Справа № 820/1454/18
Суддя: Рубан В.В.
Дата ухвалення: 2018-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

12 квітня 2018 р. № 820/1454/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рубан В.В., розглянувши в порядку спрощеного (письмового) провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,61023, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) до Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 2 під., 3 пов., м. Харків, 61022, ) про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова щодо відмови у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, що викладені в рішенні від 05 грудня 2017 року №233;

- скасувати рішення Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова від 05 грудня 2017 року № 233 про відмову ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення;

- зобов'язати Київське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 в розмірі 90 відсотків грошового утримання, виходячи із суми для обчислення заробітної плати судді місцевого суду, який працює на відповідній посаді, за грудень 2016 року - 30 133,33 грн. з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, згідно уточненої довідки Територіального управління Державної судової адміністраторці України в Харківській області від 17 листопада 2017 року № 04-50/507 - з дати виникнення права на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, без обмеження граничного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум;

- стягнути з Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень на мою користь понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 704, 00 грн.

В обґрунтування адміністративного позову зазначила, що як суддя у відставці, має право на збільшення розміру щомісячного довічного грошового утримання з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, але рішенням Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова у перерахунку безпідставно їй відмовлено.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 05.03.2018 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі.

На виконання ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 05.03.2018 року відповідачем, Київським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Харкова, було надано відзив у строк встановлений судом, в якому просив суд відмовити у задоволені позову, у зв'язку з тим що матеріальна допомога та інші виплати, які враховуються при обчисленні щомісячного грошового утримання, не входять до складу суддівської винагороди.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позову і відзиву на позов, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що Постановою Верховної Ради України від 12.11.2015 року № 788-VIII, у звязку з поданням заяви про відставку та відповідно до п. 9 ч. 5 ст. 126 Конституції України позивач, ОСОБА_1, звільнена з посади судді Фрунзенського районного суду м. Харкова.

Наказом голови Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2015 року № 02/08-66 позивач, ОСОБА_1, відрахована зі штату суду у звязку з поданням заяви про відставку та наданням відставки на підставі зазначеної вище постанови.

Загальний трудовий (страховий) стаж позивача складає - 48 років 05 місяців 02 дні, стаж державної служби - 47 років 08 місяців 14 днів, стаж на посаді судді - 33 роки 04 місяця 29 днів.

В період перебування на посаді судді Фрунзенського районного суду м. Харкова позивач досягла пенсійного віку і на загальних підставах їй була призначена пенсія за віком, відповідно до Закону України від 09.07.2003 року № 1058-1V «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-1V), виплата якої була припинена з 01.04.2015 року на підставі Закону України від 02 березня 2015 року № 213-У111 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення».

Позивач, ОСОБА_1 перебуває на обліку у Київському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Харкова.

Після звільнення з посади судді Київське ОУПФУ поновило виплату раніше призначеної позивачу пенсії за віком на підставі Закону України від 02 березня 2015 року № 213-У111 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення».

На підставі постанови Київського районного суду м. Харкова від 27.07.2016 року по справі № 640/10517/16-а, що набрала законної сили 08.08.2016 року, за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова про визнання рішення незаконним та зобовязання вчинити певні дії, а також на підставі рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року №4-рп/2016, відповідач здійснив перерахунок належного позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% грошового утримання судді, починаючи з 22.06.2016 року.

Відповідач здійснив позивачу перерахунок щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90 відсотків грошового утримання судді з урахуванням зміни грошового утримання (заробітної плати) судді районного суду, який працює на відповідній посаді, виходячи із суми для обчислення - 28 800,00 грн., що складається із окладу - 16 000,00 грн. і надбавки за вислугу років 80 відсотків - 12 800,00 грн. за грудень 2016 року згідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області (далі - ТУ ДСА України в Харківській області).

Однак, позивачу стало відомо, що при складанні зазначеної довідки про заробітну плату за грудень 2016 року, ТУ ДСА України в Харківській області не включив інші виплати, зокрема, матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі 1 333,33 грн. в місяць, яка має враховуватися при обчисленні вказаного довічного грошового утримання судді.

