Справа № 234/1918/18
Суддя: Чернобай А. О.
Дата ухвалення: 2018-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 234/1918/18
Провадження № 2-а/234/151/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2018 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області

в складі головуючого судді Чернобай А.О.,

секретар судового засідання - Науменко А.Е.,

справа № 234/1918/18

за участю позивача ОСОБА_1,

представника третьої особи Харитонової А.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти № 1 батальйону УПП в м. Краматорську та Слов'янську ДПП Гарцева Олексія Сергійовича, третя особа Управління патрульної поліції в м. Краматорську та Слов'янську Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладання адміністративного стягнення, -

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

14.02.2018 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора патрульної поліції роти № 2 батальйону УПП в м. Краматорську та Слов'янську ДПП Дарієнко Артема Сергійовича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладання адміністративного стягнення.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 04.02.2018 року відповідач притягнув позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. Позивач дійсно 04.02.2018 року керував транспортним засобом у м. Краматорську по вул. Елеваторна, однак Правил дорожнього руху позивач не порушував, сигнал повороту в керованому позивачем автомобілі був увімкнений, доказів зворотного з боку інспектора не було надано. Позивач вважає дії відповідача протиправними з наступних підстав. З тексту квитанції незрозуміло яким саме транспортним засобом керував позивач. Інспектор розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу, а не за місцем знаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративні правопорушення. Незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, інспектор не надав можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст.. 268 КУпАП у повному обсязі. Інспектор не вирішив клопотання позивача. Позивач просить визнати дії суб'єкта владних повноважень із складання постанови серії ЕАА № 284849 від 04.02.2018 року протиправними та такими, що не відповідають дійсності, визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАА № 284849 від 04.02.2018 року про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Ухвалою суду від 12.03.2018 року замінено первісного відповідача інспектора роти № 2 батальйону УПП в м. Краматорську та Слов'янську ДПП Дарієнко Артема Сергійовича на належного відповідача поліцейського патрульної поліції роти № 1 УПП в м. Краматорську та Слов'янську ДПП Гарцева Олексія Сергійовича.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, надав пояснення, аналогічні викладеним у позові, та просив суд їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзив до позову суду не надав.

Ухвалою суду від 01.03.2018 року було залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Управління патрульної поліції в м. Краматорську та Слов'янську Департаменту патрульної поліції.

Представник третьої особи Харитонова А.Е. надала письмові пояснення щодо позову та у судовому засіданні пояснила, що відповідач діяв в межах його компетенції. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення позивачем, а саме порушення вимог п.п. 9.2. б ПДР України, відповідачем було прийнято рішення винести постанову у справі про адміністративне правопорушення щодо водія ОСОБА_1 Відповідач пояснив причину зупинки, роз'яснив позивачу його права. Позивача було ознайомлено зі змістом постанови, запропоновано поставити підпис в графі про отримання копії документу, на що позивач погодився та отримав копію постанови. Факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 було зафіксовано нагрудними реєстраторами інспекторів. Жодним нормативно - правовим актом не передбачено розгляду справи безпосередньо за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. Твердження ОСОБА_1 що він був позбавлений більшості прав не відповідають дійсності, оскільки позивачем не було заявлено жодного клопотання. Інспектор патрульної поліції врахував всі обставини, необхідні для розгляду справи, та абсолютно правомірно виніс постанову. Просила ухвалити рішення з урахуванням наданих пояснень.

Вислухавши пояснення позивача, третьої особи, проаналізувавши надані документи та докази, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Правовідносини по позову регулюються Кодексом адміністративного судочинства України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху в Україні.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 288 КУпАП, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржена у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Аналізуючи ці норми законодавства, суд вважає, що порушення вимог закону щодо порядку і підстав притягнення особи до відповідальності за адміністративне правопорушення посадовими особами органів внутрішніх справ, які зобов'язані діяти виключно в межах і в порядку, визначених законом, є підставою для захисту прав фізичних осіб, одним із способів якого є скасування рішення у відношенні цієї особи, прийнятого всупереч вимогам закону.

