Справа № 826/6431/17
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2018-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/6431/17 Суддя (судді) першої інстанції: Федорчук А.Б.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Судді-доповідача - Троян Н.М.,

суддів - Бужак Н.П., Твердохліб В.А.,

за участю секретаря - Рейтаровської О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Ювіт-XXI» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 січня 2018 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Ювіт-XXI» до Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання протиправними та скасування постанов,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2017 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: визнати протиправними дії Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві по винесенню та скасуванню постанови Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві у виконавчому провадженні №53863370 від 03.05.2017 про відкриття виконавчого провадження, від 03.05.2017 про арешт майна боржника та від 04.05.2017 про арешт коштів боржника; стягнути судові витрати.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що стягнення виконавчого збору з відкриттям виконавчого провадження постановою від 03.05.2017 ВП №53863370 суперечить нормам ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», як наслідок підлягають скасуванню спірні постанови.

31 жовтня 2017 року позивачем до суду першої інстанції подано заяву про стягнення з відповідача вартості правової допомоги.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 січня 2018 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправними дії відповідача по винесенню постанови Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві у виконавчому провадженні №53863370 від 03.05.2017 про відкриття виконавчого провадження, від 03.05.2017 про арешт майна боржника та від 04.05.2017 про арешт коштів боржника.

Скасовано постанови Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві у виконавчому провадженні №53863370 від 03.05.2017 про відкриття виконавчого провадження, від 03.05.2017 про арешт майна боржника та від 04.05.2017 про арешт коштів боржника.

Стягнуто з Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «ЮВІТ-ХХІ» судові витрати у розмірі 1600 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі, позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд змінити рішення, задовольнивши позов повністю - стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 14 000 грн.

Зокрема, апелянт посилався на те, що заява про стягнення вартості правової допомоги разом з відповідними доказами подана за редакцією КАС України, яка діяла до 15.12.2017.

Так, згідно статті 90 КАС України (в редакції, яка діяла до 15.12.2017) витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

При цьому, за наданими актами приймання-передачі виконання робіт загалом на 23 години, що в обмеженні максимальним розміром становить 14 720 грн, тобто розмір однієї години не перевищує 608,70 грн за одну годину (14000 грн сплачених витрат на правову допомогу поділити на 23 години), що відповідає вимогам статті 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року № 4191-VI.

Позивач в своїх доводах послався на те, що обґрунтування вимоги про стягнення понесених ним витрат на правову допомогу здійснено у відповідності до норм чинного законодавства, тому висновок суду першої інстанції, що в акті не відокремлено суму грошової допомоги за вказану послугу та не надано жодного розрахунку щодо почасової оплати за вказану послугу, є помилковим.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем до суду апеляційної інстанції не надано.

17 квітня 2018 року представником позивача подано клопотання про розгляд справи без його участі.

Крім того, 17 квітня 2018 року за допомогою засобів електронної пошти головним державним виконавцем Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Костенко А.О. подано клопотання про перенесення розгляду справи у зв'язку з проведенням у вказаний час прийому громадян.

Однак, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, крім того, згідно статті 287 КАС УКраїни суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку на апеляційне оскарження, тому колегія суддів відповідно до частини другої статті 313 КАС України визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності представників сторін.

Оскільки учасники справи в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.07.2016 відкрито касаційне провадження у справі № 759/8558/15-ц за позовом ОСОБА_5 до ТОВ «Ювіт-ХХІ», треті особи: Міністерство фінансів України, Міністерство соціальної політики України про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Одночасно вказаною ухвалою зупинено виконання рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27.11.2015 та рішення Апеляційного суду м. Києва від 31.05.2016 в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу (а.с. 60-61).

Однак, постановою старшого державного виконавця Гопкало О.Г. Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 07.07.2016 відкрито виконавче провадження №51579696 на підставі виконавчого листа № 759/8558/15-ц, виданого 29.07.2016 Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з ТОВ «Ювіт-ХХІ» на користь ОСОБА_5 коштів в розмірі 90155 грн (а.с. 68-69).

