Справа № 619/474/17
Суддя: Анцупова Т.О.
Дата ухвалення: 2018-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

11 квітня 2018 року

м. Київ

справа №619/474/17

адміністративне провадження № К/9901/15694/18, К/9901/15695/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Анцупової Т. О.,

суддів: Кравчука В. М., Стародуба О. П.,

розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу № 619/474/17

за позовом ОСОБА_2 до Дергачівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

за касаційними скаргами ОСОБА_2 та Дергачівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду (у складі суддів Григорова А. М., Подобайло З. Г., Тацій Л. В.) від 22 червня 2017 року, установив:

І. ПРОЦЕДУРА

1. У лютому 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Дергачівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просив:

- визнати неправомірними дії Дергачівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо проведення перерахунків його пенсії;

- зобов'язати Дергачівське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_2, пенсії за віком за Списком № 1, у відповідності до вимог ст. 40, 41, 42, 46, 107 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», застосувавши показники заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески за календарний рік, що передує року звернення за перерахунком пенсії, тобто за 2006 рік складає 925,81 грн., за 2007 рік складає 1197,91 грн., за 2011 рік складає 2370,53 грн., та за 2015 рік складає 3661,41 грн.

2. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що відповідачем не правильно розраховані в Україні його показники середнього заробітку та особистого коефіцієнту для нарахування пенсії. Вважає, що Пенсійний фонд свідомо сфальсифікував всі необхідні документи та показники необхідні для розрахунку його пенсії. Таким чином було порушено ст. 19, 21, 22, 46, 56, 58, 60, 64 Конституції України. Статті 4, 25, 27, 40, 41, 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

3. Постановою Дергачівського районного суду Харківської області від 16 травня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено у повному обсязі.

4. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із:

- відсутності правових підстав застосування при обчисленні пенсій за віком, призначених до 01 січня 2008 року, показників середньої заробітної плати (доходу), визначених в середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні за 2011 рік - 2370,53 грн. та за 2015 рік - 3661,41 грн.;

- відсутності правових підстав щодо обчислення середньомісячного заробітку для призначення пенсій з включення районних коефіцієнтів, нарахованих до заробітної плати працівників, які виїхали за межі районів Крайньої Півночі чи місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, починаючи з 01 січня 1992 року;

- правомірності, обґрунтованості перерахунку (упорядкування) розміру пенсії з 01 листопада 2015 року за довідкою про заробітну плату від 12 серпня 2015 року № 106, виданої з виключенням районних коефіцієнтів із заробітку за 1992 рік;

- пропуску позивачем строку для звернення до адміністративного суду.

5. Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2017 року задоволено частково апеляційну скаргу ОСОБА_2; постанову Дергачівського районного суду Харківської області від 16 травня 2017 року скасовано в частині відмови в задоволенні позову щодо визнання незаконними дії Дергачівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області, що полягають в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_2 без урахування сум районного коефіцієнту за 1992 рік; в цій частині прийнято нову постанову, якою визнано незаконними дії Дергачівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області що полягають у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_2 без урахування сум районного коефіцієнту за 1992 рік; зобов'язано Дергачівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області провести перерахунок пенсії ОСОБА_2 з урахуванням сум районного коефіцієнту за 1992 рік; в іншій частині постанову Дергачівського районного суду Харківської області від 16 травня 2017 року залишено без змін; стягнуто з Дергачівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області на користь ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань Дергачівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області 448 грн. витрати на сплату судового збору.

6. Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову щодо визнання незаконними дії Дергачівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області, що полягають в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_2 без урахування сум районного коефіцієнту за 1992 рік та задовольняючи позовні вимоги в цій частині, зазначив про протиправність вказаних дій, оскільки відповідно до архівних довідок про підтвердження розміру заробітної плати, позивач був зайнятий на роботах в районах Крайньої Півночі з 23 січня 1979 року по 01 лютого 1994 року, на яких йому виплачувався районний коефіцієнт. Щодо інших позовних вимог, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для їх задоволення.

7. Не погоджуючись з рішенням апеляційного суду, ОСОБА_2 та Дергачівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області звернулися до Вищого адміністративного суду України з касаційними скаргами з підстав порушення судами норм матеріального і процесуального права.