Діючим законодавством про адміністративні правопорушення передбачена певна процедура притягнення особи до адміністративної відповідальності, порушення якої, на думку суду, є підставою для скасування рішення уповноваженого органу, прийнятого із порушенням цієї процедури.

Згідно ст. 6 Закону України «Про Національну поліцію» поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Національну поліцію» під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07.11.2015 р. (далі - Інструкція) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених деякими статтями КУпАП, у тому числі і ч. 2 ст.122 КУпАП.

Відповідно до п. 2 розділу ІІІ цієї Інструкції постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 5 розділу ІІІ Інструкції поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1)чи належить до його компетенції розгляд цієї справи;

2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці);

4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи;

5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників та адвоката.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, відповідно до положень ст. 222 КУпАП відноситься до компетенції Національної поліції України, тобто постанову винесено уповноваженою особою.

На підставі викладено, суд вважає правомірними дії відповідача щодо складення постанови серіїЕАА № 284849 від 04.02.2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Відповідач діяв в межах і в порядку, визначеному законом.

В судовому засіданні встановлено, що згідно постанови ЕАА № 284849 від 04.02.2018 року до ОСОБА_1 застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. за те, що ОСОБА_1 04.02.2018 року о 13 год. 44 хв. в м. Краматорську по вул. Елеваторна, керував транспортним засобом ЗІЛ ММЗ 555, номерний знак НОМЕР_1, не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив п. 9.2. б ПДР України, за яке передбачена адміністративна відповідальність за ст. 122 ч. 2 КУпАП. Велась відеозйомка.

Згідно ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

За змістом пункту 22 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, діяння, які є адміністративними правопорушеннями.

Поняття адміністративного правопорушення викладено в частині першій статті 9 КУпАП, за змістом якої адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Статтею 16 цього Закону передбачено, що водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу працівників міліції, а водії військових транспортних засобів на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України передавати для перевірки посвідчення, реєстраційні та інші документи, що підтверджують право на керування транспортним засобом, а також дорожні (маршрутні) листи і документи на вантаж, що перевозиться (крім власників транспортних засобів, які використовують їх в індивідуальних некомерційних цілях), а у випадках, передбачених законодавством, страховий поліс (сертифікат) про укладання договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та ліцензійну картку на автомобільний транспортний засіб у разі надання послуг з перевезення пасажирів і вантажів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п. 9.2.б ПДР України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Суд зазначає, щодо обов'язковою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є вчинення нею адміністративного правопорушення, а факт вчинення особою правопорушення в свою чергу має бути підтверджений належними та допустимими доказами.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Так, у відповідності до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В судовому засіданні були відтворені та дослідженні матеріали відеофіксаціїз нагрудного відеореєстратора інспектора патрульної поліції, з якого вбачається, що дійсно ОСОБА_1 рухався по головній дорозі на транспортному засобі ЗІЛ ММЗ 555, номерний знак НОМЕР_1, та на перехресті не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив вимоги п. 9.2. б ПДР України.

Відповідно до п. 4 розділу ІІІ Інструкції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у ст. 268 КУпАП.

Разом з цим, з відеозапису вбачається, що інспектором були роз'ясненні причина зупинки та права, однак ОСОБА_1 не було заявлено жодного клопотання.

В судовому засіданні встановлено, та не спростовано позивачем, що підставою зупинки 04.02.2018 року транспортного засобу ЗІЛ ММЗ 555, номерний знак НОМЕР_1, став факт порушення попереджувальних сигналів при зміні напрямку руху.

Отже в даному випадку зупинення транспортного засобу було обумовлено недотриманням водієм (позивачем) вимог п. 9.2. «б» ПДР України, тому доводи позивача з цього приводу про неправомірність дій відповідача є необґрунтованими, такими, що не відповідають фактичним обставинам.