28.11.2017 року, позивач звернулась до Київського ОУПФУ із заявою про проведення перерахунку належного їй щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90 відсотків грошового утримання судді з урахуванням зміни грошового утримання (заробітної плати) судді місцевого суду, який працює на відповідній посаді, виходячи із суми для обчислення за грудень 2016 року: оклад - 16 000,00 грн., надбавка за вислугу років 80 відсотків - 12 800,00 грн., матеріальна допомога - 1 333,33 грн., всього - 30 133,33 грн., та надала для здійснення перерахунку довідку ТУ ДСА України в Харківській області від 17 листопада 2017 року № 04-50/507.

Рішенням Київського ОУПФУ № 233 від 05 грудня 2017 року відмовлено ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді, виходячи із вказаної суми для обчислення (30 133,33 грн.), з підстав того, що матеріальна допомога на оздоровлення не враховується у суддівську винагороду.

Позивач не погодився з такими діями відповідача та звернулася до суду для захисту своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згадані правовідносини унормовані як приписами загальних норм права, до яких належать положення ст. 46 Конституції України, ст. 25 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, Закону України Про пенсійне забезпечення, Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", так і спеціальних норм права, до яких у даному випадку відносяться положення ст. 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 142 Закону України від 2 червня 2016 року N 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки ІНФОРМАЦІЯ_1 і старші після досягнення ними такого віку:

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У відповідності до ст. 133 Закону України Про судоустрій і статус суддів № 2453-VI, суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України Про Конституційний Суд України та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Отже, вказаним спеціальним законом, який регулює питання призначення щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, чітко визначено склад суддівської винагороди, який враховується при обчислення щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, до якого не входить матеріальна допомога на оздоровлення.

Таким чином посилання позивача на застосування Закону України Про оплату праці, Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 року № 5, згідно яких матеріальна допомога на оздоровлення повинна включатися до складу суддівської винагороди є безпідставним, оскільки спеціальним законом, яким в даному випадку є Закону України Про судоустрій і статус суддів, визначено, що суддівська винагорода не може визначатися іншими нормативно-правовими актами, ніж цей Закон.

Також, посилання позивача на положення статті 66 Закону України Про пенсійне забезпечення та статті 41 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, суд вважає необґрунтованим, оскільки, згідно вказаних норм права отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких фактично були нараховані та сплачені страхові внески або збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, враховується у заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати є безпідставним, оскільки застосування цих норм можливе у разі призначення пенсії, а не щомісячного довічного грошового утримання, яке визначено спеціальним законом - Законом України Про судоустрій та статус суддів.

При цьому, суд вказує на безпідставність застосування до спірних правовідносин висновків Верховного Суду України, викладених в постановах від 20 лютого 2012 року, № 21-430а11, 6 листопада 2013 року 21-350а13 про те, що матеріальна допомога на оздоровлення входить до системи оплати праці, є складовою заробітної плати, з неї нараховується та сплачується страховий внесок або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а тому її розмір враховується в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії та щомісячного грошового утримання, оскільки предметом позову у зазначених справах є перерахунок пенсії державних службовців, призначених на підставі статті 37 Закону України Про державну службу № 3723-XII, а в даному випадку предметом позову є перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, при цьому спеціальним законом визначено склад суддівської винагороди, який застосовується при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Таким чином, проаналізувавши вказані норми права, суд зазначає, що наразі судді у відставці виплачується за його вибором щомісячне довічне грошове утримання, у максимальному розмірі 90 відсотків заробітної плати (суддівської винагороди) судді, яка обчислюється з посадового окладу та доплат за вислугу років, перебування на адміністративній посаді в суді, науковий ступінь та роботу, що передбачає доступ до державної таємниці або пенсія. Тобто, розмір довічного грошового утримання безпосередньо пов'язаний із розміром суддівської винагороди. Наразі матеріальна допомога на оздоровлення не входить до складу суддівської винагороди, з якої обчислюється щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Вказана правова позиція також узгоджується з правовою позицію Верховного суду України, яка викладена в постанові від 27.02.2018 року по справі № 738/1343/17 (адміністративне провадження № К/9901/2712/17).

За вимогами ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Приймаючи до уваги вищезазначене, суд приходить до висновку, що відповідач, у спірних правовідносинах діяв в межах та у спосіб, які передбачені вимогами чинного законодавства, з урахуванням всіх обставин справи, а відтак у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Згідно частини 1 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,61023 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1) до Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 2 під., 3 пов., м. Харків, 61022, ) про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Рубан В.В.