Справа № 814/2239/17
Суддя: Брагар В. С.
Дата ухвалення: 2018-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2018 р. № 814/2239/17
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брагаря В.С., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до відповідача:Управління Держпраці у Миколаївській області, вул. Маршала Василевського, 40/1, м. Миколаїв, 54003

про:визнання протиправною та скасування постанову від 29.09.2017р № 65 КП, № 66 КП,

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернулась до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовними вимогами до Управління Держпраці у Миколаївській області (надалі - відповідач, Управління) про визнання протиправними та скасування постанов від 29.09.2017р. № 65 КП про накладення штрафу за порушення законодавства про працю у розмірі 3 200 грн. та № 66 КП про накладення штрафу за порушення законодавства про працю у розмірі 352 000 грн.

Ухвалою від 07.11.2017 р. судом відкрито провадження у справі № 814/2239/17.

15.12.2017 р. набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) у редакції Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" №2147-VIII від 03.10.2017 року.

Ухвалою від 20.12.2017 року суд ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що всупереч вимогам законодавства, яке регулює спірні правовідносини, справа про накладення штрафу була вже вирішена до прибуття позивача. При цьому, уповноваженому представнику не було роз'яснено його прав та обов'язків при розгляді такого питання, не заслухано його пояснень та не досліджено наявні докази. Вважає оскаржувані постанови такими, що прийняті з порушенням процедури розгляду справи щодо накладення штрафу, а тому є незаконними, необґрунтуваними та такими, що винесені з порушенням чинного законодавства України.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивач належним чином із дотриманням встановлених строків був повідомлений про розгляд справи про накладення штрафу, дотримано процедуру її проведення, а також роз'яснені права, які передбачені вимогами затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509 «Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення» (надалі - Порядок № 509). Вважає, що постанови про накладення штрафу винесено правомірно та з дотриманням вимог чинного законодавства України. З таких підстав просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), суд здійснив розгляд справи у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них фактичні дані, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до наказу Управління від 29.08.2017 року № 216 «Про проведення інспекційних відвідувань» інспектором праці Козявкою Н.О. проведено перевірку позивача з питань додержання законодавства про працю.

Згідно направлення від 29.08.2017 року № 310 були перевірені конкретні питання, які були зазначені в направленні, а саме: оформлення трудових відносин з найманими працівниками; робочий час, ведення достовірного обліку виконуваної працівниками роботи та бухгалтерського обліку витрат на оплату праці; оплата праці, оплата праці за надурочний час, розрахунок з працівниками при звільненні.

В ході перевірки було виявлено ряд порушень вимог законодавства про працю, допущених позивачем, які зафіксовані актом перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування № 14-01-151/0136 (надалі - Акт перевірки).

Акт перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування позивач підписала із зауваженнями.

Повідомленням про призначення розгляду справи від 22.09.2017 № 16/3620 (надалі - Повідомлення) відповідач проінформував позивача про те, що розгляд справи про порушення законодавства про працю відбудеться 29.09.2017 о 9 годині. Повідомлення було вручено позивачу 27.09.2017 року.

Постановою від 29.09.2017 № 65-КП про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами (надалі - Постанова № 65-КП) Управління на підставі абзацу восьмого частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України (надалі - КЗпП України) (не було проведено остаточний розрахунок працівникам в день звільнення), наклало на позивача штраф у розмірі мінімальної заробітної плати - 3 200 грн., з посиланням на вказані в Акті перевірки порушення, а саме: частини першої статті статті 116 КЗпП України - непроведення розрахунку в день звільнення двом працівникам; частини першої статті 117 КЗпП України - невиплата середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні двом працівникам.

