Справа № 395/1137/17
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2018-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 квітня 2018 року справа № 395/1137/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шлай А.В.,

суддів: Кругового О.О. Прокопчук Т.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Держпраці у Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2017 року (суддя Сагун А.В) в адміністративній справі №395/1137/17(2-а/395/28/2017) за позовом ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Кіровоградській області про визнання протиправною, скасування постанови про накладення штрафу від 12.09.2017 № КР-0101-18-007-294 та закриття провадження у справі, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа підприємець ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу за порушення вимог статті 24 КЗпПУ, прийняту уповноваженими посадовими особами Управління Держпраці у Кіровоградській області від 12.09.2017 року № КР-0101-18-007-294. Позивач також просила суд закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2017 року позов задоволено частково. Суд визнав протиправною та скасував спірну постанову та відмовив у закритті провадження.

Управління Держпраці у Кіровоградській області звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняте нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити. Скаржник вказує на те, що в адміністративному позові ФОП ОСОБА_1 підтверджує факт перебування на торгівельній точці, де вона здійснює підприємницьку діяльність, її доньки ОСОБА_2, та виконання останньої роботи без укладення трудового договору. Трудові відносини між позивачем та ОСОБА_2 не оформлені у встановлений законодавством спосіб, тому застосування штрафу спірною постановою є правомірним.

Апеляційний розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами згідно статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні

норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом першої інстанції встановлено, що 16.08.2017 року Управлінням Держпраці у Кіровоградській області прийнято наказ № 1024 " Про проведення перевірки (інспекційного відвідування)", відповідно до якого державному інспектору Волошин Р.В. наказано здійснити з 21.08.2017 по 22.08.2017 перевірку (інспекційне відвідування) додержання законодавства про працю ФОП ОСОБА_1 (а.с.101). За результатами перевірки складено акт №КР - 0101-18-007 (а.с.17-32). Згідно висновків, викладених в акті перевірки, на дату проведення перевірки 21.08.2017 року не встановлено факту використання фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 найманої праці. 12 вересня 2017 року Управління Держпраці у Кіровоградській області, керуючись пунктом 54 пункту 4 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 96, та на підставі абзацу 2 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України, прийняло постанову про накладення штрафу № КР-0101-18-007-294, на підставі якої на ОСОБА_1 накладено штраф у розмір 96000,00 грн. (а.с.36).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на дату проведення перевірки - 21.08.2017 року факту використання фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 найманої праці не було встановлено, тобто відсутнє порушення статті 24 Кодексу законів про працю України.

Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 265 КЗпП посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством. За приписами ч. 2 ст. 265 КЗпП юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу, зокрема, в разі порушення інших вимог трудового законодавства, ніж ті, які передбачено у ч. 2 ст. 265 КЗпП. Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення визначений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 р. N 509 "Про затвердження Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення" та визначає механізм накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених ч. 2 ст. 265 КЗпП України та частинами 2 - 7 ст. 53 Закону України "Про зайнятість населення". Відповідно до п. 2 вказаного Порядку штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками. Штрафи можуть бути накладені на підставі акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу.

Як вбачається з наявних у справі письмових доказів, перевірка ФОП ОСОБА_1 проводилась з 21.08.2017 року з 09.45 год. до 22.08.2017 року до 12.00 год., на підставі направлення № 1024/026, яке дійсне до 22.08.2017 року (а.с.13). В ході перевірки не встановлено факту використання ФОП ОСОБА_1 найманої праці (а.с.30).

Спірна постанова про накладення штрафу прийнята 12.09.2017 року за наслідками розгляду акту перевірки від 22 серпня 2017 року № КР-0101-18-007.

Пунктом 3 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення визначено, що уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу.

Справа розглядається у п'ятнадцятиденний строк з дня прийняття рішення про її розгляд (пункт 4).

Відповідачем до суду першої інстанції докази прийняття такого рішення не надані. Натомість, на підтвердження правомірності застосування до позивача штрафу були надані документи, які були складені поза межами строку перевірки - лист-опитування ОСОБА_2 від 25.07.2017 року, довідка про вивчення стану справ з питань легалізації виплати заробітної плати та «тіньової» зайнятості населення у Новомиргородському районі від 25.07.2017 року. Однак ці документи не зазначені у спірній постанові як докази на підтвердження скоєння позивачем адміністративного правопорушення.

Доводи скаржника про те, що позивач у позовній заяві визнала обставину роботи її доньки ОСОБА_2 на торгівельній точці на ринку, де позивач здійснює підприємницьку діяльність, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки ОСОБА_2 допитана судом у якості свідка і під присягою підтвердила пояснення позивача щодо відсутності її протягом 15 хвилин і тимчасової присутності доньки, яка торгівлю не здійснювала.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення здодержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що доводи скаржника висновку суду першої інстанції не спростовують, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись статтями 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Держпраці у Кіровоградській області-залишити без задоволення

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13.12.2017 року в адміністративній справі 395/1137/17(2-а/395/28/2017) - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 16 квітня 2018 року та оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до частини 3 статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: А.В. Шлай

Суддя: О.О. Круговий

Суддя: Т.С. Прокопчук