8. ОСОБА_2 у касаційній скарзі просить:

- скасувати постанову Дергачівського районного суду Харківської області від 16 травня 2017 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2017 року;

- залишити в силі рішення про повернення 896 грн. (переплату за судовий збір);

- на підставі ст. 166 КАС України притягнути до відповідальності всіх осіб причетних до противозаконних дій, які призвели до приниження прав, свобод, інтересів, честі та гідності;

- прийняти нову постанову по справі, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

9. Дергачівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області у касаційній скарзі просить скасувати постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2017 року та залишити в силі рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 16 травня 2017 року.

10. Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 12 липня 2017 року та від 23 серпня 2017 року (суддя Стародуб О. П.) відкрито касаційні провадження за вказаними касаційними скаргами.

11. ОСОБА_2 у запереченнях на касаційну скаргу відповідача, які надішли до суду 07 серпня 2017 року, зокрема, зазначає, що позов подано в межах строків ст. 99 КАС України.

12. У запереченнях на касаційну скаргу ОСОБА_2, які надійшли до суду 18 вересня 2017 року, Дергачівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області просить в задоволенні касаційної скарги відмовити в повному обсязі, скасувати постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2017 року та залишити в силі рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 16 травня 2017 року.

13. 05 лютого 2018 року касаційні скарги ОСОБА_2 та Дергачівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2017 року у справі № 619/474/17 передано для розгляду до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

14. Ухвалою Верховного Суду від 12 березня 2018 року справу прийнято до провадження, об'єднано в одне провадження для спільного розгляду і вирішення касаційні провадження за касаційними скаргами ОСОБА_2 (№ К/9901/15694/18) та Дергачівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області (№ К/9901/15695/18) на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2017 року у справі № 619/474/17; призначено до касаційного розгляду в порядку письмового провадження на 14 березня 2018 року.

15. Ухвалою Верховного Суду від 14 березня 2018 року визнано необґрунтованою заяву ОСОБА_2 про відвід судді Вищого адміністративного суду України Стародуба О. П.; зупинено провадження у справі до вирішення питання про відвід судді Стародуба О. П. іншим суддею.

16. Ухвалою Верховного Суду від 16 березня 2018 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про відвід судді Вищого адміністративного суду України Стародуба О. П.

17. Ухвалою Верховного Суду від 29 березня 2018 року поновлено провадження у справі № 619/474/17 та призначено справу до касаційного розгляду в порядку письмового провадження на 11 квітня 2018 року.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

18. Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 з 26 грудня 1996 року перебував на обліку в Управлінні Пенсійного фонду м. Норильськ Красноярського краю Російської Федерації, де йому було призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до п. «а» ст. 12, ст. 29 Закону «Про державні пенсії в Російській Федерації» від 19 лютого 1993 року. В подальшому, ОСОБА_2 перебував на обліку в управлінні Пенсійного фонду по Білгородському району Білгородської області Російської Федерації. Такий же вид довічної пенсії за віком за Списком №1 встановлено і пенсійним законодавством України.

19. З 01 листопада 2006 року пенсійну справу ОСОБА_2 прийнято на облік до управління Пенсійного фонду України м. Павлоград Дніпропетровської області, отриману за запитом від 06 жовтня 2006 року за №3627/09-18.

20. З 01 листопада 2006 року ОСОБА_2 призначено пенсію за віком за Списком № 1, за наявними матеріалами отриманої пенсійної справи та додатково наданих документів про пільговий стаж роботи. Обчислення пенсії проведено відповідно до норм пенсійного законодавства України, а саме: відповідно до приписів ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ст. 24. 25. 27. п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058). При цьому, у зв'язку з відсутністю на час прийняття на облік довідки про заробітну плату за період визначений ст. 40 Закону №1058, пенсію було обчислено без урахування заробітку.

21. З 01 січня 2007 року управлінням Пенсійного фонду України м. Павлоград здійснено перерахунок пенсії по заробітній платі згідно заяви від 15 січня 2007 року та доданою до неї довідки про заробітну плату, виданої Надежденським металургійним заводом від 30 листопада 2006 року № 195, за період з 01 січня 1988 року по 31 грудня 1992 року (60 місяців) з урахуванням районних коефіцієнтів за увесь період, зазначений у довідці.

22. При розрахунку заробітку для обчислення пенсії застосовано середню заробітну плату (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2005 рік, а саме за рік, що передував року звернення за призначенням пенсії в Україні.