Інспектором патрульної поліції роти № 1 УПП в м. Краматорську та Слов'янську ДПП Гарцевим О.С. було застосовано превентивні заходи передбачені ст. 32, 35 ЗУ «Про Національну поліцію», такі як зупинення транспортного засобу та перевірка документів водія згідно п. 2.4 ПДР, з чітким поінформуванням водія про конкретну причину зупинення транспортного засобу (порушення пункту 9.2. б ПДР)

Встановивши особу порушника, було розпочато розгляд справи про адміністративне правопорушення. ОСОБА_1 було роз'яснено його права відповідно до ст. 268 КУпАП, ст. 63 Конституції України, заслухано усні пояснення по факту вчиненого ним правопорушення, надано можливість заявляти клопотання.

Зазначене підтверджується наявним в матеріалах справи відеозаписом з нагрудного відеореєстратора інспектора патрульної поліції, згідно якого вбачається, що позивачем не було заявлено жодного клопотання.

Судом встановлено, що позивач здійснював керування транспортним засобом ЗІЛ ММЗ 555, номерний знак НОМЕР_1, та не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, а отже позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності згідно ч. 2 ст.122 КУпАП, з огляду на порушення останнім п. 9.2 б Правил дорожнього руху України.

Суд також не бере до уваги доводи позивача відносно того, що відповідачем не було дотримано положень закону та розглянуто справу на місці зупинки транспортного засобу з наступних підстав.

Згідно Закону України «Про національну поліцію» до повноважень національної поліції відповідно до покладених на неї обов'язків належать: виявляти причини та умови, вживати заходів щодо попередження та усунення виявлених адміністративних правопорушень; патрульні поліцейські уповноважені перевіряти документи, що посвідчують особу, чи документи, що підтверджують певне право особи; складати протоколи про адміністративні правопорушення, застосовувати інші передбачені законом заходи забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення; у випадках, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, здійснювати провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймати рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечувати їх виконання.

Статтею 213 КУпАП, визначено, що органи національної поліції уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Згідно ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі, про адміністративне правопорушення: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту (частини перша, друга і третя статті 122).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

З прийняттям Закону України «Про національну поліцію» Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.2015 року законодавцем було внесено зміни до статті 258 КУпАП та викладено її в наступній редакції: «Протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п'ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Натомість Рішення Конституційного суду України у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 приймалось до моменту внесення відповідних змін в статтю 258 КУпАП та з урахуванням відсутності частини 2 статті 258 КУпАП, в якій було доповнено види правопорушень, які належать до компетенції Національної поліції та за якими постанови виносяться працівниками поліції на місці вчинення правопорушення, а не за місцем вчинення правопорушення.

Отже внаслідок прийняття в липні 2015 року відповідних змін (тобто вже після винесення рішення Конституційним судом України) суттєво змінилися положення статті 258 КУпАП, які чітко встановили право уповноваженим працівникам Національної поліції не складати протокол при вчиненні адміністративного правопорушення, розгляд яких віднесено до їх компетенції, а також право на винесення постанов у справі про адміністративне правопорушення саме на місці їх вчинення (ч.4 ст. 258 КУпАП).

Розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, відповідно до положень ст. 222 КУпАП відноситься до компетенції Національної поліції України, тобто постанову винесено уповноваженою особою та інспектор поліції діяв в межах його повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 77 КАС України, обов'язок доведення правомірності прийнятого ним рішення покладається саме на відповідача.

Відповідно до національного законодавства та практики ЄСПЛ в справах «Танрікулу проти Туреччини» і «Ґюль проти Туреччини» та інших відповідач використав і вичерпав усі необхідні засоби доказування для фіксування події правопорушення. Правовими актами, що регулюють спірні відносини не передбачено для відповідача використання засобу доказування, який би ним не був використаний.

Судом не встановлено тієї обставини, що позивач звертався до відповідача із клопотанням заслухати його свідків чи оглянути докази, які б спростовували фіксування правопорушення відповідачем.

