Справа № 826/18040/17
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2018-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

02 квітня 2018 року 14:45 № 826/18040/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Вєкуа Н.Г. при секретарі судового засідання Багрій М.В., за участі представників позивача - Котик А.Г., Яковлєва А.В., представника відповідача - Лакомкіної Є.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу:

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Інжинірінгпрофі»
доГоловного управління ДФС у місті Києві
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

На підставі ч. 1 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 02 квітня 2018 року проголошено скорочене (вступна та резолютивна частини) судове рішення. Виготовлення рішення у повному обсязі відкладено, про що повідомлено осіб, які брали участь у розгляді справи, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 243 названого Кодексу. Під час проголошення скороченого (вступної та резолютивної частин) судового рішення сторонам роз'яснено зміст судового рішення, порядок і строк його оскарження, а також порядок отримання повного тексту рішення.

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю «Інжинірінгпрофі» (далі - позивач) до Головного управління ДФС у місті Києві (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасувати прийняті на підставі акту про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Інжинірінгпрофі» з питань дотримання вимог податкового законодавства під час здійснення фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «Сіател Компані» () за період з 01.09.2015 по 30.09.2015:

- податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 20.09.2017 № яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 1 778 854,00 грн. і застосовано штрафну санкцію на суму 444 714,00 грн.

- податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 20.09.2017 № , яким зменшено суму від'ємного значення в розмірі 9 366,00 грн., що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що висновок податкового органу ґрунтується на даних аналітичної системи, без дослідження первинних документів та результатів робіт, що вбачається з акту ненадання платником податків документів при проведенні документальної виїзної перевірки від 17.08.2017 № 784/26-15-14-04-05.

Представник Головного управління ДФС у місті Києві проти позовних вимог заперечив, через канцелярію суду надав суду відзив, у якому просив відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю. Свої заперечення на адміністративний позов відповідач обґрунтовує тим, що в даному випадку за спірними операціями лише оформлювались окремі первинні документи та податкові накладні без фактичного виконання контрагентами обумовлених операцій, чим створювалась видимість (зовнішні ознаки) реального здійснення операцій та правомірності формування спірних сум податкових вигод, наслідком чого є отримання позивачем необґрунтованої податкової вигоди.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 січня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено по справі підготовче судове засідання.

В судовому засіданні 02 квітня 2018 року представники позивача позовні вимоги підтримали повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, просив суд у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Заслухавши пояснення, доводи та заперечення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позов з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі направлення від 10.05.2017 № 384/26-15-14-04-05 Головного управління ДФС у місті Києві, головним державним ревізором-інспектором відділу контролю за ризиковими операціями управління спеціального аудиту ГУ ДФС у м. Києві, інспектором податкової та митної справи І рангу Сірак О.С. проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Інжинірінгпрофі» з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «Сіател Компані» за період з 01.09.2015 по 30.09.2015, за результатами якої складено акт від 23 серпня 2017 року № 593/26-15-14-04-05/30455302 (далі - Акт перевірки).

В Акті перевірки зазначено, що при проведенні перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.09.2015 по 30.09.2015 встановлено завищення від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду за вересень 2015 року у сумі 9 366,00 грн. та заниження податку на додану вартість за період вересень 2015 року у сумі 1 778 854,00 грн.

У ході проведення перевірки, посадовим особам підприємства було запропоновано надати до перевірки первинні документи бухгалтерського та податкового обліку, щодо взаємовідносин з ТОВ «Сіател Компані» за період з 01.09.2015 по 30.09.2015 письмовим запитом від 10.05.2017 № 1 в термін до 12.05.2017, позивачем надано пояснення від 15.05.2017 № 27/1, яким відповідача повідомлено про неможливість надати документи до перевірки у зв'язку з їх втратою за 2-3 квартал 2015 року. Як доказ до пояснення додано копію заяви поданої до ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві відповідно до якої повідомлено про втрату документів ТОВ «Інжинірінгпрофі».

У зв'язку з вищевказаним та на підставі п. 44.5 Податкового кодексу України, термін проведення перевірки за період з 01.09.2015 по 30.09.2015, наказом ГУ ДФС у м. Києві від 15.05.2017 № 3540 перенесено до дати відновлення та надання документів до перевірки в межах визначених строків.

14 серпня 2017 року у зв'язку із закінченням законодавчо встановленого терміну на відновлення документів ГУ ДФС у м. Києві винесло наказ від 14.08.2017 № 7853 на продовження строку проведення документальної позапланової виїзної перевірки. З метою вручення вказаного наказу працівниками відповідача 14.08.2017, 16.08.2017 та 17.08.2017 здійснено виїзд на податкову адресу та встановлено факт відсутності посадових осіб позивача, про що складено акти відсутності посадових осіб.

