Справа № 227/83/18
Суддя: Хоменко Д. Е.
Дата ухвалення: 2018-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

05.04.2018 227/83/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2018 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Хоменко Д.Є.

при секретарі судового засідання Малашко С.В.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Добропілля адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Поліцейського сектору реагування патрульної Добропільського відділення поліції Покровського відділу поліції в Донецькій області в особі капрала поліції ОСОБА_2, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі,-

ВСТАНОВИВ:

10.01.2018р. ОСОБА_1 звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької з адміністративним позовом до Поліцейського сектору реагування патрульної Добропільського відділення поліції Покровського відділу поліції в Донецькій області в особі капрала поліції ОСОБА_2, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі.

Свій позов обґрунтував тим, що 25.12.2017р. наближаючись до свого автомобіля НОМЕР_1, побачив, що поряд стоїть патрульний автомобіль. На вимогу поліцейського ОСОБА_2 надав посвідчення на право керування транспортним засобом, реєстраційний документ на транспортний засіб і поліс (сертифікат) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Після чого поліцейський повідомив про скоєння адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та буде складено постанову про накладення адміністративного стягнення. Позивач заявив клопотання про відкладення розгляду адміністративної справи. Але поліцейським все ж таки було складено постанову серії НК №449106 від 25.12.2017р. про адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а саме зупинка транспортного засобу на автобусній зупинці де лишилося менше 30 метрів, чим порушив п.15.10 (в) ПДР України по вул.Фрунзе, 37 в м.Добропілля. Із зазначеною постановою ОСОБА_1 не погодився, про що на зворотній стороні постанови вписав свої пояснення. Зазначив, що відповідач не проводив ніяких вимірювань із застосуванням вимірювальної техніки, тому незрозумілим є висновок про те, що відстань від зупинки автомобілю до знаку «Пункт зупинки автобуса» (знак 5.41.1 ПДР України) лишилося менше 30 метрів. Патрульний не здійснював фото та відео фіксацію, тому скоєння адміністративного правопорушення ґрунтується на припущеннях. Зазначив, що по вул. Фрунзе, 37 в м.Добропілля Донецької області розташовані два рівнозначних дорожніх знаки, один з яких дозволяє зупинку в даному місті з 8-00 год. до 14-00 год., а інший знак, який встановлений в зоні дії знаку «Місце для стоянки», встановлює обмеження зупинки (30 метрів до знаку та 30 метрів після знаку «Пункт зупинки автобуса» (п.15.9(е) ПДР України).

Вважає дії поліцейського СРПП Добропільського ВП ОСОБА_2 протиправними, а постанова від 25.12.2017р. серії НК №449106 незаконною і необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. У звязку з чим позивач просив визнати протиправними дії поліцейського сектору реагування патрульної поліції Добропільського відділення поліції Покровського відділу поліції Головного управління національної поліції в Донецькій області капрала поліції ОСОБА_2 під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП; скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №449106 від 25.12.2017р., складену поліцейським сектору реагування патрульної поліції Добропільського відділення поліції Покровського відділу поліції Головного управління національної поліції в Донецькій області капралом поліції ОСОБА_2, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн.

Позивач ОСОБА_1 був присутнім у підготовчому судовому засіданні, але 13.03.2018р. та 05.04.2018р. надіслав на адресу суду заяви відповідно до яких позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив розглянути позов без його присутності у судовому засіданні.

Представник відповідача ОСОБА_2 також був присутній у підготовчому судовому засіданні, не зявився у відкрите судове засідання 05.04.2018р. Але через канцелярію суду надав заяву від 05.04.2018р. в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги не визнає, також просив відмовити у задоволені позовних вимог. Відзив на позовну заяву до суду надано не було.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Тому на підставі викладеного, суд вирішив розглянути справу без участі сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши наявні в матеріалах справи документи та письмові докази, судом встановлено наступне.

25.12.2017р. поліцейським сектору реагування патрульної поліції Добропільського відділення поліції Покровського відділення поліції ГУНП в Донецькій області ОСОБА_2 прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 449106.

Згідно вказано постанови ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Nissan Almera» з н/з НОМЕР_2, 25.12.2017р. о 11.00 годині по вул.Фрунзе, буд.№37 в м.Добропілля, здійснив зупинку транспортного засобу на автобусній зупинці де лишилося менше 30 метрів, чим порушив п. 15.10 (в) ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП. На ОСОБА_1 було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. Відповідно до п.8 постанови, до неї додаються пояснення водія, які фактично відсутні в матеріалах справи та представник відповідача не надав жодного документу та доказу, щодо неправомірності дій водія.

