Справа № 806/1911/17
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2018-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

16 квітня 2018 року

Київ

справа №806/1911/17

адміністративне провадження №К/9901/30033/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді (судді-доповідача) - Данилевич Н.А.,

суддів - Бевзенка В. М.,

Шарапи В.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу ОСОБА_3

на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2017 року (головуючий суддя - Нагірняк М.Ф.)

та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2017 року (головуючий суддя - Шидловський В.Б., судді - Мацький Є.М., Шевчук С.М.) у справі

за позовом ОСОБА_3

до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області,

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ.

Короткий зміст позовних вимог.

1. 03 липня 2017 року ОСОБА_3 (далі - скаржник) звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області (далі - відповідач), в якому просив:

1.1. - зобов'язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області нарахувати та виплатити ОСОБА_3 суддівську винагороду з розрахунку посадового окладу 32000 грн. з 01 січня 2017 року по 31 травня 2017 року з урахуванням фактично виплачених коштів;

1.2. - допустити негайне виконання постанови суду у межах суми стягнення за один місяць.

2. В обґрунтування позовних вимог скаржник зазначив, що відповідачем неправомірно здійснено нарахування йому суддівської винагороди як судді Лугинського районного суду Житомирської області за вказаний період з урахуванням посадового окладу в розмірі 16000,00 грн. Скаржник вважає, що відповідно до вимог ст.133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" посадовий оклад судді місцевого суду, який не проходив кваліфікаційне оцінювання, встановлений в розмірі 10 мінімальних заробітних плат, яка з 01 січня 2017 року становить 3200,00грн., а не 10 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

3. Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2017 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, відмовлено в повному обсязі.

4. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки Законом України «Про державний бюджет України на 2017 рік» від 21 грудня 2016 року № 1801-VIII видатки на оплату праці суддів, що не пройшли кваліфікаційне оцінювання, виходячи з посадового окладу 32000,00 грн., не передбачені, відповідач не мав правових підстав для перерахунку та виплати позивачу суддівської винагороди за період з 01 січня 2017 року по 31 травня 2017 року поза межами видатків державного бюджету на його оплату праці.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції.

5. Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення .

5.1. Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2017 року у справі №806/1911/17 залишено без змін.

6. Відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідач по справі може здійснювати виплати лише в межах затвердженого фонду оплати праці для відповідного місцевого суду та не наділений правом самостійно, без правового врегулювання та фінансової можливості, тобто збільшення видатків з Державного бюджету України, здійснювати перерахунок розміру суддівської винагороди за спірний період скаржнику. Більш того, законодавець чітко визначив механізм реалізації вказаних правових норм щодо розміру суддівської винагороди, зумовленої зміною правового регулювання розмірів посадових окладів суддів.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву (заперечень).

7. 08 листопада 2017 року ОСОБА_3 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2017 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2017 року.

8. В касаційній скарзі скаржник, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2017 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2017 року та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

9. В обґрунтування поданої касаційної скарги ОСОБА_3 вказує на те, що аргументи відповідача про відсутність бюджетних асигнувань та відсутність коштів, як причина невиконання своїх зобов`язань, якими судами першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано відмову у позові. Не можуть бути підставою для невиконання вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в частині здійснення нарахування йому суддівської винагороди, виходячи з посадового окладу у розмірі 10 мінімальних заробітних плат - 32000 грн.

10. 24 листопада 2017 року відповідачем на адресу суду касаційної інстанції надіслано заперечення, в якому зазначено, що Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області не мало правових підстав для нарахування та виплати суддівської винагороди скаржнику у іншому розмірі, який не передбачений Законами України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII , а також від 07.07.2010 № 2453-VI та штатному розписі Лугинського районного суду Житомирської області, позаяк відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України..

11. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14 листопада 2017 року за даною касаційною скаргою відкрито касаційне провадження.

12. 15 грудня 2017 року припинено процесуальну діяльність Вищого адміністративного суду України, у зв`язку із початком роботи Верховного Суду.

13. На виконання пп. 4 п. 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України в редакції з 15 грудня 2017 року, касаційну скаргу ОСОБА_3 разом з матеріалами адміністративної справи передані на розгляд Касаційному адміністративному суду у складі Верховного Суду.

14. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, касаційне провадження № К/9901/30033/18 (адміністративна справа № 806/1911/17) визначено колегію суддів Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду для розгляду даної касаційної скарги у наступному складі: судді - доповідача - Данилевич Н.А., суддів - Бевзенка В.М., Шарапи В.М.

15. Ухвалою Верховного Суду від 13 квітня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_3 прийнято до провадження та призначено до касаційного розгляду в попередньому судовому засіданні.

II. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

16. Указом Президента України від 29 вересня 2016 року № 425/2016 ОСОБА_3 призначено суддею Лугинського районного суду Житомирської області строком на п`ять років.

17. ОСОБА_3 не проходив кваліфікаційного оцінювання відповідно до вимог Закону України "Про судоустрій та статус суддів" від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ.

