Справа № 754/8993/17
Суддя: Галась І. А.
Дата ухвалення: 2018-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/157/18
Справа №754/8993/17
РІШЕННЯ

Іменем України

11 квітня 2018 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді : Галась І.А.

при секретарі - Дмитрієвій А.

за участі: позивача - ОСОБА_1

представника третьої особи - Орлова О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до лейтенанта поліції в місті Києві Славінського Віталія Вікторовича, 3-тя особа - Департамент патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

12.07.2017 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з адміністративним позовом до відповідача лейтенанта поліції в місті Києві Славінського Віталія Вікторовича, 3-тя особа - Департамент патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 11.06.2017 р. поліцейським в м. Києві лейтенантом поліції в місті Києві Славінським В.В. було винесено постанову АР №528441 про притягнення його (позивача) до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. Відповідно до змісту постанови, керуючи транспортним засобом, він (позивач) нібито користувався засобом зв'язку (мобільним телефоном). Вважає, що дана постанова є незаконною та підлягає скасування.

Також, позивач вказує на те, що незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, відповідач позбавив його можливості скористатись своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП у повному обсязі, а розгляд справи на дорозі унеможливив виконання вимог ст.245 КУпАП щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, не дотримано порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, не досліджено докази, не заслухано пояснень,

Після висловлення звинувачень, поліцейський Славінський В.В пішов до свого патрульного автомобілю, де виніс постанову. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були дослідженні докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи. Своїми діями, поліцейський Славінський В.В грубо порушив вимоги ст. ст. 278, 279 КУпАП.

Таким чином, позивач вважає, що відповідачем було допущено такі порушення: 1)відповідач Славінський В.В незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобілю, хоча закон дозволяє розглядати справи виключно за місцемзнаходження органу, який уповноважений розглядати такі справи; 2) відповідач Славінський В.В. позбавив позивача ОСОБА_1 можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП; 3) відповідач СлавінськийВ.В. порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок встановлений ст.ст. 278, 279 КУпАП.

Крім того, що була порушена процедура розгляду адміністративної справи, позивач вважає, що також відсутній склад правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки під час керування транспортним засобом він (позивач) не користувався засобом зв'язку (мобільним телефоном), зазначений телефон знаходився поруч нього, на пасажирському місці. Вказані ним обставини можуть бути підтверджені витягом дзвінків мобільного оператора «Київстар», на якому видно, що під час зупинки розмов по телефону не було. Звернув увагу суду на те, що зазначені у постанові свідки не були присутні під час зупинки, а з'явились вже після декількох хвилинної бесіди.

З урахуванням вищевикладеного, позивач просить суд: скасувати постанову поліцейського в м. Києві лейтенанта поліції Славінського В.В. АР №528441 від 11.06.2017 р. про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та стягнути з відповідача судові витрати по справі.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 13 липня 2017 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду.

23 жовтня 2017 року представником Департаменту патрульної поліції Орловим О.С. було подано заяву ЕП №2382 про відкладення розгляду справи та залучення третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача, обґрунтовуючи тим, що оскільки відповідач є посадовою особою Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, тому рішення у справі може безпосередньо вплинути на права та обов'язки Департаменту патрульної поліції.

14 грудня 2017 року суд ухвалив залучити до участі у справі третю особу - Департамент патрульної поліції.

15 грудня 2017 року набули чинності зміни, внесені до Цивільного процесуального кодексу України Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017, № 2147-VIII, яким КАС України викладено в новій редакції.

Відповідно до ч.3 ст.30 КАС України, справа, прийнята адміністративним судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому адміністративному суду.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, що діє після 15.12.2017 року.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав зазначених в позові і просить їх задовольнити у повному обсязі . При цьому пояснив, що 11.06.2017 року в м. Києві відповідач - лейтенант поліції Славінський В.В. виніс відносно нього постанову серії АР № 528441 про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та застосування адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 гривень. З зазначеним покаранням не погодився, оскільки не розмовляв по мобільному телефону, вважає що дана постанова є незаконною та підлягає скасування, оскільки в його діях відсутній склад правопорушення та порушено процедуру розгляду справи .

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомляв.

Будь-яких заяв/клопотань, відзиву на позовну заяву відповідачем на адресу Деснянського районного суду м. Києва направлено не було.

Представник 3-ї особи - Департаменту патрульної поліції вимоги позивача вважає безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Зазначив, що інспектор патрульної поліції, який уповноважений виносити постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності, на місці вчинення адміністративного правопорушення, зокрема у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, має право здійснювати розгляд адміністративної справи де було вчинене таке адміністративне правопорушення, та на місці де він несе службу в той час. Розглядаючи справу про притягнення до адміністративної відповідальності позивача за ч. 2 ст. 122 КУпАП, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами. Представник 3-ї особи просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Вислухавши пояснення позивача, представника третьої особи, вивчивши письмові матеріали справи, електронні докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 11.06.2017 р. лейтенантом поліції Славінським В.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №528441.

Вказаною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн.

Відповідно до оскаржуваної постанови 11.06.2017 року, о 10 год. 35 хв. за адресою: вул. Братиславська, 7 у місті Київ, водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Мерседес» під час руху користувався засобом зв'язку, тримаючи його в руках, чим порушив п.п. 2.9. «д» Правил дорожнього руху України за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ч. 2 ст. 122 КУпАП.