Як вказано в Акті перевірки, позивачем до перевірки не надано документів по взаємовідносинах з ТОВ «Сіател Компані», про що складено акт ненадання платником податків документів при проведенні документальної виїзної перевірки.

Однак, як зазначає позивач та підтверджується матеріалами справи, 19.08.2017 позивачем повідомлено податковий орган про відновлення втрачених документів, та їх подальше вилучення працівниками СУ ФР ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві на підставі Ухвали Печерського районного суду міста Києва від 20.07.2017 по справі № 757/37987/17-к.

Також, згідно інформаційних систем ДФС встановлено, що по ТОВ «Сіател Компані» заведено до картки суб'єктів фіктивного підприємництва, в результаті порушення кримінальної справи за фактом скоєння злочину передбаченого ст. 205 Кримінального кодексу України.

Крім того, в Єдиному державному реєстрі судових рішень у провадженні СУ ФР ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві знаходяться матеріали досудового розслідування, внесені 14.06.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000121, за фактом умисного ухилення від сплати податків в особливо великих розмірах, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 Кримінального кодексу України.

Відповідачем отримано лист ОУ ГУ ДФС у м. Києві від 16.12.2016 № 3091/26-15-21-09, яким надано заяву Денисенка О.В., що являвся директором, головним бухгалтером та засновником ТОВ «Сіател Компані», згідно з якої встановлено непричетність директора та засновника ТОВ «Сіател Компані» до фінансово-господарської діяльності підприємства.

На підставі вказаного акту відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 20 вересня 2017 року № про сплату 9 366,00 грн., податкове повідомлення-рішення від 20 вересня 2017 року № про сплату 2 223 568,00 грн., у тому числі 1 778 854,00 грн. податку на додану вартість та 444 714,00 грн. штрафних санкцій.

У зв'язку із незгодою з висновками Акту перевірки та винесеними податковими повідомленнями-рішеннями від 20 вересня 2017 року № та № , позивачем подано скарги на вищевказані податкові повідомлення-рішення від 20.09.2017 (вих. № 04/10/3 та № 04/10/5 від 04.10.2017) до відповідача, за результатами розгляду якої податкова служба залишила податкові повідомлення-рішення від 20.09.2017 № та № без змін, а скаргу без задоволення.

Незгода позивача із даними податковими повідомленнями-рішеннями зумовила його звернення до суду з даним позовом.

Перевіряючи правомірність прийняття оскаржуваних рішень, суд виходить із наступного.

Відповідно до вимог ст. 67 Конституції України платники податків повинні сплачувати належні суми податків і зборів у встановлені законами терміни.

Як зазначив Вищий адміністративний суд України в інформаційному листі від 02 червня 2011 року №742/11/13-11, судам належить звертати особливу увагу на дослідження обставин реальності здійснення господарських операцій платника податку, на підставі яких таким платником були сформовані дані податкового обліку. При цьому приймати на підтвердження даних податкового обліку можна лише достовірні первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. З метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції та установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку. При цьому в обов'язковому порядку необхідно досліджувати наявність господарської мети при вчиненні відповідних дій платника податку.

Таким чином, в межах даного спору слід встановити факт здійснення (реальність) господарських операцій між ТОВ «Інжинірінгпрофі» та ТОВ «Сіател Компані, мету придбання послуг, обставини використання придбаних послуг у власній господарській діяльності позивача, встановити спеціальну податкову правосуб'єктність учасників господарської операції (чи були платниками податку на додану вартість).

Суд враховує, що аналіз реальності господарської операції повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків, усіх первинних документів, які належить складати залежно від певного виду господарської операції, - договори, акти виконаних робіт тощо та відповідності їх дійсному економічному змісту.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Отже, наведені правові норми дозволяють платнику податку формувати податковий кредит у зв'язку з реальним придбанням товарів (робіт, послуг) та на підставі відповідних розрахункових, платіжних та інших документів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Згідно з п. 198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Виходячи з вищенаведеного, відображенню в бухгалтерському обліку та податковій звітності підлягає лише та господарська операція, яка фактично відбулась, при наявності первинного документу, що підтверджує таку господарську операцію.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п. 1.2 ст. 1, п. 2.1 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за № 168/704 (далі - Положення № 88), де первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Відповідно до п. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно з абзацом 11 статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до абзацу другого пункту 2.1 Положення № 88, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

При цьому, наявність належним чином оформлених податкових накладних є обов'язковою, але не вичерпною обставиною для формування податкового кредиту. Зокрема, якщо наведені у договорах товари чи послуги фактично не поставлялися, то, відповідно, придбання таких товарів або послуг не відбулося, право на податковий кредит у такого платника податків не виникає, оскільки при цьому не дотримано обов'язкових умов для виникнення такого права на придбання товарів (послуг) з метою їх використання у господарській діяльності.

