Справа № 187/1342/17
Суддя: Говоруха В. О.
Дата ухвалення: 2018-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/1342/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" квітня 2018 р. смт Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Говорухи В.О., при секретарі судового засідання Догадайло М.В. за участі позивача ОСОБА_1, представників третьої особи ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора Чаплинської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області Медвєдєвої Світлани Василівни про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, третя особа: ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 33828720 від 13.02.2017, прийняте державним реєстратором Чаплинської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області Медвєдєвою Світланою Василівною про реєстрацію права власності за ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1, на земельну ділянку площею 0,03 га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; вирішити питання про стягнення з відповідача судових витрат.

Позивач посилається на те, що 09.02.2017 державним реєстратором Чаплинської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області Медвєдєвою С.В. було прийнято рішення про реєстрацію права власності на нерухоме майно за ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,03 га, кадастровий НОМЕР_2 на підставі не дійсних документів; дана земельна ділянка знаходиться на території Петриківської селищної ради, а не Чаплинської сільської ради; рішенням від 28 листопада 2016 р. 15 сесії 7 скликання Петриківської селищної ради ОСОБА_2 відмовлено в затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд земельної ділянки загальною площею 0,03 га за адресою: АДРЕСА_1, через невідповідності її положень вимогам законів.

Рішенням від 04.04.2017 Петриківської селищної ради йому надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за тією ж адресою. На сьогоднішній день він отримав кадастровий номер на спірну ділянку, але зареєструвати право власності не має змоги, оскільки право власності на землю було неправомірно зареєстроване Чаплинською селищною радою за ОСОБА_2

Підставою для реєстрації права власності на земельну ділянку за ОСОБА_2 слугувало рішення Петриківської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області від 17.05.1994р., але державний реєстратор, всупереч закону, не перевірив належним чином подані документи заявником, наслідком чого стала неправомірна державна реєстрація права власності на спірну земельну ділянку.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав свої позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позові. Крім того, зазначив, що він є власником будинку, який розташований на спірній земельній ділянці, та відповідач не перевіривши рішення суду та наявні документи неправомірно зареєструвала за ОСОБА_2 спірну земелену ділянку.

Відповідач державний реєстратор Чаплинської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області Медвєдєва С.В. надала до суду відзив на позов де зазначила, що реєстрація право власності за земельну ділянку за ОСОБА_2 здійснено згідно п. 47 та 59 постанови Кабінету Міністрів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 25.12.2015 № 1127. Необхідні документи було подано заявником. При їх розгляді було винесено рішення про державну реєстрацію права власності. Твердження позивача про невиконання нею п. 3 щодо необхідності здійснення перевірки прав, що виникли в установленому порядку до 01 січня 2013 року та п. 4 ст. 10 щодо використання відомостей Державного земельного кадастру та використання відомостей, отриманих в порядку інформаційної взаємодії з Єдиними державним реєстром судових рішень, є такими, що не відповідають ситуації, так як такі перевірки здійснюються лише щодо вже зареєстрованого майна та заявником подано рішення органу, який наділений повноваження розпоряджатися землями комунальної власності в межах населеного пункту і витяг з Державного земельного кадастру, що є використанням відомостей з державного земельного кадастру. У задоволенні позову просить відмовити та розглядати справу без її присутності.

ОСОБА_2 та її представники - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надали до суду пояснення щодо позову де просять відмовити в задоволення позову. ОСОБА_2 надала всі необхідні документи, які є законною підставою для реєстрації за нею права власності на земельну ділянку, а тому було винесено законне рішення про державну реєстрацію за нею права власності на земельну ділянку площею 0,03 га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Ніяких недійсних чи скасованих документів вона державному реєстратору не надавала. Ніяких заборон на вчинення дій стосовно реєстрації її права власності на земельну ділянку не існувало та не існує, оскільки земельна ділянка їй належить на законних підставах.

Державний реєстратор має право реєструвати речові права на об'єкти нерухомого майна, які знаходяться в межах Дніпропетровської області.

У даному випадку державний реєстратор зобов'язаний запитувати інформацію лише щодо об'єктів, право на яке було вже зареєстроване відповідними органами (БТІ або ДЗК) до 01 січня 2013 року. Відповідно до ст. 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає з моменту його державної реєстрації. На час реєстрації її права власності земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 була передана їй у власність на підставі рішення Петриківської селищної ради від 17.05.1994. Тому при наявності рішення органу, який уповноважений розпоряджатися землями в межах населеного пункту, закон не зобов'язує державного реєстратора перевіряти його дійсність.

В судовому засіданні представники третьої особи ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заперечували проти позву посилаючись на обставини, викладені в наданих до суду письмових поясненнях.

Суд, заслухавши учасників судового засідання та перевіривши матеріали справи та дослідивши надані позивачем докази, вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

Згідно довідки Петриківської селищної ради від 18.05.2015 № 256 згідно земельно-кадастрової документації за ОСОБА_2 значиться земельна ділянка площею 0,03 га для будівництва та обслуговування житлових будівель по АДРЕСА_1.

