Справа № 702/128/18
Суддя: Діденко Т. І.
Дата ухвалення: 2018-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/702/8/18
Справа № 702/128/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2018 року м. Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області в складі головуючого - судді Діденко Т.І., з участю секретаря - Прилуцької О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області, інспектора 3-го батальйону УПП у Львівській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Підставою для позову позивач вважає те, що 07.02.2018 року він повертався додому по автодорозі Львів-Чоп, рухаючись на автомобілі НОМЕР_1, рухаючись згідно правил дорожнього руху, був зупинений поліцейським ОСОБА_2, котрий повідомив йому про нібито порушення ним п. 11.3. ПДР України - перетин горизонтальної лінії дорожньої розмітки з виїздом на лінію зустрічного руху). На нього одразу ж на місці було складено постанову про накладення адміністративного стягнення. Протокол не складався, жодних пояснень з приводу події він надати не мав жодної можливості.

В назві постанови від 07.02.2018 вказано, що це постанова про накладання адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Якщо адміністративне правопорушення не було зафіксовано в автоматичному режимі, працівник поліції не має права виносити постанову без складання відповідного протоколу.

Його так зване порушення не було зафіксовано в автоматичному режимі. Його автомобіль зупинили та повідомили усно про порушення. Поліцейський відмовився складати протокол, повідомивши, що він може його й не складати, для того аби він сплатив 425 грн. штрафу достатньо і постанови.

Обвинувачення не може ґрунтуватися лише на припущеннях працівника патрульної поліції.

Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Якщо ж навіть уявити, що поліцейський встановив докази, які вказують на вчинення правопорушення і посилається на них, він (позивач) має та мав право ознайомитися з цими доказами, навіть якщо це відеозапис нагрудної камери інспектора. Жодних доказів поліцейський йому не надав.

На фотографіях, що додаються у якості доказів щодо необґрунтованості висунутих йому звинувачень щодо порушення п.11.3. ПДР України, чітко видно ту частину дороги, де його зупинили працівники поліції, та переривісту лінію дорожньої горизонтальної розмітки.

Ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і відеозйомки і т.д.

Згідно ч.3 ст.258 КУпАП працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення, тобто на місці зупинки транспортного засобу. Проте, постанова не може бути винесена без розгляду адміністративної справи. Постанова щодо притягнення особи до відповідальності виноситься за результатами розгляду справи. Ч.3 ст.258 КУпАП вказує на те, що працівник патрульної поліції повинен дотримуватись вимог ст. 283 КУпАП, яка зазначає, що постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 Кодексу щодо своєчасного, всебічного, повного і обєктивного зясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність (ч.2 ст. 33 Кодексу).

Згідно з ч.1 ст. 268 Кодексу особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання.

Поліцейський не дав йому можливості скористатися його правами, передбаченими ст.268 КУпАП у повному обсязі.

Відповідно до ст.278 КупАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до ст.279 КупАП ПІД ЧАС розгляду справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, розяснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обовязки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Після висловлення звинувачень, поліцейський пішов до свого патрульного автомобіля, де виніс постанову. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були дослідженні докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи. Своїми діями, патрульний поліцейський порушив вимоги ст.278, 279 КУпАП.

Позивач вважає, що поліцейський щодо нього допустив такі порушення:

1. Відповідач незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобілю, хоча закон дозволяє розглядати справи виключно за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справі.

2. Відповідач позбавив його можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП.

3. Відповідач порушив вимоги щодо процедури розгляду справи - проігнорував порядок, встановлений ст.278, 279 КУпАП.

4. Відповідачем не було складено протоколу про адміністративне правопорушення. Не було отримано від нього жодних пояснень.

5. Відповідач обґрунтовував свою позицію, не спираючись на докази, не було надано фото- чи відеофіксації так званого порушення.

Крім того, що була порушена процедура розгляду адміністративної справи, також відсутній склад правопорушення.

Позивач, посилаючись на ст.2, 19, 71 КАС України; ст.33, 245, 251, 258, 268, 276, 278, 279, 283, 288 КУпАП просить постанову про адміністративне правопорушення визнати незаконною та скасувати.

Позивач ОСОБА_1 позов підтримав, просить визнати оскаржувану постанову незаконною та скасувати її. В запереченні на відзив вказав, що поліцейський відмовився заповнювати протокол, відмовився надати йому матеріали, що підтверджують факт скоєння правопорушення. У відеоматеріалах зафіксований вислів поліцейського, що він не зобов»язаний наводити будь-які докази та надавати підтвердження його вини та посилатися на них. Обвинувачення не може грунтуватися лише на припущеннях. Якщо поліцейський навіть і встановив докази, які вказують на вчинення правопорушення і посилається на них, він (позивач) має та мав право ознайомитися з цими доказами. Доданих доказів поліцейський йому не надав. Поліцейський ОСОБА_2 роз»яснив йому права, передбачені ст.268 КУпАП, право давати пояснення, заявляти клопотання на надавати докази і відразу ж їх порушив не надав можливості скористатися ними. В його автомобілі були 4 свідки, про що він заявляв поліцейському, поліцейський відмовив у залучені їхніх показів.