13 липня 2016 року та 29 липня 2016 року позивач звернувся до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві із заявами про зупинення виконавчого провадження до закінчення касаційного провадження у справі 759/8558/15-ц (а.с. 56-59).

Проте, відповідачем не було вчинено дій щодо зупинення виконавчого провадження №51579696 до закінчення касаційного провадження у справі №759/8558/15-ц.

У подальшому, постановою старшого державного виконавця Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Галіч Н.В. від 15.03.2017 у виконавчому провадженні №51579696 стягнуто з боржника ТОВ «Ювіт-ХХІ» виконавчий збір у розмірі 9015 грн 50 коп. (а.с. 55).

28 квітня 2017 року старшим державним виконавцем Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Галіч Н.В. прийнято постанову про повернення виконавчого документа у ВП №51579696 на підставі п.1 частини першої ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» та зазначено, що постанови про стягнення виконавчого збору та про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження винесено в окреме провадження (а.с. 62-63).

03 травня 2017 року постановою старшого державного виконавця Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Чижика А.П. відкрито виконавче провадження ВП №53863370 щодо виконання постанови про стягнення виконавчого збору №51579696, виданої 15.03.2017 в розмірі 9015 грн 50 коп. (а.с. 38).

Також, 03.05.2017 відповідачем прийнято постанову про арешт майна боржника у виконавчому провадженні №53863370 на підставі ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» у межах виконання постанови про стягнення виконавчого збору від 15.03.2017 року ВП №51579696 (а.с. 78-79).

04 травня 2017 року відповідачем винесено постанову у ВП №53863370, якою накладено арешт на кошти боржника, що містяться на всіх рахунках, відкритих в ПАТ «Креді Агріколь Банк» та в інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 9122 грн 09 коп. (а.с. 18-19).

Разом з тим, 04.05.2017 відповідачем у ВП №51579696 прийнято постанову про скасування процесуального документа «Постанова про повернення виконавчого документу стягувачу від 28.04.2017», та постановлено винести постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, де зазначити про зняття арешту з коштів боржника (а.с. 64-65).

04 травня 2017 року відповідачем у ВП №51579696 прийнято постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, на підставі п.1 частини першої ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», припинено чинність арешту коштів боржника, накладеного постановою від 06.03.2017 ВП №51579696, враховуючи постанову державного виконавця про виправлення помилки у процесуальному документі ВП №51579696 від 14.03.2017 (а.с. 66-67).

Вважаючи порушенням своїх прав з боку відповідача та з метою їх відновлення позивач звернувся за захистом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача не було підстав для прийняття постанови від 03.05.2017 про відкриття виконавчого провадження ВП №53863370 щодо виконання постанови про стягнення виконавчого збору №51579696, виданої 15.03.2017 в розмірі 9015 грн 50 коп., а тому вона є протиправною та підлягає скасуванню.

Оскільки постанова про відкриття виконавчого провадження від 03.05.2017 у ВП №53863370 щодо стягнення виконавчого збору є протиправною, як наслідок у відповідача були відсутні підстави для винесення спірних постанов про накладення арешту на кошти боржника від 04.05.2017 та про накладення арешту на майно боржника від 03.05.2017 у ВП №53863370 з метою забезпечення виконання постанови про стягнення виконавчого збору, тому вони також є протиправними та підлягають скасуванню.

Разом з тим, оскільки в актах приймання-передачі робіт (послуг) за договором від 05.05.2017 №01-05/17 не відокремлено суму грошової правової допомоги за вказану послугу та не надано жодного розрахунку щодо почасової оплати за вказану послугу, тому позовні вимоги в частині стягнення розміру судових витрат, які складають витрати на правову допомогу, задоволенню не підлягають.

Рішення суду першої інстанції відповідачем в апеляційному порядку оскаржено не було.

Відповідно до частини першої ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зазначене узгоджується з позицією, викладеною в п.13.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20 травня 2013 року №7, відповідно до якого у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Враховуючи, що постанова суду першої інстанції не оскаржується позивачем в частині задоволення позовних вимог, тому в цій частині судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.

