Справа № 802/928/18-а
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2018-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

13 квітня 2018 р. Справа № 802/928/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дончика Віталія Володимировича,

розглянувши в письмовому провадженні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Бориспільського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (далі - Бориспільський ВДВС, відповідач) про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії

в с т а н о в и в :

20.03.2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Бориспільського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії.

Зазначав, що листом від 05.03.2018 року виконуючим обов'язки начальника відділу Бориспільського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області повернуто виконавчий лист №802/1339/17-а з примусового виконання постанови Вінницького окружного адміністративного суду, у звязку із відсутністю вкладених документів вказаних в описі.

На переконання позивача такі дії державного виконавця не відповідають вимогам Закону України Про виконавче провадження, а тому є протиправними.

Ухвалою суду від 03.04.2018 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду, в порядку статті 287 КАС України.

Позивач в судове засідання не з'явився, подавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, з не відомих суду причин, повідомлений про дату, час і місце розгляду справи належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши надані докази, які є у справі, суд дійшов висновку, що позов адміністративний підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12 лютого 2018 року Вінницьким окружним адміністративним судом видано виконавчий лист № 802/1339/17 про зобов'язання Київську митницю ДФС повернути ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 2030 євро та 3500 грн., вилучені згідно протоколу про порушення митних правил № 0052/125120103/17 від 29.01.2017 року.

В той же день, ОСОБА_1, за допомогою поштового зв'язку, направив на адресу Бориспільського ВДВС заяву про примусове виконання судового рішення. Додатком до заяви було подано: виконавчий лист, постанова суду від 11.01.2018 року, постанова суду від 22.09.2017 року, пенсійне посвідчення, виписка МСЕК.

Заява отримана відповідачем 16.02.2018 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Листом № 8880 від 5 березня 2018 року виконуючим обовязки начальника відділу Бориспільського ВДВС виконавчий лист № 802/1339/17-а від 12.02.2018 року, виданий Вінницьким окружним адміністративним судом, повернуто позивачу. Підставою повернення виконавчого листа зазначено: "У зв'язку з відсутністю документів, зазначених в описі".

Вважаючи дії відповідача щодо повернення виконавчого листа стягувачу без прийняття його до виконання протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Визначаючись щодо обґрунтованості позовних вимог суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно пункту першого частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно частини першої статті 13 Закону № 1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частина перша статті 18 Закону № 1404-VIII визначає, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пункт перший частини другої цієї статті встановлює, що виконавець зобовязаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Стаття 37 цього Закону визначає підстави повернення виконавчого документу.

Так, відповідно до частини першої статті 37 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що документ повертається стягувачу якщо:

1) стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа;

2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;

3) стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення;

4) стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа;

5) у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, зясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоровя, у звязку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника);

6) у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу в натурі;

7) боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоровя, у звязку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку;

8) відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення, не закінчилася;

9) законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення;

10) відсутня його згода на заміщення приватного виконавця у випадках, передбачених Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів";

11) запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру.

Частина 4 цієї ж статті вказує, що про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску виконавець виносить постанову.

Отже, положення Закону № 1404-VIII містять вичерпний перелік підстав державному виконавцю для повернення виконавчого документу, ці ж норми регламентують порядок повернення.

З огляду на встановлені обставини та норми закону, що регулюють дані правовідносини, такої підстави для повернення виконавчого документу стягувачу, як "відсутність документів, зазначених в описі", Законом № 1404-VIII не визначено, крім того, така дія, як повернення виконавчого документу, відбувається згідно відповідної постанови державного виконавця, якої відповідачем також не виносилось.

Враховуючи зазначене, дії відповідача щодо повернення виконавчого листа позивачу (стягувачу) є неправомірними, а тому позов в цій частині є обґрунтованим та підлягає задоволенню

Щодо вимог позивача про зобов'язання державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити виконання виконавчого документу, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти постанову про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Аналізуючи дані положення КАС України, можна дійти висновку, що законодавством передбачено право суду у випадку встановлення порушення прав позивача зобов'язувати суб'єкта владних повноважень приймати рішення або вчиняти певні дії або відновити порушене право позивача в інший спосіб, який би забезпечив більш ефективний його захист та відповідає вимогам закону.

Тому, вирішуючи питання про належний та ефективний спосіб відновлення права позивача, як стягувача у виконавчому провадженні, суд враховує наступне.

Згідно приписів пункту першого частини першої статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частина п'ята цієї статті визначає, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обовязок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

З огляду на протиправність дій відповідача щодо повернення виконавчого листа, а також те, що вказані дії вчинені не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, визначений Законом № 1404-VIII, суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача - Бориспільський міськрайонний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області прийняти до виконання, шляхом винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, виконавчий лист № 802/1339/17-а від 12.02.2018 року, виданий Вінницьким окружним адміністративним судом.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому в силу ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положення ч.1 ст. 9 КАС України передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 вказаного Кодексу.

Таким чином, дії державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу не є такими, що прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений законом.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову.

З урахуванням вимог ст. 139 КАС України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Бориспільського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області щодо повернення листом від 05.03.2018 р. № 8880 ОСОБА_1 виконавчого документа № 802/1339/17-а.

Зобов'язати Бориспільський міськрайонний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області прийняти до виконання, шляхом винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, виконавчий лист №802/1339/17-а від 12.02.2018 року, виданий Вінницьким окружним адміністративним судом.

Відповідно до статті 287 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Повний текст судового рішення виготовлено 13.04.2018 року.

Суддя Дончик Віталій Володимирович