Справа № 537/927/18
Суддя: Маханьков О. В.
Дата ухвалення: 2018-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/537/47/2018
Справа № 537/927/18
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.04.2018 р. м. Кременчук

Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді Маханькова О.В.,

за участю секретаря судового засідання Скічко Н.В.,

позивача ОСОБА_1,

відповідач ОСОБА_2

представника третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Крюківського районного суду у місті Кременчуці Полтавської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №1 Управління патрульної поліції у .Кременчуці ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2, третя особа Управління патрульної поліції у м.Кременчуці про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Крюківського районного суду з позовом до відповідача інспектора роти №1 Управління патрульної поліції у .Кременчуці ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2, третя особа Управління патрульної поліції у м.Кременчуці про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Свої вимоги мотивує тим, що таке рішення відповідача є протиправним, а притягнення до адміністративної відповідальності - безпідставним, а тому просить таку постанову скасувати за відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення . Просить позов задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що дійсно 23.02.2018 року інспектором роти №1 батальйону УПП у м. Кременчуці ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_2 винесено постанову серії ЕАА № 304707 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. за те, що водій ОСОБА_1 цього дня, близько 19 год. 23 хв., в м. Кременчуці по вул. Небесної сотні, 100 керував транспортним засобом DAEWOO LANOS, номерний знак НОМЕР_1, обладнаним засобами пасивної безпеки та був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п.п. 2.3 «в» ПДР України, будучи позбавленим права керування транспортними засобами строком на один рік за постановою Крюківського районного суду від 14.07.2017 року (набрала чинності 07.12.2017р.), чим порушив п.п. 2.1 «а» ПДР України. Але він не керував транспортним засобом, а лише навчав сина керувати транспортним засобом, тому що його син навчався на водія. Вважає притягнення його до відповідальності незаконним, прохав суд задовольнити позов та скасувати постанову.

Відповідач ОСОБА_2 з позовом не погодився, направив до суду заперечення та ДВД диск, прохав суд в задоволенні позову відмовити. В судовому засіданні пояснив, що дійсно 23 лютого 2018року близько 19.10год. в районі «Артскладів» по вул. Небесної Сотні він зупинив транспортний засіб за порушення ПДД, а саме водій не був пристебнутий ременем безпеки, за кермом якого перебував ОСОБА_1 Водій, на його вимогу не надав документів на право керування транспортним засобом, про що був складений протокол. В машині перебувало ще три особи. Після складання протоколу ОСОБА_4 зобов*язали передати керування транспортним засобом його племіннику, який мав посвідчення водія та перебував в салоні автомобіля.

Представник Управління патрульної поліції в м.Кременчуці в судовому засіданні з позовом не погодився, прохав суд відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з частиною 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасникам дорожнього руху ставиться в обов'язок знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За п. 1.3 Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі ПДР України), учасники дорожнього руху зобовязані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п.1.9).

23.02.2018 року інспектором роти №1 батальйону УПП у м. Кременчуці ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_2 винесено постанову серії ЕАА № 304707 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. за те, що водій ОСОБА_1 цього дня, близько 19 год. 23 хв., в м. Кременчуці по вул. Небесної сотні, 100 керував транспортним засобом DAEWOO LANOS, номерний знак НОМЕР_1, обладнаним засобами пасивної безпеки та був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п.п. 2.3 «в» ПДР України, будучи позбавленим права керування транспортними засобами строком на один рік за постановою Крюківського районного суду від 14.07.2017 року (набрала чинності 07.12.2017р.), чим порушив п.п. 2.1 «а» ПДР України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993р. №3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306 (із змінами та доповненнями).

За п.п. 1.1 Правил дорожнього руху, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

За п.п. 2.1 «а» ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП України (в редакції від 06.02.2018 року), настає в разі керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами. Вказане правопорушення тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 2.31 «Інструкції про порядок приймання іспитів для отримання права керування транспортними засобами та видачі посвідчення водія», затвердженого Наказом МВС України від 07.12.2009 № 515 (в редакції від 03.06.2016р.), позбавлення осіб права керування транспортними засобами провадиться відповідно до чинного законодавства.

Особам, позбавленим права керування транспортними засобами за керування ними в стані сп'яніння, посвідчення водія може бути повернуто після обов'язкового проходження медичного огляду та складання іспитів із знань Правил дорожнього руху та навичок керування транспортними засобами.