На думку колегії суддів позиція суду першої інстанції є вірною в частині відмови в задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Як свідчать матеріали справи, 31 жовтня 2017 року позивачем до суду першої інстанції подано заяву про стягнення з відповідача вартості правової допомоги (а.с. 43).

Згідно підпункту 10 п. 1 розділу «Перехідні положення» КАС України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У відповідності до частин першої та шостої ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

За правилами статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду; 3) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов'язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Частиною дев'ятою статті 139 КАС України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов'язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов'язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно статті 134 КАС України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п'ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як свідчать матеріали справи, на підтвердження здійснення витрат пов'язаних з правової допомоги позивачем надано копію договору про надання правової допомоги в суді першої інстанції №01-05/17 від 05 травня 2018 року укладеного між ТОВ НВК «Ювіт-XXI» (Замовник) та Адвокатом Мольченко В.Г., згідно п. 1 якого замовник доручає і зобов'язується оплачувати, а адвокат бере на себе зобов'язання представляти інтереси в Окружному адміністративному суді міста Києва та інших органах, пов'язаних з розглядом спору по винесенню та скасуванню постанови Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві у виконавчому провадженні №53863370 від 03.05.2017 про відкриття виконавчого провадження, від 03.05.2017 про арешт майна боржника та від 04.05.2017 про арешт коштів боржника (далі - справа), однак, не виключаючи апеляційного, касаційного перегляду справ (а.с. 45-46).

Відповідно до п.4.1 вказаного Договору Замовник сплачує на протязі місяця з моменту підписання цього Договору адвокату авансом за надані відповідно до даного Договору послуги грошову винагороду в сумі 14 000 грн. Вказані оплати залишаються адвокату незалежно від кінцевих результатів розгляду справ замовника, на що є добра воля Сторін договору. Сторони підписують акт виконаних робіт, в якому фіксується погодинно кількість витраченого часу. Вартість однієї витраченої години не перевищує законодавчо встановлені норми, якщо такі є. У випадку, якщо вартість відображена погодинно в Акті є меншою за вартість встановленої грошової винагороди, це не впливає на ціну договору і не зменшує її.

Згідно п. 5.1 договору даний договір вступає в дію з моменту підписання і діє до завершення правовідносин з моменту договору (до завершення розгляду справи в місцевому суді), а в частині оплати послуг адвоката - до повного виконання замовником взятих на себе грошових зобов'язань.

Так, позивачем надано до суду Акт приймання-передачі робіт (послуг) від 30.10.2017 за договором від 05.05.2017 №01-05/17 на надання правової допомоги, згідно з яким адвокатом виконано наступний перелік наданих послуг:

1) вивчення судової практики по новелах закону, підготовка позовної заяви та матеріалів позову - 10 годин;

2) підготовка заяв до суду з доданими документами - 2 години;

3) підготовка заяв до суду з доданими документами - 1,5 години;

4) підготовка пояснень та клопотань про залучення доказів - 1,5 години.

З урахуванням п.4.1 договору грошова винагорода становить 14 000 грн.

Оплата в сумі 14 000 грн за надані послуги здійснена до підписання цього акту. Претензій сторони одна до одної не мають (а.с. 47).

Крім того, у матеріалах справи наявний Акт №2 приймання-передачі робіт (послуг) від 27.11.2017 за договором від 05.05.2017 №01-05/17 на надання правової допомоги, згідно з яким адвокатом виконано наступний перелік наданих послуг:

1) відвідання суду та участь в судовому засіданні - 1,5 години;

2) клопотання - 2,5 години;

3) додаткові пояснення - 4 години.

Оплата в сумі 14 000 грн за надані послуги здійснена до підписання цього акту. Претензій сторони одна до одної не мають (а.с. 114).