Як зазначено у листі Вищого адміністративного суду України від 20 липня 2010 року № 1112/11/13-10 «Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби» про необґрунтованість податкової вигоди можуть також свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема, про наявність таких обставин:

- неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності;

- відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів;

- облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням податкової вигоди, якщо для даного виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій;

- здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку.

Як вже зазначалося, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Зміст господарської операції може встановлюватися з урахуванням змісту цивільно-правових чи господарсько-правових зобов'язань сторін, але не вичерпується останнім. Господарська операція може мати місце навіть за відсутності цивільно-правових чи господарсько-правових відносин між платниками податків.

Із наведеного можна зробити висновок про те, що господарські операції є самостійним поняттям, відмінним від правочинів або господарських зобов'язань. Наслідки в податковому обліку створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто ті, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника податків.

Презумпція дійсності, притаманна цивільним правочинам, не може бути автоматично поширена на реальність господарських операцій.

Як вбачається з акта перевірки Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 23 серпня 2017 року № 593/26-15-14-04-05/30455302, висновки щодо порушення позивачем приписів податкового законодавства зроблено з огляду на те, що при проведенні перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «Інжинірінгпрофі», останнім не було надано необхідного обсягу первинної документації на підтвердження реальності господарських операцій здійснюваних з товариством з обмеженою відповідальністю «Сіател Компані».

Однак, згідно з Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 20.07.2017 та протоколу тимчасового доступу до речей і документів та їх огляду від 18.08.2017 первинні документи по взаємовідносинах ТОВ «Інжинірінгпрофі» та ТОВ «Сіател Компані» були вилучені співробітником СУ ФР ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві, про що відповідача повідомлено листом від 19.08.2017.

Суд зазначає, що позивачем до суду надано копії первинних документів, на підтвердження здійснюваних господарських операцій ТОВ «Інжинірінгпрофі» з ТОВ «Сіател Компані», а саме копії: договору підряда № 2015/01-04 від 01.04.2015, акту виконаних робіт до Договору підряда № 2015/01-04 від 01.04.2015, податкової накладної від 23.09.2015 № 82309, податкової накладної від 23.09.2015 № 72309, податкової накладної від 23.09.2015 № 62309, податкової накладної від 23.09.2015 № 52309. А також надано копію витягу з Наказу від 24.09.2015 № 230 «Про присвоєння поштової адреси об'єкту нерухомості у місті Києві» та фотоматеріали об'єкта нерухомості за адресою: місто Київ, бул. Чоколівський, 41.

З наданих документів вбачається, що позивачем на умовах підряду збудовано вказаний об'єкт нерухомості. До будівництва цього об'єкту залучено ТОВ «Сіател Компані», яким виконано роботи з підготовки фундаменту, гідроізоляції та відведення підземних вод.

Отже, суд приходить до висновку про реальність господарських операцій між ТОВ «Інжинірінгпрофі» та ТОВ «Сіател Компані, та правомірне формування позивачем показників податкової звітності.

Окрім того, відповідач посилається на дані Ухвали Печерського районного суду міста Києва від 20.07.2017 по справі № 757/37987/17-к згідно з якими у провадженні СУ ФР ДПІ у Печерському районі у м. Києві знаходяться матеріали досудового розслідування внесені 14 червня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000121, за фактом умисного ухилення від сплати податків в особливо великих розмірах, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 Кримінального кодексу України, відповідно до якої у ході досудового розслідування встановлено, що підприємство з ознаками «фіктивності» ТОВ «Сіател Компані» створено з метою надання послуг з мінімізації податкових зобов'язань, які підлягають сплаті до бюджету, тобто своїми діями в період 2015-2016 років сприяли умисному ухиленню від сплати податків реально діючим суб'єктам господарювання.

Так, у постановах Верховного Суду України від 17.11.2015 справа № 2а/3264/11/1070, від 12.09.2017 справа № 826/10933/14 було викладено правову позицію, згідно якої первинні документи, виписані контрагентом, фіктивність господарської діяльності якого встановлена вироком суду, не можуть вважатися належно оформленими і підписаними звітними документами, що посвідчують факт придбання товарів, робіт або послуг, а тому віднесення сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставним. При цьому також наведений наступний висновок: «статус фіктивного підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю, навіть за формального підтвердження її первинними документами».

