Справа № 826/3733/18
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2018-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

13 квітня 2018 року № 826/3733/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Катющенка В.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації

третя особа Національний університет оборони України імені Івана Черняховського

про визнання протиправними та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, у якому просить суд визнати протиправним та скасувати додаток до розпорядження виконавчого органу Дарницької районної в місті Києві ради (Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації) від 25.08.2010 № 517 "Про внесення змін до розпорядження голови Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації від 27.09.2007 № 986 "Про затвердження дислокації житлових будинків, які використовуються під гуртожитки у Дарницькому районі м. Києва" в частині віднесення будівлі за адресою АДРЕСА_1 до гуртожитків.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що оскаржуваний додаток до розпорядження №517 було прийнято відповідачем без дотримання вимог чинного законодавства України та останній підлягає скасуванню в частині віднесення будівлі 3/230 до гуртожитку.

Ухвалою суду від 12.03.2018 відкрито провадження у даній адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи. Крім того, вказаною ухвалою визнано поважними причини пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом.

Відповідач заперечував проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві на позов, у якому зазначено, що останній не є правонаступником виконавчого органу Дарницької районної в м. Києві ради.

Третя особа надала пояснення, у яких зазначила, що згідно акта прийому виконаних робіт з капітального ремонту об'єкта 147/230 (1) (147 - військове містечко, 230 - номер будівлі, (1) - номер корпусу від 31.10.2001, був проведений капітальний ремонт штабу (нежитлове приміщення) під гуртожиток. У 2003 році військове містечко 147, у складі якого знаходиться будівля 230, передано на баланс Національної академії оборони України, яка в подальшому реорганізована в Національний університет оборони України. Згідно розпорядження Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації від 27.09.2007 № 986, а згодом і розпорядження від 25.08.2010 № 517, будівля була внесена до Дислокації житлових будинків, які використовуються під гуртожитки у Дарницькому районі м. Києва. На даний час будівля АДРЕСА_1 є гуртожитком державної форми власності в особі Міністерства оборони України, балансоутримувачем якої є третя особа. Враховуючи наведене, третя особа вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Ухвалами суду від 13.04.2018 відмовлено у задоволенні клопотань позивача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін та відповідача про закриття провадження у справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 01.08.1987 по 11.10.2010 проходив військову службу в Збройних Силах України.

24.07.2003 на підставі листа заселення позивач разом зі своєю сім'єю вселився в гуртожиток за адресою: АДРЕСА_1.

27.09.2007 розпорядженням Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації № 986 було затверджено дислокацію житлових будинків, які використовуються під гуртожитки у Дарницькому районі м. Києва, за наданим зразком Головного управління житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації згідно з додатком 1, зокрема, будинок за адресою: АДРЕСА_1.

25.08.2010 розпорядженням виконавчого органу Дарницької районної в місті Києві ради (Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації) № 517 «Про внесення змін до розпорядження голови Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації від 27.09.2007 № 986 «Про затвердження дислокації житлових будинків, які використовуються під гуртожитки у Дарницькому районі м. Києва» змінено додаток до розпорядження голови Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації від 27.09.2007 № 986 та викладено його в новій редакції.

Вважаючи додаток до розпорядження виконавчого органу Дарницької районної в місті Києві ради (Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації) від 25.08.2010 № 517 в частині віднесення будівлі за адресою АДРЕСА_1 до гуртожитків незаконним, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушенні в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави ( частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії.

Рішення, прийняті суб'єктами владних повноважень, дії вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України та норм Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Наведені положення не дозволяють скаржитися щодо законодавства або певних обставин абстрактно, лише тому, що заявники вважають начебто певні положення норм законодавства впливають на їх правове становище.

З наведеного слідує, що суд під час розгляду справи повинен встановити факт або обставини, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача - суб'єкта владних повноважень, створення перешкод для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод позивача. Відсутність порушеного права та неправильний спосіб захисту встановлюється при розгляді справи по суті і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач не навів обґрунтування щодо існування реального негативного впливу на його конкретні права чи інтереси в зв'язку з прийняттям відповідачем спірного додатку до розпорядження виконавчого органу Дарницької районної в місті Києві ради від 25.08.2010 № 517, а судом не встановлено порушення його прав, свобод та законних інтересів.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

З матеріалів справи вбачається, що 24.07.2003 підполковнику ОСОБА_1 (позивачу у даній справі) видано лист заселення в гуртожиток за адресою: АДРЕСА_1, склад сім'ї - 4 чол.

Таким чином, будівля за адресою: АДРЕСА_1 ще у 2003 році мала статус гуртожитку.

Розпорядженням Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації від 27.09.2007 № 986 «Про затвердження дислокації житлових будинків, які використовуються під гуртожитки у Дарницькому районі м. Києва» (із змінами, внесеними розпорядженням від 25.08.2010 № 517) затверджено дислокацію житлових будинків, які використовуються під гуртожитки у Дарницькому районі м. Києва.

При цьому позивачем вказане розпорядження від 27.09.2007 № 986 не оскаржується.

Натомість, звертаючись до суду з позовом, позивач просить визнати протиправним та скасувати саме додаток до розпорядження виконавчого органу Дарницької районної в місті Києві ради (Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації) від 25.08.2010 № 517 "Про внесення змін до розпорядження голови Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації від 27.09.2007 № 986 "Про затвердження дислокації житлових будинків, які використовуються під гуртожитки у Дарницькому районі м. Києва" в частині віднесення будівлі за адресою АДРЕСА_1 до гуртожитків.

Проте, суд зазначає, що оскаржуваний додаток до розпорядження виконавчого органу Дарницької районної в місті Києві ради про дислокацію житлових будинків, які використовуються під гуртожитки у Дарницькому районі м. Києва, не має жодного правового відношення до процедури визнання житлової будівлі за адресою АДРЕСА_1 гуртожитком, до того ж останній не є рішенням суб'єкта владних повноважень.

Також суд звертає увагу, що додаток до розпорядження Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації від 27.09.2007 № 986 «Про затвердження дислокації житлових будинків, які використовуються під гуртожитки у Дарницькому районі м. Києва» та додаток до розпорядженням виконавчого органу Дарницької районної в місті Києві ради (Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації) від 25.08.2010 № 517 «Про внесення змін до розпорядження голови Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації від 27.09.2007 № 986 «Про затвердження дислокації житлових будинків, які використовуються під гуртожитки у Дарницькому районі м. Києва» в частині житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, є абсолютно ідентичними.

Крім того, суд звертає увагу, що слово «дислокація» згідно Словника української мови (Академічний тлумачний словник 1970 - 1980) означає - розташування, розміщення збройних сил на певній території.

Згідно частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позивачем обрано неправильний спосіб судового захисту, а тому позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до пункту 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (02093, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.П. Катющенко