Справа № 487/1063/18
Суддя: Біцюк А. В.
Дата ухвалення: 2018-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 487/1063/18
Провадження № 2-а/487/131/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2018 року Заводський районний суд міста Миколаєва в складі судді Біцюка А.В., за участю секретаря Попович В.Б., позивача ОСОБА_1, представника відповідача Букрєєва Є.С., розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

01.03.2018 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області про скасування постанови.

Позовні вимоги позивач мотивувала тим, що 18.02.2018 року інспектором Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції України 2-ї роти 1-го батальйону рядовим поліції Сорокіною Т.С. винесено постанову ЕАА №298467 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Відповідно до змісту даної постанови позивач, керуючи транспортним засобом, не мала при собі посвідчення водія. Незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, інспектор Сорокіна Т.С. на надала позивачу можливості скористатись своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП у повному обсязі. Крім того, інспектором проігноровано вимоги ч.2 ст. 33 КУпАП, зокрема те, що позивач на даний час є безробітною та має на утриманні дитину віком до 2-х років. Розгляд справи на проїжджій частині дороги, на місці зупинки транспортного засобу, унеможливило виконання вимог ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, тим паче, що транспортний засіб, яким керувала позивач та автомобіль патрульної поліції, в якому знаходилась інспектор Сорокіна Т.С., взагалі не перебували за адресою, що вказана в оскаржуваній постанові - м. Миколаїв, вул. Менделєєва, 79, а знаходилась на проїжджій частині по вул. Каштановій у м. Миколаєві. Після висловлення звинувачень про скоєне правопорушення, інспектор Сорокіна Т.С. пішла до свого автомобіля де і винесла оскаржувану постанову ЕАА №298467. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були досліджені докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи. Своїми діями інспектор Сорокіна Т.С. порушила вимоги ст.ст. 278, 279, 280 КУпАП. На підставі вищевикладеного вважає постанову про адміністративне правопорушення, складену відносно неї незаконною та просить суд її скасувати.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримувала в повному обсязі, наполягала на задоволенні позову.

Представник відповідача Управління патрульної поліції у Миколаївській області ДПП Букрєєв Євген Сергійович в судовому засіданні заявленіпозовні вимоги не визнавав, заперечував проти задоволення позову, суду надав заперечення на адміністративний позов, в яких зазначає, що під час патрулювання 18.02.2018 року інспектором Управління патрульної поліції у Миколаївській області Департаменту патрульної поліції рядовим поліції Сорокіною Т.С. разом з напарниками капітаном поліції Ковальовим І.І. та ст. сержантом Білецьким В.П. було виявлено порушення Правил дорожнього руху. А саме, водій автомобіля MITSUBISHI SPEACE з державним номерним знаком НОМЕР_1 рухаючись по вул. Менделєєва біля буд. 79 рухався у крайній лівій смузі для руху не маючи наміру здійснити поворот ліворуч, в той час коли права смуга для руху була не зайнята, чим порушив п. 11.5 ПДР України. Після чого інспекторами було прийнято рішення про зупинку даного транспортного засобу, згідно п. 1 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію». Інспектор, підійшовши до водія, ким виявилася ОСОБА_1, (далі - Позивач), належним чином представилася, пояснила суть правопорушення, причину зупинки і перевірки документів та попросила пред'явити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України на підставі ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» та пункту 2.4 а) ПДР України. Водій не мала при собі посвідчення водія на керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушила п. 2.1 а) ПДР України. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення пункту 2.1 а) ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 126 КУПАП, було прийнято рішення винести постанову у справі про адміністративне правопорушення (даті - Постанова) щодо Позивача. Після чого водію було роз'яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, порядок та строки оскарження постанови, а також наслідки несплати штрафу. Після чого інспектор виніс постанову та наклав стягнення на позивача в розмірі 425 (чотирьохсот двадцяти п'яти) гривень, відповідно до санкції статті. Позивач, подавши позов, обґрунтував свою позицію, проте жодного доказу на обґрунтування своєї позиції до суду не надав. Інспектор патрульної поліції врахував всі необхідні обставини при розгляді справи, та виніс постанову відповідно до вимог ст. ст. 278, 279, 280 КУпАП, а те, що особа не визнає факту правопорушення чи свою вину, не звільняє її від адміністративної відповідальності у випадку її об'єктивної винуватості. Таким чином, постанова серії ЕАА №298467 від 01.10.2017 року у справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованою та законною. На підставі вищевикладеного просить суд у позові відмовити в повному обсязі.

Заслухавши думку учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, встановивши обставини, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Під час патрулювання 18.02.2018 року інспектором Управління патрульної поліції у Миколаївській області Департаменту патрульної поліції рядовим поліції Сорокіною Т.С. разом з напарниками капітаном поліції Ковальовим І.І. та ст. сержантом Білецьким В.П. було виявлено порушення Правил дорожнього руху. А саме, водій автомобіля MITSUBISHI SPEACE з державним номерним знаком НОМЕР_1 рухаючись по вул. Менделєєва біля буд. 79 рухався у крайній лівій смузі для руху не маючи наміру здійснити поворот ліворуч, в той час коли права смуга для руху була не зайнята, чим порушив п. 11.5 ПДР України.

