Справа № 161/935/18
Суддя: Кирилюк В. Ф.
Дата ухвалення: 2018-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/935/18
Провадження № 2-а/161/155/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі: головуючого судді Кирилюк В.Ф.

при секретарі Самолюк І.М.

розглянувши у письмовому провадженні в залі суду в місті Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП №1 Рожищенського відділення поліції Ківерцівського відділу поліції ГУНП у Волинській області ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до інспектора СРПП №1 Рожищенського відділення поліції Ківерцівського відділу поліції ГУНП у Волинській області ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 23.07.2018 року.

Свій позов обґрунтовує тим, що 23.07.2018 року інспектором Остапчуком О.Г. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БР №802613 за вчинення нею за правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАПП.

Однак, вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню з наступних підстав. 23.07.2017 року, перед виїздом з вул.. Рожищенської в с. Кременець на трасу в сторону м. Луцьк вона повністю зупинилася перед знаком «Проїзд без зупинки заборонено», щоб надати дорогу транспортним засобам, що рухались дорогою, яка перетинається. Переконавшись у відсутності перешкод та інших транспортних засобів вона здійснила виїзд на вказану трасу. Рухаючись в сторону м. Луцьк її зупинив поліцейський, який не представившись, висловив вимогу надати водійське посвідчення. На її запитання про причину зупинки повідомив, що вона порушила правила дорожнього руху, а саме проїзд без зупинки і продовжив вимагати водійське посвідчення. На запитання поліцейського вона відповіла, що категорично не згідна, з тим, що порушила правил дорожнього руху. Після чого їй віддали посвідчення водія і вона продовжила рух. Крім того, вказує, що про оскаржувану постанову їй стало відомо у Першому відділі ДВС Луцького ГУЮ у Волинські області

Покликаючись на викладені обставини, просить суд поновити строк оскарження постанови серії БР №802613 від 23.07.2017 року про накладення на неї адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП в розмірі 255 грн, визнати її протиправною та скасувати.

Позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Просить суд позов задовольнити із вказаних у позовній заяві підстав.

Відповідач в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується письмовою розпискою про вручення судової повістки.

Згідно ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату час, і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до змісту постанови серії БР № 802613 від 23.07.2017 року, складеної інспектором СРПП №1 Рожищенського відділу поліції ГУНП у Волинській області ОСОБА_2, 23.07.2017 року о 17 год. 50 хв. ОСОБА_1 в с. Кременець не виконала вимогу дорожнього знаку 2.2, чим порушила п. 33 ПДР України та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 255 грн. (а.с. 7).

Згідно п. 33 Правил дорожнього руху України дорожні знаки це засоби організації дорожнього руху, які представляють собою стандартизовані графічні малюнки, що передають певні повідомлення учасникам дорожнього руху.

Відповідно до вимог знаку 2.2 забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а якщо вона відсутня перед знаком. Необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою.

За порушення вказаних вимог Правил дорожнього руху України передбачена адміністративна відповідальність за ст.122. ч.1 КУпАП, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення можуть бути будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП України встановлено, що орган(посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Позивач факт вчинення нею адміністративного правопорушення заперечила.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, жодних доказів, які б спростовували позицію позивача та підтверджували, що остання допустила порушення п.п. 33 Правил дорожнього руху, суду не надав.

На думку суду, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується також на правових висновках, які зробив Конституційний Суд України у своєму рішенні у справі №23-рп/2010 від 22 грудня 2010 року.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки не доведено та не підтверджується належними доказами, вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ст.1 ст. 122 КУпАП, виключається підставність притягнення її до адміністративної відповідальності.

З матеріалів справи встановлено, що копія постанови ОСОБА_1 була отримана 18.01.2018 року. З позовом до суду остання звернулася 19.01.2018 року. Тому суд вважає, що пропущений позивачем строк на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення до суду підлягає поновленню.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 слід задовольнити.

На підставі ст.ст. 122, 258, 268, 276, 283, 287-289, 293 КУпАП, керуючись ст.ст. 3, 6, 9, 26, 73, 77, 79, 94, 228, 243-245, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БР №802613 від 23.07.2017 року, винесену відносно ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Луцького міськрайонного суду В.Ф.Кирилюк