23. При цьому індивідуальний коефіцієнт заробітку склав 4.10028, а середньомісячний заробіток для обчислення пенсії склав 3016 грн. 04 коп. (4.10028 (індивідуальний коефіцієнт), де 735 грн. 57 коп. (середня заробітна плата за 2005 рік) = 3016 грн. 04 коп.). Розрахунок середньої заробітної плати для обчислення було проведено відповідно приписів ст. 40 Закону № 1058, за визначеною у цій статті формулою, з застосуванням при обчисленні коефіцієнтів заробітної плати, законодавчо визначених показників середньої заробітної плати робітників та службовців, зайнятих в галузях економіки, за 1988 - 1992 роки (постанова КМУ від 20 листопада 2003 року № 1783).

24. Розмір пенсії за віком перераховувався з 01 січня 2008 року, у зв'язку з осучасненням середнього заробітку для обчислення пенсії, визначеного в п. 4 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік», шляхом застосування, при обчисленні середньомісячної заробітної плати для призначення пенсії, показників середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2006 рік - 928,81 грн.

25. З 01 травня 2012 року перераховано пенсію ОСОБА_2 шляхом осучаснення середнього заробітку для обчислення пенсії, із застосуванням показників середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні за 2007 рік - 1197,91 грн., відповідно до п. 1 постанови КМУ «Про підвищення рівня соціального захисту населення» від 23 квітня 2012 року № 327.

26. Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати за період з 01 січня 2007 року по 31 жовтня 2015 року не змінювався та складав 4.10028. В зазначений період часу, змінювався лише середньомісячний заробіток для обчислення пенсії у зв'язку з прийняттям нормативних актів щодо застосування показників середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні - з 01 січня 2008 року показник за 2006 рік (928,81 грн.), а з 01 травня 2012 року показник за 2007 рік (1197,91 грн.).

27. У зв'язку з виявленням помилки, допущеної управлінням Пенсійного фонду України м. Павлоград при обчисленні середньомісячної заробітної плати для призначення пенсії, а саме прийняття до розрахунку заробітку за період з 01 січня 1992 року по 31 грудня 1992 року з урахуванням сум районних коефіцієнтів, Дергачівським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Харківської області було зроблено запит нової довідки про заробітну плату за 1992 рік, без нарахування сум районних коефіцієнтів.

28. Отже, з 01 листопада 2015 року ОСОБА_2 перераховано пенсію за додатково витребуваною довідкою про заробітну плату від 12 серпня 2015 року № 106, видану Надежденським металургійним заводом, без урахування районних коефіцієнтів з 01 січня 1992 року по 31 грудня 1992 року та за довідкою про заробітну плату від 30 грудня 2006 року № 195, з 01 січня 1988 року по 31 грудня 1991 року з урахуванням районних коефіцієнтів.

29. Після проведення перерахунку заробітної плати (упорядкування сум заробітної плати відповідно до чинного законодавства) індивідуальний коефіцієнт заробітної плати склав 3,88441, а середньомісячний заробіток для обчислення пенсії склав 4653,17 грн.

30. Крім цього, при розрахунку середньомісячного заробітку для обчисленої пенсії за віком було застосовано приписи ч. 2 ст. 41 Закону №1058, відповідно до якої до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії включаються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

31. Обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої обчислювалася пенсія та які перевищували 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум, застосовувалось до заробітку, отриманого ОСОБА_2 за період з 01 вересня 1991 року по 30 квітня 1992 року та за грудень 1992 року, що відображено у протоколі розрахунку заробітної плати.

ІІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

32. Суд першої інстанції проведений перерахунок (упорядкування) пенсії за довідкою № 195 та довідкою № 106 від 12 серпня 2015 року вважав правомірним і таким, що відповідає чинному пенсійному законодавству України та Угоді про гарантування прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у сфері пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, а також відповідає і нормам діючого раніше законодавства СРСР щодо пенсійного забезпечення громадян.

33. Апеляційний суд не погодився з висновками суду першої інстанції та в своїй оцінці виходив з наступного.

34. Відповідно до ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

35. Згідно п. 1 ст. 2 Закону України «Про збір та обов'язкове державне пенсійне страхування», об'єктом оподаткування є для платників збору, визначених підпунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону- фактичні витрати на оплату праці працівників, які включають витрати на виплату основної і додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, у тому числі в натуральній формі, які визначаються згідно з нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України «Про оплату праці».