Постановою Крюківського районного суду від 14.07.2017 року (набрала чинності 07.12.2017р.) гр. ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до ч. 3 ст. 291 КУпАП постанова про позбавлення права керування транспортним засобом набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, визначеного Кодексом, а у випадку такого оскарження з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху. Таким чином, вимога зупинити транспортний засіб є правомірною.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими,що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ст. 80 КАС України речовими доказами є предмети матеріального світу, що містять інформацію про обставини, які мають значення для справи. Речовими доказами є також магнітні, електронні та інші носії інформації, що містять аудіовізуальну інформацію про обставини, що мають значення для справи.

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як зазначив Пленум Вищого адміністративного суду України від «06» березня 2008 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам.

За правилами ч.1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до вимог ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Стаття 62 Конституції України встановлює призумцію невинуватості, відповідно до якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

В судовому засіданні встановлено, що 23.02.2018 року інспектором роти №1 батальйону УПП у м. Кременчуці ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_2 винесено постанову серії ЕАА № 304707 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. за те, що водій ОСОБА_1 цього дня, близько 19 год. 23 хв., в м. Кременчуці по вул. Небесної сотні, 100 керував транспортним засобом DAEWOO LANOS, номерний знак НОМЕР_1, обладнаним засобами пасивної безпеки та був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п.п. 2.3 «в» ПДР України, будучи позбавленим права керування транспортними засобами строком на один рік за постановою Крюківського районного суду від 14.07.2017 року (набрала чинності 07.12.2017р.), чим порушив п.п. 2.1 «а» ПДР України.

Статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію» зазначено, що поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Нагрудною камерою патрульного поліцейського зафіксовано, що на місці зупинки водія ОСОБА_1 повідомлено про причину зупинку, а саме, що водій ОСОБА_1 23 лютого 2018року, близько 19 год. 23 хв., в м. Кременчуці по вул. Небесної сотні, 100 керував транспортним засобом DAEWOO LANOS, номерний знак НОМЕР_1, обладнаним засобами пасивної безпеки та був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п.п. 2.3 «в» ПДР України. На місці зупинки водій надав пояснення він позбавлений права керування транспортним засобом за рішенням суду, а тому у нього відсутні документи на право керування транспортним засобом. На місці розгляду справи водій не заперечував проти відсутність у нього права на керування транспортним засобом. Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у відповідності до ст. 251 КУпАП є належними та допустимими доказами у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідачем було прийнято до уваги порушення позивачем ПДР України, пояснення водія та прийнято правомірне рішення про накладення на останнього адміністративного стягнення за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Судом також враховано пояснення ОСОБА_4, який в судовому засіданні пояснив, що він не керував транспортним засобом, а лише перебував за кермом автомобіля. Дане твердження суд розцінює, як намагання уникнути від відповідальності за вчинення правопорушення. Дане твердження ОСОБА_1 спростовується показами самого ОСОБА_1, який пояснив, що навчав сина керуванню транспортним засобом. Дійсно його син перебував в автомобілі. Відповідно до позовної заяви ОСОБА_1 зазначає, що чекав сина, але з оглянутого відео встановлено, що його син перебував в автомобілі, за кермом якого знаходився заявник. З оглянутого відео запису правопорушення ОСОБА_1 жодного разу не вказував, що він не керував транспортним засобом, а лише перебував за кермом автомобіля.

Зважаючи, на те, що водій дійсно порушив правила ДР, за що передбачена відповідальність за ч. 4 ст. 126 КУпАП. інспектором роти №2 УПП у м.Кременчуці ОСОБА_2 не порушив процедуру щодо винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, діяв в межах наданих законом повноважень, мав право розглянути вказане адміністративне правопорушення та винести постанову від 23 лютого 2018 року. Вказана постанова винесена саме за вчинення позивачем адміністративного правопорушення, ознаки якого визначено ч. 1 ст. 9 КУпАП з метою виховання позивача, а також запобігання вчиненню ним нових правопорушень.

Відповідно до п.2 ч.1ст.293 КУпАП, орган при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень, - залишає постанову без змін, а скаргу або протест без задоволення.

На підставі викладеного, оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що пред'явлені позовні вимоги є безпідставні та не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.10,11,76,79,160,161,163 КАС України, ст.ст.256,268,288,293 КУпАП, суд ,-

Постановив:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора роти №1 Управління патрульної поліції у м.Кременчуці ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2, третя особа Управління патрульної поліції у м.Кременчуці про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається до Харківського апеляційного адміністративного суду через Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Крюківський районний суд м.Кременчука протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Маханьков О.В.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 12.04.2018 року.