Отже, сам факт того, що на момент розгляду справи щодо офіційних осіб контрагентів не було постановлено вироків, не може спростовувати достовірність їх пояснень відносно характеру укладених угод і фактичного здійснення за цими угодами операцій.

Податкові накладні, які стали підставою для формування податкового кредиту, виписані від імені осіб, які заперечують свою участь у створенні та діяльності контрагентів платника податків, зокрема, й у підписанні будь-яких первинних документів, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг.

Тобто згідно вказаних рішень вирок по ст. 205-1 Кримінального кодексу України щодо однієї особи - фіктивного суб'єкта господарювання - позбавляє права на податкову вигоду всіх його контрагентів незалежно від реальності чи нереальності господарських операцій. Проте навіть за відсутності вироку показання посадових осіб умовно фіктивного контрагента в кримінальному провадженні можуть бути доказами у адміністративній справі щодо права платника податків на податкову вигоду (податковий кредит і витрати).

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що позивачем надано копію нотаріально завірених свідчень директора ТОВ «Сіател Компані» Денисенка О.В., про те що він в період з 19.06.2015 по жовтень-листопад 2015 був керівником ТОВ «Сіател Компані», що жодних пояснень працівникам податкового органу він не надавав, що шляхом погроз та залякування було опитано його матір працівниками податкової міліції Оболонського району м. Києва та, що підприємство, яким він керував здійснювало фінансово-господарську діяльність у відповідності до вимог чинного законодавства.

Також на вимогу протокольної ухвали суд від 12.02.2018 відповідачем надано податковий розрахунок за формою 1-ДФ ТОВ «Сіател Компані», з якої вбачається, що станом на 16.12.2015 на підприємстві працювало 5 осіб; податкову декларацію з податку на додану вартість за період з 01.09.2015 по 30.09.2015, що свідчить про сумлінне виконання податкових зобов'язань з боку ТОВ «Сіател Компані»; та картку суб'єкта фіктивного підприємництва, яка відкрита 09.11.2015 та на момент подання її відповідачем жодних заходів по відпрацюванню ТОВ «Сіател Компані» не вжито.

В той же час, відповідачем під час розгляду адміністративної справи не наведено об'єктивних доводів щодо наявності в діях позивача ознак неправомірності чи недотримання принципу належної обачності при виборі контрагента, як і не доведено правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Окрім того, акт перевірки не містить аналізу дотримання як позивачем, так і його контрагентом, податкової дисципліни у спірних правовідносинах, з урахуванням того, що приписами частини другої статті 61 Конституції України встановлений індивідуальний характер юридичної відповідальності.

Таким чином, недотримання контрагентом позивача податкової дисципліни (що не доведено відповідачем) має правові наслідки саме для цього контрагента, оскільки порушення платником вимог податкового законодавства тягне застосування заходів відповідальності саме до такого платника та не може негативно впливати на податковий облік інших осіб (зокрема, його контрагентів) за відсутності факту причетності останніх до таких правопорушень та за наявності факту здійснення господарської операції.

Судом також враховуються рішення Європейського суду з прав людини у справах Інтерсплав проти України (2007 рік, заява № 803/02), "Булвес" АД проти Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03) і Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік, заява № 6689/03), які відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" підлягають застосуванню судами як джерела права, у яких визначено, що платника податку не може бути позбавлено права на бюджетне відшкодування ПДВ за відсутності доказів того, що його було залучено до протиправної діяльності, пов'язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування; при цьому, платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

За таких обставин, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, що фінансово-господарські операції між позивачем та його контрагентом не були спрямовані на настання реальних наслідків фінансово-господарської діяльності, а також доказів того, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийнято обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин справи, у межах повноважень та у способи, що передбачені Конституцією та законами України, а тому позовні вимоги щодо визнання податкових повідомлень-рішень від 20.09.2017 № та № протиправними та їх скасування, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

В силу норми ч. 2 ст. 19 Конституції України посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно з положеннями статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 77, 139, 143, 243-246, 250, 255 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Інжинірінгпрофі" (02225, м. Київ, вул. Оноре де Бальзака, буд. 16, ) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 20.09.2017 № яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 1 778 854,00 грн. і застосовано штрафну санкцію на суму 444 714,00 грн. та податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 20.09.2017 № , яким зменшено суму від'ємного значення в розмірі 9 366,00 грн., що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду.

3. Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Інжинірінгпрофі" (02225, м. Київ, вул. Оноре де Бальзака, буд. 16, ) судові витрати у розмірі 35 115,52 грн. (тридцять п'ять тисяч сто п'ятнадцять гривень 52 копійки) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19, ).

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги).

Повний текст рішення виготовлено та підписано 10 квітня 2018 року.

Суддя Н.Г. Вєкуа