Справа № 705/406/18
Суддя: Кобаль М.І.
Дата ухвалення: 2018-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 705/406/18 Суддя першої інстанції: Корман О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Кобаля М.І.,

Суддів: Карпушової О.В., Костюк Л.О.

при секретарі: Кривді В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні без участі сторін матеріали апеляційної скарги ОСОБА_2 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29 січня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до начальника Уманського відділу поліції Завального Сергія Михайловича про неповну перевірку, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29 січня 2018 року зазначену позовну заяву передано за підсудністю до Черкаського окружного адміністративного суду.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій останній просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції і направити справу для продовження розгляду.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Апеляційний розгляд справи здійснюється без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, оскільки сторони у судове засідання не з'явились.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Визначаючи підсудність даної справи, суд першої інстанції дійшов висновку, що в даному випадку є підстави для застосування аналогії закону, а саме правил п.2 ч. 1 ст. 29 КАС України.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з такою позицією суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем заявлено наступні позовні вимоги:

- визнати дії відповідача щодо неповної перевірки заяви позивача від 03.10.2017 року як недбалість і неуважність;

- скасувати висновок № 5967 по перевірці заяви ЄО-9727 від 03.10.2017 року як нікчемний і хибний;

- зобов'язати відповідача виконати свою роботу і норму закону по перевірці заяв громадян, виконати у повному обсязі та провести її повторно за заявою позивача від 03.10.2017 року;

- зобов'язати відповідача відшкодувати позивачу збитки на суму 3 873 грн.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 28.03.2018 витребувано у відповідача - начальника Уманського відділу поліції Завального С.М. завірену належним чином копію звернення ОСОБА_2 від 03.10.2017 року та зобов'язано надати інформацію чи було зазначене звернення зареєстровано в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень.

На виконання зазначеної ухвали суду апеляційної інстанції, 06.04.2018 (вх.11955) надано витребувані документи, з яких вбачається, що в заяві ОСОБА_2 від 03.10.2017 року останній повідомляє Уманський відділок поліції про напад на його квартиру, яка знаходиться в АДРЕСА_1, групою з трьох осіб.

Щодо правовідносин, які склалися між позивачем - ОСОБА_2 та відповідачем - начальником Уманського відділу поліції Завальним С.М., колегія суддів зазначає, що вони мають вирішуватись відповідно до правових положень кримінального судочинства, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема:

1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спорах між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;

4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;

5) за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб'єкту законом;

6) спорах щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму;

7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації;

8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності;

9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов'язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб;

10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб;

11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони», за винятком спорів, пов'язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю;

12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень».

Між тим, ч. 2 ст. 19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи, :

1) що віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України;

2) що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства;

3) про накладення адміністративних стягнень, крім випадків, визначених цим Кодексом;

4) щодо відносин, які відповідно до закону, статуту (положення) громадського об'єднання, саморегулівної організації віднесені до його (її) внутрішньої діяльності або виключної компетенції, крім справ у спорах, визначених пунктами 9, 10 частини першої цієї статті.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що предмет даного спору не відноситься до юрисдикції адміністративних судів, а тому не може розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

Згідно із ч.1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Правовими положеннями п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України встановлено, що суд закриває провадження у справі, зокрема, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Суд апеляційної інстанції доходить до висновку, що суд першої інстанції постановляючи оскаржувану ухвалу дійшов помилкового висновку про те, що підсудність даної справи відноситься до Черкаського окружного адміністративного суду, оскільки даний спір взагалі не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Аналіз наведених правових положень та обставин справи дає підстави колегії суддів апеляційної інстанції для висновку, що судом першої інстанції рішення прийнято з порушенням норм процесуального права.

У зв'язку з цим, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, ухвалу суду першої інстанції - скасувати та постановити ухвалу, якою провадження у справі закрити відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Керуючись ст.ст. 238, 243, 312, 321, 325, 328, 329 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29 січня 2018 року - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою провадження по справі № 705/406/18 за позовом ОСОБА_2 до начальника Уманського відділу поліції Завального Сергія Михайловича про неповну перевірку - закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання суддями.

Касаційну скаргу може бути подано безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, відповідно до ст. 329 цього Кодексу - з дня складення постанови в повному обсязі.

Суддя-доповідач: М.І. Кобаль

Судді: О.В. Карпушова

Л.О. Костюк