Вирішуючи питання щодо правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності, суд виходить з наступного.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно з ст.6 Закону України «Про Національну поліцію», поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про Національну поліцію», під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Згідно з п.8 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Частина 1 ст.122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до п. «в» ст.15.10 Правил дорожнього руху, зупинка забороняється: на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м. Хоча в постанові зазначений інший вид порушення, який передбачений п. «е» ст.15.9 ПДР України, відповідно до якого зупинка забороняється: ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

Тобто в постанові серії НК № 449106 від 25.12.2017р. маються розбіжності та недоліки, відповідно до яких неможливо зрозуміти за яке саме адміністративне правопорушення було притягнуто позивача до адміністративної відповідальності.

Крім того, для встановлення вказаного правопорушення необхідно виявити чи мала місце зупинки транспортного засобу ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків, вказане можливо здійснити шляхом констатування такого факту будь-яким способом фіксації, оскільки наявність чи відсутність порушення прямо повязана з дотриманням вимог, які піддаються фізичному обчисленню (замірюванню), а не визначатись субєктивно без підтверджуючих даних (схеми, замірювання, фото-відео фіксація тощо). Чого у вказаній справі зроблено не було.

В даній справі, на підтвердження вини позивача у вчиненні порушення п. «в» 15.10 ПДР та як наслідок вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, мається лише копія оскаржуваної постанови.

Згідно із статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Копія постанови про притягнення до адміністративної відповідальності не може бути визнана належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою вона не є самостійним беззаперечним доказом, являє собою рішення про притягнення до адміністративної відповідальності і обставини викладені в ній повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів (частина пята статті 77 КАС).

Ухвалою суду про відкриття провадження від 16.01.2018 року відповідачу, в строк пятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали про відкриття провадження було запропоновано подати відзив на позов. Вказаний обовязок відповідачем не виконано, в підготовчому судовому засіданні 09.02.2018 року жодного доказу надано не було, у звязку із ненаданням у встановлений судом строк без поважних причин відзиву на позов, суд вирішує справу за наявними матеріалами (частина шоста статті 162 КАС).

Надаючи правову оцінку наданим доказам, суд виходить з такого.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Згідно ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Фактичні дані, які містяться в постанові про адміністративне правопорушення не дають можливості встановити наявність порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху і відповідно, наявність адміністративного правопорушення.

Таким чином в ході судового розгляду справи відповідачем не доведено належними та допустимим доказами факт вчинення позивачем порушення п.п. «в» 15.10 ПДР та правомірність притягнення останнього до відповідальності за правопорушенням визначеним ч.1 ст.122 КУпАП.

З огляду на викладене, оскільки факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, належними та допустимими доказами доведено не було, і взагалі не підтверджено, а усі сумніви щодо доведеності вини особи підлягають тлумаченню на її користь, суд, оцінивши та проаналізувавши наявні у справі докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги, в частині скасування оспорюваної постанови, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Таким чином позов підлягає повному задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З урахуванням встановлених в ході судового розгляду справи обставин, таких як відсутність фактичних доказів про вчинення адміністративного правопорушення, відповідно до вимог ст.247 КУпАП провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності позивача підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 2, 90, 139, 241-246, 255, 286, 294,295, 297 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Поліцейського сектору реагування патрульної Добропільського відділення поліції Покровського відділу поліції в Донецькій області в особі капрала поліції ОСОБА_2, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі задовольнити.

Визнати протиправними дії поліцейського сектору реагування патрульної поліції Добропільського відділення поліції Покровського відділу поліції Головного управління національної поліції в Донецькій області капрала поліції ОСОБА_2 під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, 01.06.1985р.н., за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №449106 від 25.12.2017р., складену поліцейським сектору реагування патрульної поліції Добропільського відділення поліції Покровського відділу поліції Головного управління національної поліції в Донецькій області капралом поліції ОСОБА_2, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, 01.06.1985р.н., за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, 01.06.1985р.н., за адміністративним правопорушенням передбаченим ч.1 ст.122 КУпАП закрити.

Копію рішення направити сторонам по справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного адміністративного суду через Добропільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили з моменту проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Надруковано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя Д.Є.Хоменко