Справа № 754/13928/17
Суддя: Панченко О. М.
Дата ухвалення: 2018-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/273/18
РІШЕННЯ

Іменем України

12 квітня 2018 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Панченко О.М.

за участі секретаря судового засідання - Табачука Д.О.

позивача ОСОБА_1

представника третьої особи - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти №3 батальйону №1 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Гирни С.Г., третя особа Департамент патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним вище адміністративним позовом.

В позовних вимогах позивач просить визнати дії Інспектора роти №3 батальйону №1 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Гирни С.Г. неправомірними при складанні постанови про адміністративне правопорушення серії БР №967259 від 12.10.2017 року; скасувати постанову серії БР №967259 від 12.10.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КпАП України та про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255.00 грн. та провадження по справі відносно нього закрити.

Свою позовну заяву позивач обґрунтовує тим, що 12.10.2017 року відповідачем у справі відносно нього було винесено постанову про адміністративне правопорушення про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу в розмірі 255 грн. за порушення 1.3 Додатку 2 Правил дорожнього руху. При прийнятті оскаржуваної постанови, відповідач виходив з того, що він 12.10.2017 року о 10 год. 33 хв. в м. Києві, бул. Л. Українки, 25/7, керуючи автомобілем НОМЕР_1, здійснив перетин подвійної суцільної лінії розмітки, внаслідок чого вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Оскаржувану постанову вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню з тих підстав, що по перше дане правопорушення він не скоював, а інспектором ПП на місці зупинки не було йому надано будь яких доказів щодо скоєння ним такого адміністративного проступку, крім того, інспектор незаконно розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу та не дав скористатися своїми правами, що передбачені ст. 268 КУпАП у повному обсязі. Таким чином вважає такі дії інспектора протиправними.

Ухвалою суду від 27.10.2017 року відкрито провадження у даній справі.

Відповідно до Перехідних положень Цивільного процесуального Кодексу України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання ним чинності, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач в судовому засіданні в повному обсязі підтримав вимоги свого адміністративного позову та просив суд про його задоволення з підстав, викладених в ньому.

Відповідач у справі в судове засідання не з»явився, надіславши до суду свої письмові пояснення.

Представник третьої особи у справі в судовому засіданні просила суд про відмову в задоволенні адміністративного позову, посилаючись на те, що дії інспектора ПП при складанні постанови про адміністративне правопорушення є законними. Зазначила також, що дійсно не має інших доказів здійснення позивачем адміністративного правопорушення, крім того, що це бачив інспектор патрульної поліції.

Вислухавши пояснення позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, оглянувши відеодокази, надані відповідачем з місця зупинки транспортного засобу позивача, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог адміністративного позову за наступних підстав.

Судом встановлено, що 12.10.2017 року відповідачем у справі відносно позивача було винесено постанову про адміністративне правопорушення про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу в розмірі 255 грн. за порушення 1.3 Додатку 2 Правил дорожнього руху. При прийнятті оскаржуваної постанови, відповідач виходив з того, що 12.10.2017 року о 10 год. 33 хв. в м. Києві, бул. Л. Українки, 25/7, позивач керуючи автомобілем НОМЕР_1, здійснив перетин подвійної суцільної лінії розмітки, внаслідок чого вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд про її скасування.

Частина 1 статті 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки…та тягнуть за собою накладення штрафу від 15 до 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до розділу ІІІ п. 2 ч. 5 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (далі Інструкція), затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395, поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Частиною 2 розділу ІУ Інструкції передбачено, що зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати ст. 283 КУпАП.

По справі про адміністративне правопорушення виноситься одна з таких постанов:

1/ про накладення адміністративного стягнення;

2/ про застосування заходів впливу, передбачених ст. 241 КУпАП;

3/ про закриття справи.

Частиною 3 розділу У Інструкції передбачено, що при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо (ст. 36 КУпАП). У цьому випадку поліцейський накладає стягнення тільки за ті адміністративні правопорушення, які він має право розглядати.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб»єкта владних повноважень обов»язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 5 ст. 71 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Судом під час розгляду справи було проглянуто відеозапис з нагрудного відео реєстратора інспектора поліції Гирни С.Г. з якого вбачається, що факт нібито скоєного позивачем адміністративного проступку зафіксований інспектором не був, з відеозапису вбачається, що позивач свою провину не визнав, просив надати йому докази скоєння ним адміністративного правопорушення, на що інспектор повідомив, що таких не має.

Суд, враховуючи викладене вище, з урахуванням пояснень викладених позивачем в позовній заяві та наданих в судовому засіданні, а також пояснень наданих відповідачем та третьою особою, приходить до висновку, що вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення не підтверджується жодним доказом, окрім постанови про адміністративне правопорушення, складеної відповідачем.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23 грудня 2005 року з подальшими змінами та доповненнями, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Отже, оскільки відповідач в судове засідання доказів на підтвердження правомірності своїх дій суду не надав, тому суд приходить до висновку про скасування постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

Водночас, суд не вбачає підстав для закриття провадження у адміністративній справі, оскільки у відповідності до ч.1 ст. 222 КУпАП суд не наділений повноваженнями закривати провадження у адміністративній справі за порушення ч.1 ст.122 КУпАП.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 247, 251, 252, 280, 288, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 71, 77 КАС України суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати дії Інспектора роти №3 батальйону №1 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Гирни С.Г. неправомірними при складанні постанови про адміністративне правопорушення серії БР №967259 від 12.10.2017 року.

Скасувати постанову серії БР №967259 від 12.10.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КпАП України та про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255.00 грн.

В решті вимог адміністративного позову - відмовити.

Судові витрати по справі компенсуються за рахунок Державного Бюджету України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: