Справа № 415/45/18
Суддя: Фастовець В. М.
Дата ухвалення: 2018-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.04.18 р. м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі

головуючого судді Фастовця В.М.,

при секретарі Гавриленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора поліції 3 роти батальйону УПП в м. Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати дії відповідача щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП протиправними, скасувати постанову серії АР №476802 від 24.12.2017 р., провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити. Позов мотивував тим, що під час зупинки транспортного засобу надав відповідачу тимчасовий дозвіл на право керування автомобілем та своє службове посвідчення працівника поліції, яке посвідчувало його особу, тому у його діях немає складу адміністративного правопорушення.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у позові.

Відповідач у судове засідання не зявився, надав відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що 24.12.2017 р. приблизно о 00 год. 35 хв. ним було помічено автомобіль НОМЕР_1. Відповідно до інформаційно - пошукових систем «Армор» та «НАІС» станом на 24.12.2017 р. в угоні знаходилось три автомобілі марки Ford Fusion, у звязку з чим ним було прийнято рішення зупинити автомобіль для перевірки у відповідності до п.4 ст.35 ЗУ «Про національну поліцію». Підійшовши до водія, ним було подано вимогу про предявлення документів, зазначених п.2.1 ПДР України, на що водій предявив тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами на імя ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 Всупереч Постанови КМУ №1086 від 17.12.2008р. «Про затвердження Порядку тимчасового вилучення посвідчення водія на транспортний засіб та його повернення», водій ОСОБА_1 предявив службове посвідчення оперуповноваженого ГУ Національної поліції в Луганській області, однак зазначене посвідчення не є документом, що посвідчує особу у розумінні ст.13 ЗУ «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус». Отже, на момент предявлення тимчасового дозволу на право керування транспортними засобами, водієм ОСОБА_1 такий дозвіл був не дійсний, що є порушенням п.2.4 (а) ПДР України.

Просив постанову серії АР №476802 від 24.12.2017р. визнати такою, що складена з дотриманням вимог чинного законодавства.

Відповідно до ст. 268 ч. 3 КАС України неприбуття особи у судове засідання не перешкоджає розгляду справи.

У судовому засіданні встановлено, що 24 грудня 2017 р. відповідачем відносно позивача було складено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АР №476802, за вчинення правопорушення передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. У вказаній постанові зазначено, що ОСОБА_3 (рос.мовою) 24.12.2017 р. о 00 год. 35 хв., рухаючись у м. Сєвєродонецьку по кв. Центральний, 8, керуючи автомобілем НОМЕР_2, не предявив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.п. 2.4 (а) ПДР України.

Згідно ст.126 ч.1 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії.

Відповідно до ст.265-1 ч.1 КУпАП у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, за яке відповідно до цього Кодексу може бути накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, працівник уповноваженого підрозділу тимчасово вилучає посвідчення водія до набрання законної сили постановою у справі про адміністративне правопорушення, але не більше ніж на три місяці з моменту такого вилучення, і видає тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами.

Сторонами не оспорюється та обставина, що позивачем окрім тимчасового дозволу на право керування транспортним засобом для посвідчення своєї особи було надане службове посвідчення працівника поліції, тому суд вважає, що позивачем було надано усі необхідні документи на право керування транспортним засобом.

Суд не приймає заперечення відповідача проти позову з посиланням на те, що службове посвідчення працівника Національної поліції не є документом що посвідчує особу в розумінні ст.13 ЗУ «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» (далі Закон).

Згідно ст.1 Закону суспільні відносини, пов'язані із збиранням, накопиченням, захистом, зберіганням, обліком, використанням і поширенням інформації Єдиного державного демографічного реєстру (далі - Реєстр), оформленням, видачею, обміном, пересиланням, вилученням, поверненням державі, визнанням недійсними та знищенням передбачених цим Законом документів, регулюються Конституцією України, міжнародними договорами України, цим та іншими законами України, а також прийнятими на їх виконання нормативно-правовими актами у сферах, де використовуються відповідні документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи.

Відповідно до ст.4 ч.1 абз.3 Закону Єдиний державний демографічний реєстр ведеться з метою ідентифікації особи для оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення передбачених цим Законом документів. Єдиний державний демографічний реєстр у межах, визначених законодавством про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, використовується також для обліку інформації про реєстрацію місця проживання чи місця перебування.

Статтею 13 ч.1, ч.2 Закону передбачено, що документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру (далі - документи Реєстру), відповідно до їх функціонального призначення поділяються на:

1)документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України;

2)документи, що посвідчують особу та підтверджують її спеціальний статус:

З аналізу наведених норм вбачається, що Закон не регулює питання посвідчення особи зі службовим/посадовим статусом, зокрема посвідчень працівників правоохоронних, судових органів тощо, а стосується тільки документів, що визначають громадянство особи та впливають на свободу пересування і визначення місця проживання/перебування особи, оскільки необхідні під час реєстрації такого місця проживання/перебування.

Питання службових посвідчень регулюються окремими нормативними актами, зокрема ст.21 Закону України «Про прокуратуру», ст.51 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст.17 ч.2 Закону України «Про національну поліцію» тощо.

Службові посвідчення підтверджують наявність у особи певних повноважень та статусу і одночасно посвідчують що саме вказана в них особа має ці повноваження і статус, тобто посвідчують особу.

За умови іншого трактування зазначених положень законодавства предявлення самим відповідачем тільки службового посвідчення не підтверджує наявність у нього повноважень працівника Національної поліції, оскільки на його ж думку таке службове посвідчення не є посвідченням його особи, а значить за відсутності передбаченого ст.13 Закону документу не може служити доказом належності саме відповідачу, бо його особа не підтверджена належним документом.

Тому позов підлягає задоволенню, а провадження в адміністративній справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП закриттю.

В порядку ст. 139 КАС України, судові витрати віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243-246, 268-270, 286КАС України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1, 25.07.1995 р.н, ІПН НОМЕР_3, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 до інспектора поліції 3 роти батальйону УПП в м. Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Визнати дії інспектора поліції 3 роти батальйону УПП в м. Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному ОСОБА_2 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП протиправними.

Скасувати постанову серії АР №476802 від 24.12.2017 р. інспектора поліції 3 роти батальйону УПП в м. Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП та накладене стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст. 126 КУпАП закрити.

Судовий збір віднести на рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного адміністративного суду через Лисичанський міський суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення.

Суддя: