скасувати.

Згідно поданої письмової заяви збільшила позовні вимоги, які пред'явила до Закарпатської митниці ДФС та державного інспектора відділу митного оформлення №1 митного посту «Лужанка» Товтина Михайла Михайловича, згідно якої просила визнати нечинним протокол про порушення митних правил № 2346/30500/17 від 30 липня 2017 року, складений державним інспектором відділу митного оформлення №1 митного посту «Лужанка» Товтином Михайлом Михайловичем та постанову від 04 жовтня 2017 року в.о. заступника начальника Закарпатської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням ОСОБА_3 у справі про порушення митних правил № 2346/30500/17, якою ОСОБА_5 визнано винною в порушенні митних правил за ч.3 ст. 470 МК України, а матеріали по адміністративній справі закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Вказуючи, що при складанні протоколу про порушення митних правил № 2346/30500/17 від 30 липня 2017 року, державний інспектор відділу митного оформлення №1 митного посту «Лужанка» не забезпечив право особи, яка притягається до адміністративного правопорушення на перекладача.

В судове засідання позивач не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не подавала.

В попередніх судових засіданнях, за участю перекладача ОСОБА_6, позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, пояснивши, що жодних довірчих документів на право власності чи співвласності, а також на право користування даним автомобілем позивач не мала і не має. Крім того вказує, що вона не має посвідчення водія, не вміє керувати автомобільним засобом. Також пояснила, що не володіє в достатньому обсязі українською мовою, не розуміє юридичну термінологію, при складанні протоколу підписала такий, оскільки її не відпускали поки не підпише пояснення та протокол.

Від представника позивача ОСОБА_7 надійшла заява про розгляду справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача по справі, Закарпатської митниці ДФС, в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Від представника відповідача Закарпатської митниці ДФС Зубенко І.І. до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Окрім того, від представника відповідача на адресу суду 11.12.2017 року надійшли письмові заперечення, де відповідач виклав свою позицію відносно поданого позову, та просив відмовити в його задоволенні.

Від державного інспектора відділу митного оформлення №1 митного посту «Лужанка» Товтина Михайла Михайловича в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Від Товтина М.М. на адресу суду надійшов відзив на заяву про збільшення позовних вимог де виклав свою позицію відносно поданого позову, та просив відмовити в його задоволенні та просить розглядати справу за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку.

Стаття 1 Митного кодексу України встановлює, законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів. Відносини, пов'язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування. Якщо міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Кодексом та іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору України.

Згідно частини 4 статті 3 Митного кодексу України у разі якщо норми законів України чи інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків підприємств і громадян, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України або здійснюють операції з товарами, що перебувають під митним контролем, чи прав та обов'язків посадових осіб органів доходів і зборів, внаслідок чого є можливість прийняття рішення як на користь таких підприємств та громадян, так і на користь органу доходів і зборів, рішення повинно прийматися на користь зазначених підприємств і громадян. Імператив статті 487 Митного кодексу України вказує, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення. Провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил, статті 488 Митного кодексу України. Відповідно до частини 1 статті 494 Митного кодексу України, Про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Докази у справі про порушення митних правил визначаються статтею 495 Митного кодексу України. Дана норма закону передбачає, що доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України. Посадова особа органу доходів і зборів, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Як вбачається з матеріалів справи, відносно гр. України ОСОБА_1 за ознаками правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 МК України було складено протокол про порушення митних правил № 2346/30500/17 від 30.07.2017 року.

04.10.2017 року справу розглянуто у присутності адвоката ОСОБА_7 - представника гр. України ОСОБА_1, та винесено постанову №2346/30500/17 за якою останню визнано винною та накладено адміністративне стягнення у розмірі 8500 грн.

Зі змісту постанови та протоколу про ПМП встановлено, що 30 липня 2017 року о 05 год. 37 хв., в зону митного контролю митного поста «Лужанка» Закарпатської митниці ДФС, на смугу руху «Зелений коридор» в напрямку «в'їзд в Україну» заїхав легковий автомобіль марки «MERCEDES-BENZ VITO», реєстраційний номерний знак України НОМЕР_3, під керуванням громадянина України ОСОБА_9. В якості пасажира в даному транспортному засобі слідувала громадянка України ОСОБА_1. Для митного контролю водієм було подано контрольний талон для переміщення по смузі «зелений коридор», документ, що посвідчує особу водія та пасажира, реєстраційний документ на транспортний засіб (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4). Так як відносно громадянки України ОСОБА_1 була наявна інформація у АСМО Інспектор щодо ввезення та не вивезення автомобіля, транспортний засіб з метою з'ясування всіх обставин було виведено з «зеленого коридору» в «червоний коридор».