Крім того, постановою від 29.09.2017 № 66-КП про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами (надалі - Постанова № 65-КП) Управління на підставі абзацу четвертого частини другої статті 265 КЗпП України (недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці), наклало на позивача штраф у розмірі 352 000 грн., з посиланням на вказані в Акті перевірки порушення, а саме: частини п'ятої статті 95 КЗпП України, статті 33 Закону України "Про оплату праці" (надалі - Закон № 108), пунктів 1, 4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, - ненарахування індексації заробітної плати двом працівникам; частини 1 статті 106 КЗпП - не нарахування та не виплата заробітної плати за роботу в надурочний час в подвійному розмірі годинної ставки шістьом працівникам; частини 1 статті 83 КЗпП не нарахування та не виплата компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки звільненим дев'ятьом працівникам.

Не погоджуючись з вказаними постановами про накладення штрафу позивач звернувся з вказаним позовом до суду.

Вирішуючи питання щодо правомірності винесення оскаржуваних постанов від 29.09.2017 року, суд виходить з наступного.

Як вказано у пункті 6 Порядку № 509, про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб'єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п'ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Пунктом 7 Порядку № 509 встановлено, що справа розглядається за участю представника суб'єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

Виходячи з пояснень позивача, в день розгляду справи позивача не було запрошено до місця розгляду справи.

З урахуванням цього суд дійшов висновку, що дії відповідача, що були спрямовані на притягнення позивача до відповідальності, не відповідають вказаним у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям добросовісності та необхідності урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Згідно з частиною четвертою статті 2 Закону України від 05.04.207 № 877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (надалі - Закон № 877), заходи контролю здійснюються органами Державної фіскальної служби (крім митного контролю на кордоні), державного нагляду за дотриманням вимог ядерної та радіаційної безпеки (крім здійснення державного нагляду за провадженням діяльності з джерелами іонізуючого випромінювання, діяльність з використання яких не підлягає ліцензуванню), державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду у сфері господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім діяльності з переказу коштів, фінансових послуг з ринку цінних паперів, похідних цінних паперів (деривативів) та ринку банківських послуг), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов'язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої-восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої-четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої-четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону (частина п'ятої статті 2 Закону № 877).

Таким чином, на відповідача (як на орган, що здійснює державний нагляд за додержанням законодавства про працю) поширюються норми статті 1 та частини четвертої статті 4 Закону № 877.

У статті 1 Закону № 877 містяться визначення термінів. Так, заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом; спосіб здійснення державного нагляду (контролю) - процедура здійснення державного нагляду (контролю), визначена законом.

Як вказано у частині четвертій статті 4 Закону № 877, виключно законами встановлюються зокрема спосіб та форми здійснення заходів державного нагляду (контролю).

В порушення вказаних норм Закону № 877, спосіб та форми здійснення заходів державного контролю за додержанням законодавства про працю встановлені не законом, а «Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 № 295 «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Відповідно, при здійсненні інспекційного відвідування Управління діяло всупереч частині другій статті 19 Конституції України, згідно з якою органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Оскільки докази, на підставі яких Управління прийняло Постанови, були отримані з порушенням порядку, встановленого законом, суд дійшов висновку про безпідставність притягнення позивача до відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) до Управління Держпраці у Миколаївській області (вул. Маршала Василевського, 40/1, м. Миколаїв, 54003, ідентифікаційний код 39787411) задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову від 29.09.2017 року № 65 КП про накладення штрафу прийняту Управлінням Держпраці у Миколаївській області (вул. М. Василевського, 40/1, м. Миколаїв, 54003, ідентифікаційний код 39787411).

3. Визнати протиправною та скасувати постанову від 29.09.2017 року № 66 КП про накладення штрафу прийняту Управлінням Держпраці у Миколаївській області (вул. М. Василевського, 40/1, м. Миколаїв, 54003, ідентифікаційний код 39787411).

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Миколаївській області (вул. Маршала Василевського, 40/1, м. Миколаїв, 54003, ідентифікаційний код 39787411) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) судовий збір в сумі 3552 грн., сплачений квитанціями від 26.10.2017 № 27192750 та від 03.11.2017 № 27378286.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду , або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 13.04.2018 р.

Суддя В. С. Брагар