При цьому, проведення оплати за договором про надання правової допомоги від 05 травня 2017 року №01-05/17 підтверджується наявною в матеріалах справи копією квитанції від 30 жовтня 2017 року на суму 14 000 грн з призначенням платежу - оплата за правової допомоги згідно п. 4.1 договору від 05 травня 2017 року №01-05/17 (а.с. 48).

Колегія суддів звертає увагу, що на момент надання позивачу правової допомоги діяла інша редакція КАС України, згідно статті 90 якої витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом.

Крім того, на час подання позову до суду статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 №4191-VI (втратив чинність 15.12.2017) було визначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Тобто, вказані процесуальні дії можуть вчинятись особою, яка надає правову допомогу, у тому випадку, коли вже відкрито провадження у справі та така справа знаходиться в суді.

Разом з тим, вказаний перелік послуг, визначений в актах приймання-передачі робіт (послуг) від 27.11.2017 за договором від 05.05.2017 №01-05/17 під перелік компенсації витрат на правову допомогу, визначений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», не підпадає.

Щодо надання правової допомоги під час відвідання суду та участі в судовому засіданні, то колегія суддів зазначає, що в акті не відокремлено суму грошової правової допомоги за вказану послугу та не надано детальний розрахунок почасової оплати за таку послугу.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що згідно журналу судового засідання представник позивача Мольченко В.Г. був присутній у судовому засіданні в суді першої інстанції 31 жовтня 2017 року лише з 9 год. 12 хв. по 9 год. 19 хв. (а.с. 99).

Що стосується судового засідання 26.09.2017, то згідно довідки, складеної секретарем судового засідання Левкович А.С. від 26.09.2017 не вбачається присутності представника позивача (а.с. 27).

Також, позивачем не подано до суду детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та доказів понесення позивачем витрат, з розрахунком щодо почасової оплати за такі послуги, що виключає можливість відшкодування таких судових витрат позивача.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 14 000 грн задоволенню не підлягають.

З огляду на викладені обставини, за результатами розгляду апеляційної скарги, з урахуванням наведених норм права, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанцій є законним та обгрунтованим, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в ньому повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними.

Згідно з частинами першою-третьою ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

За правилами частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне повернути позивачу судовий збір за подачу апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2018 року апеляційну скаргу залишено без руху.

На виконання вимог вказаної ухвали Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Ювіт-XXI» до суду апеляційної інстанції надано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження та усунення недоліків апеляційної скарги разом платіжним дорученням № 138 від 03 квітня 2018 року про сплату судового збору за подання ним апеляційної скарги в розмірі 2400 грн 00 коп. (а.с. 168-173).

Подаючи таку заяву, апелянт посилається на ті обставини, що подаючи позовну заяву позивач не сплачував судовий збір за вимогу про стягнення з відповідача витрат з правової допомоги та судового збору за подання позову, оскільки такі вимоги не мають самостійного процесуального статусу.

Згідно частини першої статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється: за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України; за видачу судами документів; - у разі ухвалення судового рішення, передбаченого цим Законом.

За правилами статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: 1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; 2) повернення заяви або скарги; 3) відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі; 4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням); 5) закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю. Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Згідно з п. 5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 3 вересня 2013 року № 787, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.

Зважаючи на викладені обставини, колегія суддів вважає, що ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.03.2018 помилково зобов'язано позивача сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 січня 2018 року про його оскарження в частині відмови в задоволенні позову про стягнення судових витрат, оскільки Закон України «Про судовий збір» не передбачає сплати судового збору за оскарження в апеляційному порядку розподілу місцевим судом судових витрат.

Керуючись ст.ст. 132, 229, 241, 242, 243, 272, 287, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Ювіт-XXI» - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 січня 2018 року - без змін.

Повернути Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Ювіт-XXI» судовий збір, відповідно до платіжного доручення № 138 від 03 квітня 2018 року в розмірі 2400 (дві тисячі чотириста) грн 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Н.М. Троян

Судді: Н.П. Бужак,

В.А. Твердохліб

Повний текст виготовлено: 18 квітня 2018 року.