Справа № 465/7204/17
Суддя: Козюренко Р. С.
Дата ухвалення: 2018-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову в відкритті провадження у справі

12.04.2018 м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Козюренко Р.С., розглянувши матеріали позовної заяви

позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівавтокомплектація»,

місцезнаходження: м. Львів, 79026, вул. Стрийська, 45

до відповідача: Франківського відділу Державної виконавчої служби м.Львів

Головного територіального управління юстиції у Львівській області,

місцезнаходження: м. Львів, 79044, вул. Конотопська,6/8,

треті особи: ЛМКП «Львівтеплоенерго»,

місцезнаходження: м. Львів, 79040, вул. Данила Апостола, 1,

Франківський відділ соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради

місцезнаходження: м. Львів, 79044, вул. Генерала Чупринки, 85,

про визнання незаконним рішення та відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями,-

встановив:

у провадження судді 12.04.2018 надійшли матеріали позову товариства з обмеженою відповідальністю «Львівавтокомплектація», , до Франківського відділу Державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області, в якому позивач просить:

1.Визнати незаконним рішення Франківського відділу Державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області від17.11.2017 №В-5/4500/09-14 Про відмову у винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження.

2.Зобов’язати Франківський відділ Державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області прийняти постанову про закінчення виконавчого провадження №54583628 у зв’язку з його фактичним виконанням ТзОВ «Львівавтокомплектація» в повному обсязі, та про зняття арешту з банківських рахунків, належних ТзОВ «Львівавтокомплектація».

3.Стягнути з Франківського відділу Державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області заподіяну шкоду в розмірі, розрахунок якого буде наданий на дату судового розгляду справи.

4.Витребувати з ЛМКП «Львівтеплоенерго» та Франківського відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради ряд доказів згідно з наведеним у заяві переліком.

Обґрунтовує свої вимоги тим, що у зв’язку із виконанням в повному обсязі рішення Господарського суду Львівської області від 28.02.2017 у справі №914/155/17, яким вирішено стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Львівавтокомплектація» на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» борг, який з врахуванням збільшення розміру позовних вимог становить 750 995,74 грн., виконавче провадження №54583628, відкрите Франківським відділом Державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області на підставі вказаного рішення господарського суду, підлягає закриттю, а накладені арешти у виконавчому провадженні – зняттю. Відповідне звернення відповідач відхилив та відмовив у закритті виконавчого провадження, чим порушив права позивача та заподіяв матеріальної шкоди останньому.

Інших клопотань чи заяв у письмовій формі одночасно з поданням позову від позивача до суду не надходило, в позовній заяві не міститься.

Дослідивши подану позовну заяву разом з доданими до неї документами, суддя приходить до висновку про відмову у відкритті провадження, оскільки вона не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

15.12.2017 року набрала чинності нова редакція Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до п. 11 розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України в редакції від 15.12.2017, заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, заява розглядається виключно за нормами нової редакції ЦПК України.

Згідно з частиною першою та третьою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, на примусовому виконанні у Франківському відділі Державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області перебуває виконавче провадження №54583628 щодо виконання наказу №914/155/17 виданого 17.03.2017 Господарським судом Львівської області про стягнення з позивача, товариства з обмеженою відповідальністю «Львівавтокомплектація», на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» борг загальною сумою 762 260,68 грн.

Позивач звернувся до відповідача із заявою від 10.11.2017 про закриття виконавчого провадження №54583628 у зв’язку із фактичним виконанням в повному обсязі судового рішення, згідно з виконавчим документом.

У відповідь відповідач повідомив листом від 17.11.2017 №В-5/4500/09-14 про відмову в задоволенні заяви, з підстав відсутності підтверджуючих документів про сплату боргу.

У зв’язку з тим, позивач звернувся до суду із вимогами: визнати незаконним рішення відповідача про відмову; зобов’язати прийняти постанову про закриття виконавчого провадження та зняття арешту банківських рахунків; стягнути з відповідача заподіяну шкоду.

Із наведеного слідує, що позивач за даним позовом є стороною боржником у виконавчому провадженні із примусового виконання рішення господарського суду Львівської області від 28.02.2017 про стягнення боргу на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго», стягувача у цьому виконавчому провадженні.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 19 КАС (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб’єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб’єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб’єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 4 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Частиною першою статті 287 КАС передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Тобто, якщо законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 30 червня і 1-го грудня 2015 року (№№ 21-278а15, 21-3404а15 відповідно).

За правилами статті 447 ЦПК сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи..

Відповідно до частини першої статті 448 ЦПК скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Оскільки у даній справі, ТзОВ «Львівавтокомплектація» звернулося до суду за захистом свого порушеного права з позовом про визнання неправомірним рішення державного виконавця відділу ДВС, а також зобов’язання його до вчинення певних дій у виконавчому провадженні з виконання судового рішення, яке ухвалене за правилами Господарського процесуального кодексу України, відтак ці вимоги належить розглядати судом, який розглянув справу як суд першої інстанції (частина перша статті 340 ГПК України), яким за даних обставин є господарський суд Львівської області.

Як зазначено у пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 №14, стягувач, боржник або прокурор мають право оскаржити дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів тільки до господарського суду, який розглянув відповідну справу по першій інстанції.

У справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби (дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів).

У разі заявлення у скарзі вимог про право (наприклад, про захист гідності, честі та ділової репутації, відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби) в їх прийнятті має бути відмовлено на підставі пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК, статті 447 ЦПК.

Керуючись ст. 19, ст. 186, 258-261, 287, 352-354, 447, 448, пунктами 11, 15.5 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, суддя,-

постановив:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівавтокомплектація», , до Франківського відділу Державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області, треті особи ЛМКП «Львівтеплоенерго», Франківський відділ соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, про визнання незаконним рішення та відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Львівської області через Франківський районний суд м. Львова протягом п’ятнадцяти днів з дня її складення.

Роз'яснити учасникам справи, що у разі невручення ухвали суду у день її складення, вони мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п’ятнадцяти днів з дня її вручення учаснику. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Р.С. Козюренко