18. З матеріалів справи, зокрема - копії розрахункових листів за січень - травень 2017 року вбачається, що суддівська винагорода скаржнику у період з 01 січня 2017 року по 31 травня 2017 року розраховані виходячи із посадового окладу у розмірі 16000 грн., визначеного згідно п. 3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ.

19. Частина 2 статті 19 Конституції України: органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

20. Частина 2 статті 130 Конституції України: розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

21. Частина 1 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VII (далі - Закон № 1402-VII): суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно - правовими актами.

22. Пункт 1 частини 3 статті 135 Закону №1402-VIII: базовий розмір посадового окладу для судді місцевого суду становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

23. Пункт 22 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII: право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

24. Пункт 23 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII: до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI (далі - Закон № 2453-VI).

25. Частина 3 статті 133 Закону № 2453-VІ: посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат.

26. Стаття 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" від 21.12.2016 №1801-VIII (далі - Закон №1801-VIII): установити в 2017 році мінімальну заробітну плату в місячному розмірі з 1 січня - 3200 гривень.

27. Стаття 7 Закону №1801-VIII: установити в 2017 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2017 року у розмірі 1600 грн.

28. Пункт 3 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 №1774-VIII (далі - Закону №1774-VII): мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 гривень.

29. Пункт 3 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1774-VIII: до приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом вони застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

30. Стаття 3 Закону України "Про оплату праці" від 24.03.1995 №108/95-ВР (далі - Закон №108/95-ВР): мінімальна заробітна плата - це встановлений законом мінімальний розмір оплати праці за виконану працівником місячну (годинну) норму праці. Мінімальна заробітна плата встановлюється одночасно в місячному та погодинному розмірах. Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов'язковою на всій території України для підприємств усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників, за будь-якою системою оплати праці. Мінімальна заробітна плата встановлюється одночасно в місячному та погодинному розмірах.

31. Частина 1 статті 8 Закону №108/95-ВР: держава здійснює регулювання оплати праці працівників підприємств усіх форм власності шляхом встановлення розміру мінімальної заробітної плати та інших державних норм і гарантій, встановлення умов і розмірів оплати праці керівників підприємств, заснованих на державній, комунальній власності, працівників підприємств, установ та організацій, що фінансуються чи дотуються з бюджету, а також шляхом оподаткування доходів працівників.

ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ.

32. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.

33. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.

34. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (ч. 2 ст. 341 КАС України).

35. Аналіз вищенаведених норм Конституції України, Закону №1402-VIII, Закону № 2453-VI із застосуванням Закону №1774-VIII, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що розмір посадового окладу судді місцевого суду до проходження кваліфікаційного оцінювання становить 16 000 гривень.

36. Суд зазначає, що норми Закону №1774-VIII впливаючи на числове вираження розміру суддівської винагороди, безпосередньо не стосуються її визначення, позаяк ними врегульовано виключно порядок застосування мінімальної заробітної плати при обрахунку суддівської винагороди.

37. Суд вважає, що нормами Закону №1774-VIII лише змінено підходи до визначення розміру мінімальної заробітної плати, зокрема, шляхом запровадження нової методології визначення мінімальної заробітної плати при обрахунку розмірів посадових окладів, як нижньої межі оплати праці, що гарантується державою. Оскільки Законом №1774-VIII не внесено зміни до Закону № 2453-VІ в частині розміру суддівської винагороди, а відтак її число залишилося сталим - 10 мінімальних заробітних плат.

38. Суд зауважує, що положення Закону № 1774-VІІІ не втручаються у регулювання відносин судоустрою, проте, ними запроваджено саме зміни по відношенню до загального правового регулювання розміру заробітної плати, що має бути безпосередньо враховано при визначенні її величини.

39. З огляду на викладене, Суд вважає, що рішенням судів попередніх інстанцій обґрунтовано відмовлено в задоволенні вимог скаржника. Позаяк під час нарахування та виплати позивачу суддівської винагороди, відповідач діяв у відповідності до приписів вищенаведених правових актів, а тому право скаржника на передбачений Законом № 2453-VI розмір суддівської винагороди, виходячи з посадового окладу в 10 мінімальних заробітних плат, визначених ст. 8 Закону № 1801-VІІІ не порушене.

40. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення першої та (або) апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

41. Згідно з частиною 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

42. Таким чином, колегія суддів касаційної інстанції вважає викладені в касаційній скарзі доводи ОСОБА_3 безпідставними та правомірно спростованими судами попередніх інстанцій, а висновки судів першої та апеляційної інстанції - правильними, обґрунтованими, та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, з огляду на що і підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

43. Керуючись статтями 341, 343, п.1ч.1.ст.349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

44. Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

45. Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2017 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2017 року залишити без змін.

46. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не оскаржується.

Головуючий суддя Н.А. Данилевич

Судді В. М. Бевзенко

В.М. Шарапа