Під час перевірки документів, на підставі інформації центральної бази даних Єдиної Автоматизованої Інформаційної Системи Держмитслужби та АСМО Інспектор - 2006, було встановлено, що громадянкою України ОСОБА_1 03.10.2016 року о 00 год. 19 хв. через митний пост «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС в митному режимі «транзит» на митну територію України ввезено транспортний засіб марки „VW PASSAT", реєстраційний номерний знак Польщі НОМЕР_1, номер кузова - НОМЕР_2.

Станом на 30.07.2017 року термін перебування вищевказаного транспортного засобу на митній території України, ввезеного гр. України ОСОБА_1 з метою транзиту, перевищено більше, ніж на десять діб.

Відповідно до інформаційного листа Департаменту організації протидії митним правопорушенням ДФС України№21254/7/99-99-20-02-03-17 від 10.08.17 та додатку - витягу із відомчої підсистеми Держмитслужби (ДФС) системи "Аркан", що 03.10.2016 року гр. ОСОБА_1 слідувала на митну територію України через митний пост «Ужгород» у транспортному засобі реєстраційний номерний знак НОМЕР_1.

Відповідно до ст. 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, питання щодо адміністративної відповідальності за порушення митних правил регулюються Митним кодексом України. Відповідно до ст. 90 Митного кодексу України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності. Згідно п.1 ст.95 Митного кодексу України, а також п.2.2 § IV наказу Держмитслужби України від 17.11.05 р. № 1118 "Про затвердження Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, зареєстрованого в Мінюсті України 25.11.05 № 1428/11708, встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб). Відповідно до вимог ст. 93 Митного кодексу України товари, транспортні засоби, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні: 1) перебувати у незмінному стані, крім природних змін їх якісних та/або кількісних характеристик за нормальних умов транспортування і зберігання; 2) не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту; 3) бути доставленими у митний орган призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 102 Митного кодексу України митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів, поміщених у цей режим, за межі митної території України. Таке вивезення здійснюється під контролем органу доходів і зборів призначення. Відповідно до ч. 5 ст. 102 Митного кодексу України для завершення митного режиму транзиту особою, відповідальною за дотримання вимог митного режиму, до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу, органу доходів і зборів призначення повинні бути представлені товари, поміщені у митний режим транзиту, та митна декларація або інший документ, визначений статтею 94 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст.95, 192 МК України, до строку перебування транзитних товарів і транспортних засобів на митній території України не включається час дії аварії чи обставин непереборної сили.

Роздруківка інформації з центральної бази даних ЄАІС ДФС, яка є у матеріалах справи, засвідчує, що ТЗ марки „VW PASSAT", реєстраційний номерний знак Польщі НОМЕР_1, номер кузова - НОМЕР_2 був переміщений по «зеленому коридору», що є елементом двоканальної системи проходження митного контролю.

Частиною 1 ст. 366 МК України встановлено, що двоканальна система - це спрощена система митного контролю, яка дає громадянам змогу здійснювати декларування, обираючи один з двох каналів проходу (проїзду транспортними засобами особистого користування) через митний кордон України.

Канал, позначений символами зеленого кольору ("зелений коридор"), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари і транспортні засоби у відповідних обсягах (ч.2 ст. 366 МК України): не підлягають оподаткуванню митними платежами ; не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території ; не підлягають письмовому декларуванню. Громадяни, які проходять (проїжджають) через "зелений коридор", звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов'язкового дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України (ч.6 ст. 366 МК України).