36. Отже, об'єктом оподаткування є заробітна плата з урахуванням районного коефіцієнта.

37. Відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перерахунок пенсії за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюються за нормами цього Закону на підставі документів, про вік, страховий стаж, заробітну плату (доходів) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

38. Апеляційним судом встановлено, що відповідно до архівних довідок про підтвердження розміру заробітної плати, ОСОБА_2 був зайнятий на роботах в районах Крайньої Півночі з 23 січня 1979 року по 01 лютого 1994 року. Під час роботи позивача на зазначених підприємствах йому виплачувався районний коефіцієнт.

39. У зв'язку з чим, суд дійшов висновку, що дії Дергачівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо неврахування при розрахунку ОСОБА_2 пенсії сум районного коефіцієнту при визначенні розміру заробітної плати, яку він отримував за період роботи з 01 січня 1992 року по 31 грудня 1992 року згідно довідки від 30 листопада 2016 року № 195, виданої Норільським гірничо - металургійним комбінатом ім. А. П. Завенягіна є протиправними, що є підставою для задоволення в цій частині позивних вимог ОСОБА_2

40. Судом апеляційної інстанції під час вирішення справи по суті не прийнято до уваги довідку від 12 серпня 2015 року № 106 у зв'язку з тим, що дану довідку у Норільського гірничо - металургійного комбінату ім. А.П. Завенягіна витребувало Дергачівське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Харківській області з вимогою надати інформацію без зазначення районного коефіцієнту при визначенні розміру заробітної плати.

41. Проте, зі змісту довідки від 30 листопада 2016 року № 195 слідує, що позивач отримував заробітну плату, з якої проводились відрахування в Фонд соціального страхування Російської Федерації .

42. При відмові у задоволенні інших позовних вимог суд апеляційної інстанції виходив з наступного.

43. Апеляційним судом встановлено, що відповідно до матеріалів пенсійної справи страховий стаж ОСОБА_2 складає 27 років 05 місяців, з них пільговий стаж за Списком № 1 складає 15 років, який було враховано відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України № 1788 в кратному розмірі, а саме страховий стаж збільшено на 1 рік за кожен повний рік роботи за Списком № 1.

44. Додатково у кратному розмірі також враховано періоди роботи до 01 січня 1991 року за письмовими трудовими договорами про роботу в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

45. Отже, пенсію обчислено з коефіцієнту стажу 0,65363, де сума місяців страхового стажу складає 581 місяць. При цьому, коефіцієнт стажу обчислено із загального стажу 27 років 05 місяців. 15 років за Списком № 1 та із стажу роботи в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі (до 01 січня 1991 року), де всього страховий стаж з урахуванням пільгового (кратного) врахування складає - 48 років 05 місяців або ж 581 місяць страхового стажу.

46. При розрахунку страхового стажу управління керувалося приписами ст. 25 Закону № 1058.

47. Судом також зазначено про невідповідність чинному пенсійному законодавству розрахунку коефіцієнтів заробітної плати, що зазначені в позові ОСОБА_2, за період з 01 січня 1988 року по 31 грудня 1991 року, оскільки індивідуальний коефіцієнт заробітної плати обчислюється із загальної суми коефіцієнтів заробітку розрахованих за кожен місяць окремо та складених сумарно за всі 60 місяців заробітку (ч. 2 ст. 40 Закону № 1058).

48. Зокрема зазначаємо, що при обчисленні коефіцієнтів заробітної плати управлінням використовувались показники середньомісячної заробітної плати робітників та службовців, зайнятих в галузях економіки, за 1988 - 1992 роки, встановлені постановою КМУ від 20 листопада 2003 року № 1783. Походження ж коефіцієнтів, зазначених в позові ОСОБА_2, не відоме, а тому не може розглядатися як предмет доказування по справі.

49. Крім того, визнані безпідставними вимоги ОСОБА_2 щодо зобов'язання управління провести перерахунок пенсії з застосуванням для цього показники середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2011 рік - 2370,53 грн. та за 2015 рік - 3661,41 грн.

50. Відповідно ст. 40 Закону №1058 показник середньої заробітної плати (доходу), визначений в середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, застосовується лише при первинному призначенні пенсії за віком.