Представник відповідача ОСОБА_3 подав до суду відзив на позовну заяву № 9317/41/12/2018 від 30.03.2018, в якому просить відмовити у задоволенні позиву, посилаючись на те, що згідно ст. 258 КУпАП у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, протокол не складається, а посадовими особами на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил розташування транспортного засобу на дорозі. У пдп. 11.3. п. 11. «Розташування т.з. на дорозі» Правил дорожнього руху України передбачено, що на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об'їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу.

07 лютого 2018 року поліцейський ОСОБА_2 безпосередньо (особисто) виявив порушення правил дорожнього руху, а саме: позивач, керуючи т.з. ОСОБА_4 реєстраційний номер НОМЕР_2, о 13.15 год. на автодорозі Київ-Чоп, М-06, 535 км, перетнув горизонтальну лінію 1.1. «вузька суцільна лінія», виїхав на смугу зустрічного руху та рухався по ній, чим порушив п. 11.3. Правил дорожнього руху України.

На місці події поліцейський за участі позивача провів розгляд справи про адміністративне правопорушення з дотриманням вимог ст. 278, 279 КУпАП (також підтверджується загаданим відеозаписом), та виніс оскаржувану постанову, яка відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Стаття 258 КУпАП (яка є спеціальною в порівнянні із ст. 276 Кодексу та визначає, що розгляд справи повинен відбутись на місці вчинення правопорушення) у згаданій редакції діє з 08 серпня 2015 року.

Доводи про те, що поліцейський порушив порядок розгляду справи, позбавив можливості скористатись правами, в порушення ч. 1 ст. 77 КАСУ, не підтверджені жодними доказами та спростовуються відеозаписом події. Інші доводи спростовують вищевикладеним.

Відповідач просить залишити оскаржувану постанову без змін, а позовну заяву - без задоволення.

Суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки, наданими суду доказами не доведена наявність складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, в діях позивача 07.02.2018.

Згідно постанови у справі про адміністративне правопорушення серії БР № 881571 від 07.02.2018, ОСОБА_1 07.02.2018 о 13 год. 15 хв. на 536 км. Автодороги Київ-Чоп перетнув горизонтальну лінію 1.1. «вузька суцільна лінія», виїхав на смугу зустрічного руху та рухався по ній, чим порушив п. 11.3. Правил дорожнього руху (а.с.6).

Із відеозапису, який наданий відповідачем та досліджений судом, та із роздруківки зображення відрізку дороги, де був зупинений позивач, немає вузької суцільної лінії, немає фіксації вчинення самого правопорушення; позивач оспорив допущене правопорушення та адміністративне стягнення.

У відповідності до ч. 1 ст. 258 КУпАП визначені випадки, коли протокол про адмінправопорушення не складається. Але у той же час вказана стаття містить вичерпний перелік підстав, за яких протокол про адміністративне правопорушення не складається, зокрема, у разі вчинення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно з ч.2 ст.258 КУпАП у випадках, передбачених ч.1 цієї статті, постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься безпосередньо на місці вчинення цього правопорушення, її зміст повинен відповідати загальним вимогам до змісту постанови по справі про адмінправопорушення, встановленим статтею 283 цього Кодексу.

Згідно ч.3 ст. 258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.256 цього Кодексу. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Із відеодоказів, які були надані суду стороною відповідача видно, що позивач заперечував порушення ним Правил дорожнього руху України, заявив, що він має намір дати пояснення, просив для цього аркуш папер, щоб написати письмове пояснення. Слово для пояснення йому не надано, не надана можливість надати письмове пояснення, поліцейський замість того, щоб скласти протокол про адміністративне правопорушення і надати позивачу можливість надати пояснення по суті правопорушення, складає на позивача ще одну постанову за ще одне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Згідно ч.1 ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення про порушення правил дорожнього руху, передбачені зокрема ч.2 ст.122 КУпАП.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст.245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 3 ст.258 КУпАП поліцейський повинен дотримуватись вимог ст. 283 КУпАП, що постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи.

Відповідно до ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Із наданих суду позивачем та відповідачем доказів, суд не вбачається в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, та підстав для відмови у задоволенні позову, поліцейським порушені вимоги ст.258, 278, 279 КУпАП.

Керуючись ст. 122, 247, 258, 283, 293 КУпАП; ст. 8-10, 72, 77, 90, 210, 211, 241-246, 295 КАС України, суд

в и р і ш и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області, інспектора 3-го батальйону УПП у Львівській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови задоволити.

Постанову серії БР № 881571 від 07.02.2018, винесену інспектором 3-го батальйону УПП у Львівській області лейтенантом поліції ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122 КУпАП визнати протиправним і скасувати; справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, щодо ОСОБА_1 закрити через відсутність події і складу адміністративного правлпорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.І.Діденко