Відповідно до п. 14 Типової технологічної схеми здійснення митного контролю автомобільних транспортних засобів перевізників і товарів, що переміщуються ними, у пунктах пропуску через державний кордон, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України № 451 від 21.05.2012 року, митний контроль автомобільних транспортних засобів і товарів, що переміщуються смугами руху, позначеними символами зеленого кольору ("зелений коридор"), у пункті пропуску здійснюється у спрощеному порядку, з однією зупинкою автомобільного транспортного засобу на смузі руху та, як правило, без виходу з нього водія та пасажирів. Відповідно до п. 11 Типової технологічної схеми здійснення митного контролю автомобільних транспортних засобів перевізників і товарів, що переміщуються ними, у пунктах пропуску через державний кордон, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 року N 451 для здійснення митного контролю автомобільних транспортних засобів і товарів декларант, уповноважена ним особа або перевізник подають митним органам документи в паперовій або електронній формі, що містять відомості про автомобільні транспортні засоби і товари, достатні для їх ідентифікації та необхідні для прийняття рішення про їх пропуск через митний кордон України.

Згідно п.1.1 § IV наказу Держмитслужби України від 17.11.05 р. № 1118 "Про затвердження Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, зареєстрованого в Мінюсті України 25.11.05 № 1428/11708 у разі ввезення транспортних засобів на митну територію України з метою транзиту власник (або уповноважена особа) пред'являють його митному органу для проведення митного огляду й подають оригінали та ксерокопії таких документів: що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження); реєстраційних (технічних) документів на транспортний засіб; паспортних документів та інших документів, визначених законодавством України та міжнародними договорами України, що дають право на перетин державного кордону, та/або паспорта громадянина (посвідчення особи з відміткою про місце проживання);посвідки чи іншого документа про постійне (тимчасове) проживання в Україні або за кордоном тощо. У разі ввезення громадянином-резидентом з метою транзиту на митну територію України ТЗ, зареєстрованого у відповідному реєстраційному органі іноземної держави, та який йому належить, що підтверджується відповідним документом про право власності на такий транспортний засіб та реєстраційним документом, декларування такого ТЗ здійснюється в усній формі.

Митне оформлення транспортного засобу здійснювалось відповідно до вимог ст. 335 Митного кодексу України, Постанови Кабінету міністрів України №451 від 21.05.2012 року, наказу Держмитслужби України від 17.11.2005 року №1118. Згаданими нормативними актами, що регулюють митну справу визначено, що оформлення транспортного засобу здійснюється не на водія, а на власника автомобіля або уповноважену ним особу. Тому, при оформленні зобов'язання про транзит визначальним є не факт знаходження особи за кермом автомобіля, а факт зазначення такої особи у поданих документах, власником транспортного засобу або уповноваженою особою. Подання для митного контролю посвідчення водія чинним законодавством, що регулює митну справу не передбачено.

Стаття 470 Митного кодексу України передбачає відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що перебувають під митним контролем, до органу доходів і зборів призначення (а при переміщенні в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів - від одного підрозділу цього органу до іншого), митних або інших документів на ці товари, транспортні засоби.

Відповідно до п.57 ч.1 ст.4 МК України товари - це будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі.

Пункт 58 ч.1 ст.4 МК України, поділяє транспортні засоби на транспортні засоби комерційного призначення, транспортні засоби особистого користування, трубопроводи та лінії електропередачі.

Таким чином, до терміну «товари», який використовується в Митному кодексі України, включаються будь-які речі, у тому числі транспортні засоби особистого користування.

Матеріали справи містять письмові пояснення позивача, в яких вона підтвердила факт перетинання кордону 03.10.2016 року. Однак стверджувала, що повертаючись зі Словаччини додому через пункт пропуску «Ужгород» на Словацькій стороні її підібрали не знайомі їй люди, та запропонували підвезти. Під час проходження паспортного контролю вони забрали у неї документи та повернули після проходження митного контролю. Про те, що оформлення автомобіля відбулося на неї їй не було відомо. ОСОБА_1 вказує на те, що місце перебування легкового автомобіля марки „VW PASSAT", реєстраційний номерний знак Польщі НОМЕР_1, номер кузова - НОМЕР_2, їй не відоме,а також не володіє і жодною інформацією, щодо осіб, які знаходилися в ньому.

Разом з тим, в обґрунтування своїх позовних вимог, позивач зазначає, що під час відібрання письмових пояснень та складання протоколу її не було ознайомлено зі змістом таких належним чином мовою, яку вона розуміє.

Згідно довідки від 21.03.2018 року за №32 виданої дирекцією Батівської ЗОШ І-ІІІ ступеня, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, закінчила Батівську ЗОШ І-ІІІст. з угорською мовою навчання 25.06.2001 року. Мова навчання у даній школі угорська, на українській мові викладається лише українська мова та література.