Відповідачем з урахуванням принципу «раціонального сумніву» доведено правові підстави для реалізації наданих йому повноважень, аналогічно цьому в справі ЄСПЛ «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03) від 3 квітня 2008 року вказано, що сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для сумніву, що відповідач діяв неправомірно. Навпаки, відповідно до п. 2 ст. 86 КАС України ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Пояснення позивача вказують лише на його намагання уникнути несприятливих для нього наслідків у зв`язку із притягненням до адміністративної відповідальності, але не вказують на неправомірність дій відповідача. Однак суд не є засобом для сторін та не толерує зловживання ними правами.

Перед судом не доведено порушення відповідачем будь-яких правових норм щодо фіксації правопорушення ним особисто, не встановлено невикористання відповідачем передбачених законом засобів доказування, обов`язковість використання яких була б встановлена законом, відхилення клопотання про дослідження доказів позивача.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доказів упередженості відповідача щодо позивача перед судом не доведено. Підстав для сумніву щодо об`єктивності відповідача щодо позивача не вказано.

В ст. 7 КУпАП вказано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. В тій частині, в якій суд уповноважений розглянути цей спір будь-якого порушення підстав і порядку дій відповідача не встановлено.

За вказаних обставин доводи позивача є необґрунтованим, заснованим на припущеннях.

Разом з цим, в судовому засіданні при дослідженні відеофіксації з нагрудного відеореєстратора інспектора патрульної поліції позивач ОСОБА_1 пояснив, що у постанові зазначена вул. Елеваторна, але ці дані не є достовірними, оскільки вказана ділянка дороги не знаходиться на вул. Елеваторна.

Згідно інформації Управління патрульної поліції в м. Краматорську та Слов'янську, наданої на запит суду, відповідно до рапорту поліцейського роти № 1 батальйону УПП в м. Краматорську та Слов'янську ДПП Гарцева Олексія Сергійовича, 04.02.2018 року під час складання оскаржуваної постанови у відношенні ОСОБА_1, поліцейський користувався картою на робочому планшеті, а саме: замість вул. Самари у м. Краматорську, було визначено вул. Елеваторна м. Краматорська. Тобто, місцем вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 04.02.2018 року було перехрестя вул. Трудова та Самари у м. Краматорськ (а.с. 43)

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 р. №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити:

найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;

дату розгляду справи;

відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;

опис обставин, установлених під час розгляду справи;

зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;

прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про:

дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;

транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);

технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис;

розмір штрафу та порядок його сплати;

правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;

відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно постанови ЕАА № 284849 від 04.02.2018 року місцем вчинення адміністративного правопорушення є вул. Елеваторна м. Краматорська, однак в судовому засіданні встановлено, що місцем вчинення адміністративного правопорушення є перехрестя вулиць Трудова та Самари у м. Краматорськ.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що в постанові ЕАА № 284849 від 04.02.2018 року не вірно вказане місце вчинення адміністративного правопорушення.

За змістом ст. 293 КУпАП під час розгляду позову перевіряється законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймається одне з таких рішень: залишення постанови без зміни; скасування постанови і надсилання справи на новий розгляд; скасування постанови і закриття справи; зміна заходу стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Приймаючи до уваги викладене, приходжу до висновку, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, провадження по справі закриттю.

Керуючись ст.ст.2, 8, 9, 72-77, 90, 241 - 246, 286 КАС України, ст.7, 22, 293 КУпАП, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимог ОСОБА_1 до поліцейського роти № 1 УПП в м. Краматорську та Слов'янську ДПП Гарцева Олексія Сергійовича, третя особа Управління патрульної поліції в м. Краматорську та Слов'янську Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладання адміністративного стягнення задовольнити частково.

Постанову ЕАА № 284849 від 04.02.2018 року, винесену поліцейським роти № 1 УПП в м. Краматорську та Слов'янську ДПП Гарцевим Олексієм Сергійовичем про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 425 грн. - скасувати.

Справу про адміністративне провадження у відношенні ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП - закрити.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на судові рішення у справах, визначених ст. 286 КАС України, може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Краматорський міський суд Донецької області.

Суддя:

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та надруковано в одному примірнику.

Суддя: