Справа № 489/2724/17
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2018-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

17 квітня 2018 року

Київ

справа №489/2724/17

адміністративне провадження №К/9901/5334/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді Гімона М.М. (суддя-доповідач),

суддів: Мороз Л.Л., Бучик А.Ю.,

розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за касаційною скаргою Інгульського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Миколаєва Миколаївської області на постанову Ленінського районного суду м.Миколаєва від 18 вересня 2017 року (головуючий суддя Тихонова Н.С.) та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 9 листопада 2017 року (головуючий суддя: Бойко А.В., судді: Димерлія О.О., Єщенко О.В.) у справі №489/2724/17 за позовом ОСОБА_1 до Інгульського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Миколаєва Миколаївської області про визнання протиправним і скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення №8/2 від 20 квітня 2017 року про утримання надмірну виплачених сум пенсій.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що з 15 грудня 2016 року вона отримувала пенсію як інвалід ІІІ групи. Згідно Рішення Інгульського ОУПФУ м.Миколаєва від 20 квітня 2017 року з неї стягнуто переплату пенсії в розмірі 5773 грн. 63 коп., через те, що в період отримання пенсії по інвалідності працювала на посаді державного службовця, у зв'язку з чим не мала права на отримання пенсії. В добровільному порядку нею було сплачено суму переплати в розмірі 5100 грн. Однак в подальшому позивачка отримала листа від відповідача з вимогою доплатити суму боргу в розмірі 673 грн. 63 коп. Позивач такі дії відповідача вважає неправомірними та протиправними, оскільки жодних навмисних дій або зловживань з її боку щодо надання недостовірних даних при призначенні пенсії не було. Більш того, відповідачу при призначенні пенсії було відомо про місце її роботи та посаду.

Постановою Ленінського районного суду м.Миколаєва від 18 вересня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 9 листопада 2017 року, позов задоволено у повному обсязі, оскаржене рішення пенсійного органу скасовано.

Вирішуючи спір між сторонами, суди встановили, що ОСОБА_1 має ІІІ групу інвалідності. На підставі заяви від 20 січня 2017 року їй призначено пенсію по інвалідності, яку вона отримувала у період з 15 грудня 2016 року по 30 квітня 2017 року. При перевірці наявних у пенсійній справі документів, пенсійним органом було виявлено, що під час отримання пенсії по інвалідності ОСОБА_1 працювала на посаді державного службовця, що не дає їй права отримувати пенсію. У зв'язку з цим, ОСОБА_1 переплачено пенсію в розмірі 5773,63 грн.

Інгульським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області прийнято рішення від 20 квітня 2017 року за №8/2 про утримання надмірно виплаченої пенсії, яким вирішено стягнути з позивача в порядку, передбаченому чинним законодавством, переплату пенсії у сумі 5773,63 грн. Позивач в добровільному порядку сплатила відповідачу 5100 грн. та, згідно довідки пенсійного органу за №4186/06 від 30.05.2017 року, станом на 22 травня 2017 року залишок боргу ОСОБА_1 складає 673,63 грн.

Суди дійшли висновку про протиправність оскарженого рішення відповідача про утримання сум пенсій, мотивуючи свої рішення тим, що відповідачем не доведено, а судом не встановлено наявності вини позивача чи зловживань з її боку при отриманні пенсії, тобто, підстави для утримання пенсії, передбачені ст.50 Закону №1058 відсутні.

Не погодившись з такими рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального права, просить скасувати судові рішення та прийняти нову постанову про відмову в позові. Касаційна скарга обґрунтована тим, що на час звернення за призначенням пенсії по інвалідності позивач працювала на посаді державного службовця, у зв'язку з чим не мала права на призначення та отримання зазначеного виду пенсії. Внаслідок таких обставин, існує переплата пенсії, яка підлягає поверненню.

У відзиві на касаційну скаргу представник позивача просить відмовити у її задоволенні, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права і дотримання ними норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст.50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-ІV суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Згідно п.3 Порядку відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15 травня 2003 року за № 374/7695, повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, проводиться відповідно до ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміни у складі сім'ї тощо.

В силу ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Отже, суди дійшли правильного висновку, що відрахування виплаченої надміру суми пенсії можливе тільки за двох умов: зловживання з боку пенсіонера (надання недостовірної інформації або ненадання інформації, обов'язковість подання якої передбачена законодавством) та подання страхувальником недостовірних даних.

Отже, саме ці обставини підлягали встановленню в межах розгляду даної справи.

Відповідно до ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції, діючій на час розгляду справи судами попередніх інстанцій, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судові рішення судів попередніх інстанцій вважали встановленим, що відповідач не перевірив надані позивачем документи та не звернув увагу, що ОСОБА_1 працює на посаді державного службовця.

Колегія суддів касаційного суду вважає, що судові рішення не відповідають вимогам ст.159 КАС України, в редакції діючій на час їх ухвалення, оскільки, зазначаючи про відсутність зловживань з боку позивача при оформленні пенсії, суди попередніх інстанцій не дослідили докази, якими це підтверджується. Матеріали справи не містять пенсійної справи позивача, зокрема, заяви про призначення пенсії та перелік доданих до неї документів, які б у своїй сукупності дозволяли дійти такого висновку, який покладений в основу судових рішень.

Відповідно до частини другої статті 353 КАС підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази; або необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або суд встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів.

Відповідно до частини четвертої наведеної статті, справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Колегія суддів приходить до висновку, що суди попередніх інстанцій допустили порушення норм процесуального права, зокрема, судами не було встановлено обставин, які можуть мати значення для правильного вирішення справи та встановлено обставини, які не підтверджені належними і допустимими доказами, у зв'язку з чим справа підлягає направленню до суду першої інстанції на новий розгляд.

Під час нового розгляду справи суду на підставі належних та допустимих доказів потрібно встановити наявність чи відсутність підстав, визначених законодавством, як таких, що зумовлюють право пенсійного органу на відрахування надміру виплаченої суми пенсії і, як наслідок, на підставі зібраних доказів перевірити рішення суб'єкта владних повноважень на його відповідність критеріям правомірності, які пред'являються до рішень суб'єктів владних повноважень та визначені частиною другою статті 2 КАС України. Зокрема, слід перевірити, чи повідомляв позивач про своє працевлаштування на час призначення пенсії та про інші обставини, що мають значення для оцінки наявності зловживань з боку пенсіонера.

Керуючись статтями 345, 353, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Інгульського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Миколаєва Миколаївської області задовольнити частково.

Постанову Ленінського районного суду м.Миколаєва від 18 вересня 2017 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 9 листопада 2017 року у справі №489/2724/17 скасувати.

Справу №489/2724/17 направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.М. Гімон

Л.Л. Мороз

А.Ю. Бучик ,

Судді Верховного Суду