Після чого інспекторами було прийнято рішення про зупинку даного транспортного засобу, згідно п. 1 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію». Інспектор, підійшовши до водія, ким виявилася ОСОБА_1, (далі - Позивач), належним чином представилася, пояснила суть правопорушення, причину зупинки і перевірки документів та попросила пред'явити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України на підставі ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» та пункту 2.4 а) ПДР України. Водій не мала при собі посвідчення водія на керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушила п. 2.1 а) ПДР України.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення пункту 2.1 а) ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 126 КУПАП, було прийнято рішення винести постанову у справі про адміністративне правопорушення (даті - Постанова) щодо Позивача. Після чого водію було роз'яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, порядок та строки оскарження постанови, а також наслідки несплати штрафу. Після чого інспектор виніс постанову та наклав стягнення на позивача в розмірі 425 (чотирьохсот двадцяти п'яти) гривень, відповідно до санкції статті.

Згідно з ст. 285 КУпАП позивача було ознайомлено зі змістом Постанови, запропоновано під підпис отримати копію документу. Водій, в свою чергу, від отримання копії документу відмовився.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Позивач, подавши позов, обґрунтував свою позицію, проте жодного доказу на обґрунтування своєї позиції до суду не надав.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до ЗУ «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабміну від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати та неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 11.5 ПДР, на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

Відповідно до п. 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 ПДР України.

Згідно з п. 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 25 (двадцяти п'яти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідає 425 (чотирьохсот двадцяти п'яти)гривнам.

Факт скоєння правопорушення позивачем не оспорюється. В судовому засіданні ОСОБА_1 не заперечувала проти того факту, що 18.02.2018 року, під час зупинки її працівниками поліції, посвідчення водія вона при собі не мала.

Що стосується доводів позивача стосовно того, що інспектор не мав права виносити постанову за місцем вчинення адміністративного правопорушення, то вони не заслуговують на уваги виходячи з наступного.

Рішення Конституційного суду України, на яке посилається позивач, прийняте 26.05.2015 р. № 5-рп/2015. Воно було прийнято до змін внесених 14.07.2015 р. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», які були направлені на істотну зміну та спрощення порядку розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху саме для поліцейських. Внесені зміни стосувались зокрема ст.ст. 33, 222, 258, 276 КУпАП.

Описане в Рішенні питання стосовно винесення постанов за порушення у сфері безпеки дорожнього руху «за місцем вчинення» чи «на місця вчинення», було доповнено та деталізовано у КУпАП шляхом внесення змін в липні 2015 року. Так ст. 258 було доповнену другою частиною такого змісту: «Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі». За змістом ст. 222 КУпАП розгляд справ за частинами 1 ст. 126 КУпАП віднесено до компетенції органів Національної поліції. Частина 4 ст. 258 КУпАП вказує, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 Кодексу. Згідно ч. 5 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Пункт 2.3 Рішення Конституційного суду України від 26.05.2015 р. визначає, що перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Враховуючи зміни, які були внесені до ч. 2 ст. 258 КУпАП, то такий перелік, викладений в ч. 1 ст. 258 КУпАП доповнено правопорушеннями, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції наведений в ч. 1 ст. 222 КУпАП. Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Аналізуючи вищенаведене, розгляд справи про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху та притягнення особи до відповідальності має відбуватись у скороченому провадженні. Скорочене провадження у справі про зазначене адміністративне правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення - без складання відповідного протоколу.

Відповідно до п. 5 Розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення враховує наступні факти:

1) чи належить до її компетенції розгляд цієї справи;

2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці);

4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи;

5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Доводи позивача, щодо неправильного зазначення в оскаржуваній постанові місця вчинення адміністративного правопорушення та місця складання постанови, судом не приймаються до уваги, оскільки доказів на спростування вказаних обставин позивачем не надано. Також нею не висловлювались зауваження з цього приводу під час оформлення Постанови.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення мають враховуватися характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом'якшують та обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Підстав вважати, що стягнення оскаржуваною постановою накладено неправомірно та з порушенням вимог КУпАП, у суду не має. Посилання позивача на малозначність вчиненого порушення та можливість звільнення його від адміністративної відповідальності, судом не приймаються до уваги, оскільки в даному випадку позивачем не надані докази існування обставин, які б настільки зменшували суспільну небезпечність вчиненого діяння позивачем, щоб можливо було визнати його малозначними.

Наведене свідчить, що інспектор патрульної поліції врахував всі необхідні обставини при розгляді справи, та виніс постанову відповідно до вимог ст. ст. 278, 279, 280 КУпАП.

За такого суд приходить до висновку, що постанова серії ЕАА №298467 від 18.02.2018 року у справі про адміністративне правопорушення винесена інспектором патрульної поліції відносно ОСОБА_1за вчинене нею адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 126 КУпАП є обґрунтованою та законною, а тому адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області про скасування постанови не підлягає задоволенню.

Враховуючи зазначене вище, керуючись ст.ст. 9, 77, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 18.02.2018 р., відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного адміністративного суду безпосередньо або через Заводський районний суд міста Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили, якщо не буде оскаржене у вказаний строк, а у разі оскарження - за результатами апеляційного розгляду.

Повний текст рішення складено 16.04.2018 року.

Суддя Біцюк А.В.