Згідно копії додатку до атестата про повну середню освіту ОСОБА_11 остання склала іспити з предметів українська мова з оцінкою «два».

Згідно копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_5 прізвище після одруження ОСОБА_1 змінено на ОСОБА_1.

Таким чином, ОСОБА_1 не володіє державною мовою в достатньому обсязі, разом з тим, дану обставину не було взято до уваги при складанні протоколу, відібранні пояснень, та при розгляді справи посадовою особою та у порушення ч. 1 ст. 274 КУпАП та ст. 492, 498 МК України участь перекладача їй не було забезпечено.

Відповідно до ч.1 статті 268 Кодексу особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшла клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до статті 498 МК України особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та власники товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу (заінтересовані особи), під час розгляду справи про порушення митних правил у органі доходів і зборів або суді мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, одержувати копії рішень, постанов та інших документів, що є у справі, бути присутніми під час розгляду справи у органі доходів і зборів та брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення, оскаржувати постанови органу доходів і зборів, суду (судді), а також користуватися іншими правами, наданими їм законом. Зазначені в цій статті особи зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.

Відповідно до ч.2 статті 492 МК України особи, які беруть участь у провадженні у справі про порушення митних правил і не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, давати пояснення, подавати клопотання рідною мовою, а також користуватися послугами перекладача.

Відповідно дост. 248 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Відповідно до вимог ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст.9 Конституції Українитаст.17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору. Згідно вимог ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування п. 2 ст. 6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини» (Eur.Court H.R. Kadubec v. Slovakia, Judgmentof 2September 1998. Reports. 1998 VI), представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинуваченняі, отже ст. 6 не може бути застосована. Однак Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу. Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку та на підставі законно добутих доказів.

Крім того, відповідно до інформаційного листа Департаменту організації протидії митним правопорушенням ДФС України№21254/7/99-99-20-02-03-17 від 10.08.17 та додатку - витягу із відомчої підсистеми Держмитслужби (ДФС) системи "Аркан", вказано що 03.10.2016 року гр. ОСОБА_13 слідувала на митну територію України через митний пост «Ужгород» у транспортному засобі реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, а протокол та постанову було складено відносно ОСОБА_1, тобто іншої особи.

Вказані розбіжності, також не підтверджуються протоколом опитування від 13.09.2017 старшого державного інспектора відділу митного оформлення № 3 митного посту «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС ОСОБА_14, який здійснював митний контроль та оформлення легкового автомобіля марки „VW PASSAT", реєстраційний номерний знак Польщі НОМЕР_1, номер кузова - НОМЕР_2 або іншими матеріалами.

Вказані розбіжності не були з'ясовані посадовою особою при винесенні оскаржуваної постанови.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що не залучено перекладача, і зазначені обставини призвели до необ'єктивного розгляду справи посадовою особою, що в свою чергу не дає належної можливості, для перевірки доводів позовної заяви та прийняти за наслідком розгляду законного рішення, яке б ґрунтувалося на вимогам закону, без порушення права на захист, тому висновок в.о. заступника начальника Закарпатської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням ОСОБА_3 у справі про порушення митних правил № 2346/30500/17, якою ОСОБА_5 визнано винною в порушенні митних правил за ч.3 ст. 470 МК України, не ґрунтується на доказах та їх аналізі, а тому постанова в.о. заступника начальника Закарпатської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням ОСОБА_3 у справі про порушення митних правил № 2346/30500/17, якою ОСОБА_5 визнано винною в порушенні митних правил за ч.3 ст. 470 МК України, від 04 жовтня 2017 року підлягає скасуванню.

Так, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право зокрема скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

Таким чином, суд дійшов висновку, що митний орган при винесенні оскаржуваної постанови діяв з порушеннями меж повноважень та у спосіб, що суперечать чинному законодавству, а тому позовні вимоги громадянки ОСОБА_1 є підставними та такими, що підлягають задоволенню в цій частині.

За визначенням п. 3 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративний суд - суд, до компетенції якого цим Кодексом віднесено розгляд і вирішення адміністративних справ.

КАС України встановлено критерії визначення предметної, територіальної та інстанційної підсудності.