51. Згідно з ч. 4 ст. 42 Закону №1058, якою врегульовано порядок проведення перерахунків пенсії за віком, встановлено, що перерахунок пенсії може проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

52. Позивачу пенсію призначено за вислугу років, котра передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» він звернувся вперше.

53. Отже, правові підстави щодо застосування іншого показника середньої заробітної плати (доходу), визначеного в середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, крім як показника середньої заробітної плати за 2007 рік - 1197,91 грн., передбачений постановою КМУ «Про підвищення рівня соціального захисту населення» від 23 квітня 2012 року № 327, що застосовується управліннями Пенсійного фонду України, починаючи з 01 травня 2012 року, відсутні.

54. Також відмовляючи у задоволенні позовних вимог позивача, суд апеляційної інстанції зазначив, що звернувшись із заявою від 06 жовтня 2006 року ОСОБА_2 виявив особисте бажання щодо запиту пенсійної справи та прийняття її на облік до Управління Пенсійного фонду в м. Павлоград Дніпропетровської області без перегляду призначеного довічного виду пенсії. При цьому пенсію ОСОБА_2 за попереднім місцем проживання призначено за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до законодавства Російської Федерації (п. «а» ст. 12 Закону «Про державні пенсії в Російській Федерації»).

55. З 01 листопада 2006 року пенсійну справу прийнято на облік УПФУ м. Павлоград та продовжено виплату пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1, але обчислену відповідно до законодавства України (п. «а» ст. 13 Закону України №1788 та п. 2 Прикінцевих положень Закону України №1058).

56. Статтею 10 Закону № 1058 встановлено, що особа, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором. Заявою від 06 жовтня 2006 року ОСОБА_2 зробив свій вибір щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1. Іншої зави (заяв) про призначення йому будь-якого іншого виду довічної пенсії ОСОБА_2 не надавав. Вказане свідчить, що позивач вже з 06 жовтня 2006 року знав про вид призначеної та виплачуваної йому пенсії за новим місцем проживання на території України.

57. На звернення ОСОБА_2 від 10 лютого 2016 року та від 03 березня 2016 року Управлінням надавалися письмові відповіді від 24 лютого 2016 року № 772-02/11 та від 15 березня 2016 року № 1024-02/11 щодо розміру та порядку призначення пенсії за віком за Списком № 1, починаючи з 01 листопада 2006 року, а також про порядок призначення пенсії (пенсій) громадянам держав-учасниць Угоди та про порядок обчислення середнього заробітку для призначення пенсії в Україні без урахування районних коефіцієнтів починаючи з 01 січня 1992 року, що нараховувались працівникам які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

58. Отже, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині визнання незаконними дії Дергачівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області в проведенні перерахунку пенсії без урахування сум районного коефіцієнту, з прийняттям в цій частині нової постанови. При цьому, з урахуванням ст. 11 КАС України, суд вийшов за межі позовних вимог для захисту прав позивача, в частині зобов'язання Дергачівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області провести перерахунок пенсії ОСОБА_2 з урахуванням сум районного коефіцієнту за 1992 рік.

59. Крім того, апеляційний суд не погодився з висновком суду першої інстанції щодо пропущення позивачем строку звернення до адміністративного суду.

60. Зокрема, судом зазначено, що підставою для звернення до суду із даним позовом слугувала незгода позивача із діяннями відповідача Дергачівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які виражались у неврахуванні при розрахунку ОСОБА_2 пенсії сум районного коефіцієнту. Приймаючи до уваги зміст заявлених позивачем вимог, суд дійшов висновку, що позивач не просив провести виплату не доплачених сум за минулий період, а тому вважав, що право позивача на перерахунок пенсії є безперечним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов'язань. Позивач має право отримувати пенсію відповідно до діючого законодавства. Саме за захистом даного права він звернувся з позовом до суду, а тому порушення ст. 99 КАС України відсутнє.

61. Крім цього, судом апеляційної інстанції вирішено питання щодо розподілу судових витрат, а саме у зв'язку з частковим задоволенням апеляційної скарги та скасуванням рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову щодо визнання незаконними дії Дергачівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області, що полягають в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_2 без урахування сум районного коефіцієнту за 1992 рік, та ухваленням нової постанови про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2, стягнуто на користь позивача суму понесених ним по справі судових витрат пропорційно задоволених позовних вимог, а саме: судовий збір за звернення з позовом та апеляційною скаргою до суду в сумі 448,54 грн. ( третина від суми сплаченого судового збору).

