Справа № 760/1607/16-а
Суддя: Лазаренко В. В.
Дата ухвалення: 2017-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/760/29/17
в справі № 760/1607/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2017 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі:головуючого судді- Лазаренко В.В.
за участю секретаря - Подобєда О.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до старшого інспектора роти 10 батальйону 4 патрульної служби Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Скоц Віктора Васильовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

26.01.2016 позивач ОСОБА_3 звернувся в суду з позовом до відповідача , в якому просить визнати протиправними дії відповідача старшого інспектора роти 10 батальйону 4 патрульної служби Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Скоц В.В. щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, скасувати постанову від 13.12.2015 серія ПСЗ №100353 про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 255,00 грн., а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

В обґрунтування вимог зазначає, що 13.12.2015 постановою старшого інспектора роти 10 батальйону 4 патрульної служби Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Скоц В.В. його було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог знаку 4.4. «рух прямо або праворуч», а саме, керуючи транспортним засобом «Хонда Пілот», н.з. НОМЕР_1, 13.12.2015 у м. Києві по вул. Володимирській виконав поворот ліворуч, чим порушив вимоги знаку 4.4. «рух прямо або праворуч», чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 255,00 грн. Дану постану він вважає протиправною з ряду підстав, серед яких зокрема вказує на те, що 1) рухаючись у крайній лівій смузі по вул. Володимирській по напрямку від вул. Десятинної та здійснюючи поворот ліворуч на вул. Житомирську, знак п.п. 4.4 «рух прямо або праворуч» та таблички були прикриті рекламною вивіскою, яка унеможливлює розпізнання знаку п.п. 4.4 «рух прямо або праворуч». Також, під знаком п.п. 4.4 «рух прямо або праворуч» знаходяться таблички дорожнього знаку 7.5.4 «автобус», 7.5.6 «мотоцикл», які відносять лише данні засоби до наказового знаку п.п. 4.4 «рух прямо або праворуч» ПДР України. Відповідно до ПДР України таблички до дорожніх знаків 7.5.1-7.5.6 «Вид транспортного засобу» показують вид транспортного засобу, на який поширюється дія знаку, вказаний факт інспектор Скоц В.В. не взяв до уваги та виніс оскаржувану постанову.

З наведених підстав просить позов задовольнити.

В судове засідання позивач не з"явився. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у відсутності позивача, згідно заяви позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. За таких обставин суд вважає за можливе роглянути справу у відсудності позивача та його представника.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, у зв'язку з чим суд відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України вирішив провести розгляд справи у його відсутності.

Дослідивши та оцінивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення адміністративного позову виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України (КАС), в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ч. 1 ст. 69 КАС, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Судом встановлено, що 13.12.2015 постановою старшого інспектора роти 10 батальйону 4 патрульної служби Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Скоц В.В. його було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог знаку 4.4. «рух прямо або праворуч», а саме, керуючи транспортним засобом «Хонда Пілот», н.з. НОМЕР_1, 13.12.2015 у м. Києві по вул. Володимирській виконав поворот ліворуч, чим порушив вимоги знаку 4.4. «рух прямо або праворуч», чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 255,00 грн.

Зазначені дії ОСОБА_3 відповідно до оскаржуваної постанови кваліфіковано за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Як визначено ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про адміністративні правопорушення про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст.283 КпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про:

дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;

транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);

технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис;

розмір штрафу та порядок його сплати;

правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;

відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Таким чином з урахуванням вище приведених норм права вбачається, що відповідач як працівник органів Національної поліції, який має спеціальне звання уповноважений зупиняти транспортний засіб, складати протокол та виносити постанову про притягнення до адміністративної відповідальності.

Посилання позивача на те, що винесена відповідачем постанова на відповідає вимогам чинного законодавства, зокрема формуляр оскаржуваної постанови був скасований, суд вважає формальними та такими, що не є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Це ж стосується і посилань позивача щодо наявності під знаком п.п. 4.4 «рух прямо або праворуч» табличок дорожнього знаку 7.5.4 «автобус», 7.5.6 «мотоцикл», та відповідно таблички до дорожніх знаків 7.5.1-7.5.6 «Вид транспортного засобу» показують вид транспортного засобу, на який поширюється дія знаку, оскільки даних про те, що такий запис здійснювався матеріали справи не містять. Крім того, відповідачем у відповідності до фабули правопорушення, вірно кваліфіковано дії позивача за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Оскаржувану постанову суд визнає такою, що за своїм змістом відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, зокрема, з наявних у постанові даних вбачається як суть правопорушення за яке позивача притягнуто до адміністративної відповідальності так і відомості про особу, яка його вчинила.

З урахуванням зазначеного, підстав визнавати дії відповідача протиправними суд не вбачає.

Разом з тим, пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз'яснено, що у постанові про притягнення особи до адміністративної відповідальності, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

При цьому, згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з постанови від 13.12.2015 серія ПСЗ №100353, у останній не наведено доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Відповідач будь-яких доказів, які підтверджують правомірність прийнятого рішення суду не надав. З огляду на належне повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи суд вважає, що останній мав можливість реалізувати зазначене процесуальне право з метою виконання процесуального обов'язку покладеного на нього в силу ч. 2 ст. 71 КАС.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем під час розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не було враховано усі обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

З урахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про скасування оскаржуваної постанови належить задовольнити, оскільки за наслідками розгляду справи з боку позивача наведено достатньо доводів, які знайшли своє підтвердження дослідженими в судовому засіданні доказами та які свідчать про необґрунтованість рішення відповідача як суб'єкта владних повноважень щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 255,00 грн.

Вирішуючи справу в частині вимог позивача про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відповідно до п. 1 ст. 247 КпАП України через відсутність в його діях складу правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, суд зважає на наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 105 КАС, адміністративний позов може містити вимоги про: 1) скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень; 2) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю; 5) виконання зупиненої чи невчиненої дії; 6) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 7) примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності.

Перелік вимог, які може містити адміністративний позов визначений ч. 4 ст. 105 КАС є вичерпний, що в свою чергу дає підстави для висновку, що позивачем обрано спосіб захисту порушеного права не передбачений КАС, так як вимога про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України через відсутність в діях особи складу правопорушення не передбачена ч. 4 ст. 105 КАС.

Також суд зауважує, що згідно ст.ст. 2, 8 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення ведеться на підставі Кодексу України про адміністративні правопорушення. Даним кодексом, зокрема, встановлено підвідомчість справ про адміністративні правопорушення та порядок провадження у них. За своїм змістом рішення про закриття провадження у справі з підстав визначених п. 1 ст. 247 КУпАП є вирішенням справи по суті, яким завершується провадження у такій справі. Так само провадження вважається завершеним після винесення постанови про накладення на правопорушника адміністративного стягнення. В будь-якому випадку остаточне рішення у справі виноситься в порядку визначеному КУпАП.

З огляду на викладене вище, суд не знаходить підстав для задоволення позовну в частині вимог щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України та вважає, що в цій частині позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 122, 222, 251, 252, 254, 256, 268, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 2, 4, 7, 17, 94, 158, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії ПС3 № 100353 від 13.12.2015 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 1 КпАП України ОСОБА_3 та застосування до нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255, 00 гривень.

В задоволенні інших вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Суддя