Так, статтею 19 КАС України визначено справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів. При цьому, статтею 20 КАС України розмежовано предметну юрисдикцію між місцевими загальними як адміністративними судами та окружними адміністративними судами. У параграфі 3 глави 2 КАС України визначено загальні правила територіальної підсудності, які поділяються на загальну, альтернативну та імперативну (виключну).

При розмежуванні компетенції адміністративних судів за функцією, яку вони виконують в адміністративному процесі, законодавцем у п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України визначено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, а складається уповноваженою особою за наслідками вчинення адміністративного правопорушення у порядку та випадках, встановлених Кодексом України про адміністративні правопорушення, Митним кодексом України.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, в розумінні ст. 251 КУпАП та 495 МК України, є доказом по справі про адміністративне правопорушення. Питання щодо правильності складання протоколу про адміністративне правопорушення, встановлення наявності чи відсутності в діяннях особи складу адміністративного правопорушення, тощо, належить розглядати в порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення та Митним Кодексом України.

Тобто питання розгляду та надання оцінки всім доказам, в тому числі і самому протоколу про адміністративне правопорушення здійснюється під час розгляду питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

При цьому, дії уповноваженої посадової особи щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення є лише одними із етапів розгляду та вирішення справи про адміністративне правопорушення.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо особа вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші обмеження прав чи свобод.

З наведених норм права випливає, що особа на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень. Проте ці рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин.

Наведена позиція узгоджується з практикою Верховного Суду України у постанові від 10.03.2009 року по справі № 21-1813во08, ВАСУ в Ухвалі від 20.10.2015 р. по справі №К/800/7947/14, ХААС в Ухвалі від 25.04.2017 р. по справі №640/15123/16-а.

Отже, оскаржувані позивачем дії державного інспектора відділу митного оформлення №1 митного посту «Лужанка» Товтина Михайла Михайловича, під час складання протоколу про вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 470 МК України, які нерозривно повязані зі складанням протоколу про адміністративне правопорушення, є предметом дослідження при розгляді справи про адміністративне правопорушення та не можуть бути предметом оскарження в адміністративному судочинстві, оскільки не є рішенням суб'єкта владних повноважень, і не породжує для особи настання будь-яких юридичних наслідків та не впливає на його права, обов'язки та законні інтереси.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що у справі в частині позовних вимог про визнання нечинним протокол про порушення митних правил № 2346/30500/17 від 30 липня 2017 року, складений державним інспектором відділу митного оформлення №1 митного посту «Лужанка» Товтином Михайлом Михайловичем слід закрити провадження .

Відповідно до вимог п. 1 ч.1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства. Якщо ж провадження за заявою, яку не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, було помилково порушено, суд закриває провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 238 КАС України.

Керуючись ст.ст. 8-10, 238, 71, 241-242, 246, 275, 286 Кодексу Адміністративного Судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Закарпатської митниці ДФС, державного інспектора відділу митного оформлення №1 митного посту «Лужанка» Товтина Михайла Михайловича, про визнання нечинним протокол про порушення митних правил № 2346/30500/17 від 30 липня 2017 року, складений державним інспектором відділу митного оформлення №1 митного посту «Лужанка» Товтином Михайлом Михайловичем та постанову від 04 жовтня 2017 року в.о. заступника начальника Закарпатської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням ОСОБА_3 у справі про порушення митних правил № 2346/30500/17, якою ОСОБА_5 визнано винною в порушенні митних правил за ч.3 ст. 470 МК України, а матеріали по адміністративній справі закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення - задовольнити частково.

Постанову в.о. заступника начальника Закарпатської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням ОСОБА_3 у справі про порушення митних правил №2346/30500/17 від 04 жовтня 2017 року про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі п'ятсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян - на суму 8500 (вісім тисяч п'ятсот) грн. 00 коп. на громадянку ОСОБА_1 - скасувати і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

В решті позовних вимог відмовити.

Провадження в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Закарпатської митниці ДФС, державного інспектора відділу митного оформлення №1 митного посту «Лужанка» Товтина Михайла Михайловича, про визнання нечинним протокол про порушення митних правил № 2346/30500/17 від 30 липня 2017 року, складений державним інспектором відділу митного оформлення №1 митного посту «Лужанка» Товтином Михайлом Михайловичем - закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 13.04.2018 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В.Фазикош