На замовлення ОСОБА_2 в 2015 році виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки внатурі (на місцевості) за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно наданої до суду копії реєстраційної справи вбачається, що 09.02.2017 державним реєстратором Чаплинської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області Медвєдєвою Світланою Василівною прийняте про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,03 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер НОМЕР_2, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, індексний номер: 33828720 від 13.02.2017. Підставою виникнення права власності є рішення органу місцевого самоврядування, про передачу земельних ділянок у власність серії та номер 32 від 17.05.1994, видавник: Петриківська селищна рада Петриківського району Дніпропетровської області.

Відповідно до статтей 1 та 3 Декрету Кабінет Міністрів України від 25.12.1992 «Про приватизацію земельних ділянок», який діяв на час передачі ОСОБА_2 земельної ділянки у власність - 17.05.1994, сільським, селищним, міським Радам народних депутатів забезпечити передачу протягом 1993 року громадянам України у приватну власність земельних ділянок, наданих їм для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, у межах норм, установлених Земельним кодексом України. Право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених статтею 1 цього Декрету, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю.

Таким чином, ОСОБА_2 в передбаченому законом порядку набула право власності на земельну ділянку, площею 0,03 га для будівництва та обслуговування житлових будівель по АДРЕСА_1, про що свідчить рішення Петриківської селищної ради від 17.05.1994 з додатком та довідка селищної ради про відповідний запис в земельно-кадастровій документації.

Вказані розпорядження органу місцевого самоврядування про передачу у власність земельної ділянки ОСОБА_2 не скасовані та недійсними не визнані, а тому твердження позивача про здійснення державної реєстрації права власності за ОСОБА_2 на підтаві недійсних документів, безпідставне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127 затверджено Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі Порядок), який визначає умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об'єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

Пунктами 47 та 59 Порядку (який діяв на час державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку) визначено, що для державної реєстрації права власності та права постійного користування на земельну ділянку, права на яку набуваються шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у постійне користування із земель державної або комунальної власності, подається рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність чи надання у постійне користування або про затвердження документації із землеустрою щодо формування земельної ділянки та передачу її у власність чи надання у постійне користування. Для державної реєстрації права власності на земельну ділянку в разі, коли в документах, що подаються для такої реєстрації, відсутні відомості про її кадастровий номер, а також у разі, коли в результаті доступу до Державного земельного кадастру державним реєстратором встановлено відсутність відомостей про відповідну земельну ділянку, також подається витяг з Державного земельного кадастру про таку земельну ділянку.

Таким чином, ОСОБА_2 надавши державному реєстратору рішення Петриківської селищної ради про перебачу їй у власність земельної ділянки з витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку, надала всі необхідні для державної реєстрації документи, а державним реєстратором - правомірно зареєстровано за нею право власності на таку земельну ділянку в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до п. 5 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності на інших речових прав проводиться незалежно від місцязнаходження нерухомого майна в межах Автономної Республіки Крим, області, міст Києва та Севостополя. Таким чином, твердження позивача про протиправне проведення державним реєстратором Чаплинської сільської ради реєстрації земельної ділянки, яка знаходиться на території селища Петриківка не ґрунтується на законі.

Крім того, твердження позивача, про те що державний реєстратор на виконання вимоги ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не запитала від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, не ґрунтуються на положеннях Закону. Так як, дане положення Закону застосовується відносного реєстрації майна, право на яке було вже зареєстроване відповідними органами (БТІ або ДЗК) до 01 січня 2013 року.

Судом встановлено наявність спору між позивачем та ОСОБА_2 щодо права власності та права і порядку користування нерухомим майном, яке знаходиться на спірній земельній ділянці, про що зокрема свідчать рішення Петриківського районного суду від 20.10.2015, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки відмовлено; від 26.09.2016, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Петриківської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на самочинно збудований житловий будинок, відмовлено; від 08.11.2016, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третьої особи Петриківської селищної ради Дніпропетровської області про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, відмовлено. Однак, наявність такого спору не може свідчити про протиправність здійснення державної реєстрації права власності на змелену ділянку за ОСОБА_2, з підстав викладених позивачем в позові.

Рішенням Петриківської селищної ради від 04.04.2017 ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 0,03 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Петриківської селищної ради від 28 листопада 2016 року ОСОБА_2 відмовлено в затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд земельної ділянки загальною площею 0,03 га за адресою: АДРЕСА_1, через невідповідності її положень вимогам законів. Таке рішення селищної ради не скасовує попереднє рішення про передачу ОСОБА_2 у власність земельної ділянки та висновку про правомірність реєстрації за нею права власності.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 безпідставні та задоволенню не підлягають.

За правилами ст. 139 КАС України, судові витрати понесені позивачем, вразі відмови у позові, відшкодуванню не підлягають.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 2, 6, 72-77, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державного реєстратора Чаплинської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області Медвєдєвої Світлани Василівни про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, третя особа: ОСОБА_2, відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили у строк і порядок визначені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів в порядку приписів ст. 295 КАС України.

Пунктом 15.15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України від 03 жовтня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя: В. О. Говоруха