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНИХ СКАРГ

62. Аргументуючи вимоги касаційної скарги, позивач зазначає про:

- порушення відповідачем ст. 56 Конституції України, п. 2 ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 46, 107 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. 1173, 1174 Цивільного кодексу України;

- відсутність будь-якого аналізу з боку судів змісту позовної заяви, додаткових пояснень, відсутність жодної відповіді з боку суду на його аргументи та наведення мотивів з боку суду щодо рішення;

- порушення права на справедливий судовий розгляд, захист прав та інтересів судом.

63. Відповідач у касаційній скарзі зазначає про:

- необґрунтованість рішення суду апеляційної інстанції в частині стягнення частки сум судового збору в розмірі 448 грн. на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань управління, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» Пенсійний фонд та його органи з 01 січня 2017 року звільняються від сплати судового збору при розгляді справ в судах всіх інстанцій;

- відсутність правових підстав щодо обчислення середньомісячного заробітку для призначення пенсій з включення районних коефіцієнтів, нарахованих до заробітної плати працівників, які виїхали за межі районі Крайньої Півночі чи місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, починаючи з 01 січня 1992 року;

- перерахунок (упорядкування) розміру пенсій з 01 листопада 2015 року за довідкою про заробітну плату від 12 серпня 2015 року № 106, видану з виключенням районних коефіцієнтів із заробітку за 1992 рік, є правомірним та обґрунтованим і таким, що відповідає чинному законодавству України;

- пропуск позивачем строку звернення до адміністративного суду з позовом.

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

64. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційних скарг, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених ст. 341 Кодексу адміністративного судочинства України, а також надаючи оцінку правильності застосування судами норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, погоджується з висновком суду апеляційної інстанції в частині визнання незаконними дії відповідача в проведенні перерахунку пенсії позивача без урахування сум районного коефіцієнту при визначенні розміру заробітної плати, яку отримував позивач за період роботи з 01 січня 1992 року по 31 грудня 1992 року згідно довідки від 30 листопада 2016 року № 195, з прийняттям в цій частині нової постанови, а також зобов'язання провести перерахунок пенсії позивачу з урахуванням сум районного коефіцієнту за 1992 рік.

65. Також колегія суддів вважає вірним висновок суду апеляційної інстанції в частині відмови задоволених позовних вимог у зв'язку із вірним застосуванням відповідачем норм Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

66. Оцінюючи наведені сторонами аргументи в касаційних скаргах, Суд виходить з такого, що всі аргументи скаржників, наведені в касаційних скаргах, ретельно перевірені та проаналізовані судом апеляційної інстанції, та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права, у касаційних скаргах не зазначено.

67. Колегія суддів відзначає, що доводи касаційної скарги як позивача, так і відповідача переважно стосуються з'ясування обставин, які вже встановлені судом апеляційної інстанції, та переоцінки вже оцінених ним доказів у справі. Проте, касаційна інстанція, згідно з ч. 2 ст. 341 КАС України у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року, не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

68. Вимога позивача щодо притягнення до відповідальності на підставі ст. 166 КАС України (в редакції до 15 грудня 2017 року) всіх осіб причетних до противозаконних дій, які призвели до приниження його прав, свобод, інтересів, честі та гідності є безпідставною та колегією суддів відхиляється, оскільки ні з матеріалів справи, ні з доводів касаційної скарги не вбачається підстав для її задоволення та постановлення окремої ухвали у даній справі.

69. Щодо доводів Дергачівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області про помилковий висновок суду апеляційної інстанції щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Управління на користь позивача судового збору з посиланням на те, що на підставі ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» Пенсійний фонд України та його органи звільнені від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, колегія суддів зазначає, що органи Пенсійного фонду в силу закону звільняється від сплати судового збору при поданні адміністративного позову, апеляційної чи касаційної скарги тощо. При цьому, надання відповідачу пільги щодо звільнення від сплати судового збору не є підставою звільнення його від участі у розподілі судових витрат.

70. Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

71. Згідно ч. 1 ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

72. З огляду на викладене, висновки суду апеляційної інстанції є правильними, обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам справи та нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.

Керуючись ст. 242, 341, 343, 345, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Касаційну скаргу Дергачівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області залишити без задоволення.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Т. О. Анцупова

Суддя В. М. Кравчук

Суддя О. П. Стародуб