У своїх позовних вимогах ОСОБА_1 вказує про те, що він, дійсно, 11.06.2017 року керував транспортним засобом «Мерседес» по вул. Братиславська, 7 в м. Києві, однак Правила дорожнього руху не порушував та не користувався під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, надавши суду роздруківку дзвінків оператора «Київстар». Крім того, інспектор незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобіля, не надав можливості позивачу скористатися у повному обсязі своїми правами та порушив вимоги щодо процедури розгляду справи відповідно до ст. 278, 279 КУпАП.

Однак суд не може погодитися з позицією позивача, виходячи з наступного.

Так, згідно роздруківки, щодо дати, часу і тривалості вхідних та вихідних телефонних з'єднань оператора мобільного зв'язку «Київстар», наданих суду позивачем, вбачається, що 11.06.2017 р. о 10:24 год. відбувся вхідний дзвінок, тривалістю 01 хв. 13 сек. , а об 10:44 - замовлення/одержання додаткових сервісів та послуг. Даний доказ підтверджує, що саме під час зупинки транспортного засобу 11.06.2017 р. о 10:35 год. позивач не користувався засобами зв'язку (мобільним телефоном), однак це не є доказам того, що водій не користувався засобами зв'язку під час руху, за що саме і передбачена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП та складено постанову про накладення адміністративного стягнення.

Крім того, в судовому засіданні було оглянуто відеозапис з нагрудної камери працівників патрульної поліції з місця зупинки транспортного засобу, під керуванням водія (позивача) - ОСОБА_1, запис якої відповідач почав здійснювати о 10:23 год., після зупинки автомобіля, тбто фактично під час здійснення телефонного дзвінка, який зафіксовано відповідно до роздруківки, щодо дати, часу і тривалості вхідних та вихідних телефонних з'єднань оператора мобільного зв'язку «Київстар» , наданої безпосередньо позивачем.

Згідно із ст. 1 КпАП України основним завданням його є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України і законних інтересів громадян, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

В силу ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст. 6, 19 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов'язки і відповідальність суб'єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об'єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.

Відповідно до частини п'ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані, зокрема: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов'язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 затверджено Правила дорожнього руху.

У відповідності до п.п.2.9 «д» Правила дорожнього руху водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв'язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання.

Чинні ПДР чітко визначають заборону під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв'язку, тримаючи їх у руці.

Диспозицією ч. 2 ст. 122 КУпАП, передбачено відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Отже, під час винесення постанови про притягнення позивача до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КпАП України, відповідач діяв відповідно до вимог закону та з урахуванням встановлених обставин вчиненого правопорушення.

Частина друга статті 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до приписів ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення можуть бути будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, які використовуються під час нагляду за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).

Згідно з частиною першою статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Імперативними нормами ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачено заборону користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію».

Відповідно до ст. ст. 1 та 13 Закону України «Про Національну поліцію», поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Систему поліції складають центральний орган управління поліцією та територіальні органи поліції. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Згідно статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, у випадках, визначених законом, вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень, припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень (стаття 222 КУпАП).

Таким чином, стаття 222 КУпАП надає повноваження розглядати справи про адміністративні правопорушення та накладати адміністративні стягнення, передбачені ч.1-3 ст. 122 КУпАП працівниками органів Національної поліції.

Щодо тлумачення понять «за місцем» та «на місці» то дійсно, згідно рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5 - рп / 2015 положення ч. 1 ст. 276 КУпАП, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно - територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. Згідно наказу Департаменту патрульної поліції, про утворення управління патрульної поліції у місті Києві, адміністративно - територіальною одиницею обслуговування вказаного управління є м. Київ. Отже прийняті у місті Києві рішення посадових осіб Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної є таким и що прийняті у межах юрисдикції відповідного органу.

Окрім цього пункт 2.3 рішення Конституційного Суду України № 5 вказує, що ч. 1 та 4. 2 ст. 258 КУпАП визначено випадки коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14 липня 2015 року № 596 - VIII, ч. 2 ст. 258 КУпАП викладено у новій редакції «протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі». Таким чином притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаному випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження у випадках передбачених законом не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП (абзац 3 пункту 2.3 рішення Конституційного Суду України № 5 ).

Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Наказ зареєстровано в Міністерстві юстиції 10 листопада 2015 року за № 1408/27853.

Так, у відповідності до ч. III п. 2 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 4 Розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Так, ч. ч. 9, 10 Розділ ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не автоматичному режимі передбачено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ч.ч. 1, 2 розділу ІV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не автоматичному режимі, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення .

Отже, інспектор Національної поліції при винесенні постанови на місці вчинення адміністративного правопорушення відносно позивача, діяв у рамках чинного законодавства України, у спосіб визначений законом та з урахуванням встановлених ним обставин і доказів щодо вчиненого адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтями 245-246 КУпАП України встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 КУпАП. В ньому повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказати мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що оскільки, позивачем не надано належних та допустимих доказів на спростування факту вчинення адміністративного правопорушення відповідальність, за яке передбачено ч. 2ст. 122 КУпАП , суд вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії АР №528441 від 11.06.2017 р. є правомірною та відповідає нормам КУпАП.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії АР №528441 від 11.06.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення скасуванню не підлягає.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 7, 122, 251, 268, 283-284, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст.2, 8, 9, 72-77, 205, 241-246, 250, 286, 292, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до лейтенанта поліції в місті Києві Славінського Віталія Вікторовича, 3-тя особа - Департамент патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 16 квітня 2018 року.

Суддя