Справа № 802/743/18-а
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2018-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

16 квітня 2018 р. Справа № 802/743/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Воробйової Інни Анатоліївни, розглянувши у письмовому провадженні заяву про поновлення строку для звернення до суду у справі та питання про залишення позову без розгляду у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії.

В мотивувальні частині відзиву відповідачем вказано на те, що позивачем пропущено строк на звернення до адміністративного суду.

При цьому, 06.04.2018 р. позивачем подано заяву про поновлення строку для звернення до суду, мотивована тим, що з першої відповідді, яка надійшла у липні 2017 р., не відображено об'єму порушених прав та не міститься конкретних видів грошового забезпечення з яких утримувався єдиний внесок.

Розглянувши заявлені аргументи, суд дійшов висновку про наявність підстав для поновлення строку звернення до суду та, відповідно, відсутність підстав для залишення без розгляду позову , виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Згідно частин першої - другої статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Розглянувши питання щодо визнання причин пропуску звернення до суду поважними, суд зазначає про наступне.

Так, обґрунтовуючи подану заяву відповідач вказує на те, що позивач отримав інформацію щодо невключення премії за участь в АТО ще 30.06.2017 р., проте, до суду звернувся лише 27.02.2018 р., тобто із пропуском шестимісячного строку звернення.

Однак, позивач вказує, що інформація вказана у листі, який датований 30.06. 2017 року не відображала об'єму порушених прав і не містила конкретних видів запезбечення. У зв'язку із чим представник позивача повторно звернувся із запитом, за наслідком розгляду якого в грудні 2017 року отримано лист, в якому вказано про невключення при призначенні песії вихідної допомоги, матеріальної на оздоровлення/вирішення соціально - побутових потреб та премії за участь в АТО.

Оцінюючи дані твердження, суд зазначає про наступне.

Як видно зі змісту адміністративного позову, предметом оскарження, крім вимоги зобов'язального характеру, є дії про відмову у перерахунку та виплати пенсії за вислугу рокіів із врахуванням премії за участь в АТО, матеріальної допомоги на оздоровлення, допомоги на вирішення соціально - побутових питань.

При цьому, судом встановлено, що 16.06.2017 р. представник позивач звернувся до відповідача з відповідною заявою та у червні 2017 року отримав відповідь в якій вказано, що включення додаткових премій за участь в АТО суперечить діючому законодавству.

У зв'язку із відсутністю детальної інформації щодо складових грошового забезпечення з яких утримувався єдиний внесок та які невраховані при призначенні пенсії, представник позивача 14.12.2017 р. повторно звернувся із запитом.

За наслідком розгляду якого, надано відповідь датовану 22.12.2017 р. , в якій вказано, що інші виплати вказані в довідці №171 від 04.11.2016 р. та додаткова премія за участь в АТО, не були включені при призначенні пенсії.

Отже, саме з грудня 2017 року позивач дізнався про порушення своїх прав щодо не включення при призначенні пенсії премії за участь в АТО, матеріальної допомоги на оздоровлення, допомоги на вирішення соціально - побутових питань.

Визначаючись щодо поданої заяви, суд вважає за необхідне зазначити й про те, що відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, а статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції" від 16 грудня 1992 р.).

У Рішенні у справі "Белле проти Франції" від 4 грудня 1995 року Європейський суд з прав людини зазначив, що "стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми та їх застосування не повинні перешкоджати учасникам провадження використовувати доступні засоби захисту (Рішення у справі "Мельник проти України" від 28 березня 2006 року).

Також, з Рішення Європейського Суду з прав людини по справі "Іліан проти Туреччини" слідує, що правило встановлення обмежень до суду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду, повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

У справі Delcourt v. Belgium Європейський Суд з прав людини зазначив, що "у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".

Водночас у справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Тобто, правило про пропуск строку звернення до суду не має абсолютного характеру і не повинно застосовуватися автоматично, навіть у разі пропуску строку звернення до суду без відповідних додаткових обґрунтувань суд не може його застосувати.

Крім того, застосування правила пропуску строку звернення до суду залежить від обставин справи. Під цим слід розуміти вагомість права, про захист якого особа звернулася до суду.

Відповідно до частини першої статті 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Отже, враховуючи наведені норми , а також з метою забезпечення права громадян на доступ до правосуддя та гарантування права на судовий захист, суд дійшов висновку, що причини пропуску позивачем строку звернення до суду, наведені у клопотанні є поважними, а відтак клопотання позивача підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 122, 123, 256 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

клопотання позивача - задовольнити.

Поновити пропущений строк звернення до адміністративного суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Відповідно до положень статті 256 КАС України, ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна