Справа № 686/4640/17
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2018-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/4640/17

Головуючий у 1-й інстанції: Стефанишин С.Л.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

04 квітня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Ватаманюка Р.В. Мельник-Томенко Ж. М.

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 травня 2017 року (суддя Стефанишин С.Л.) у справі №686/4640/17 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 травня 2017 року позовні вимоги задоволено. Визнано протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому яка полягає у не проведенні ОСОБА_2 перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з 01 грудня 2016 року виходячи з 90% суддівської винагороди судді Апеляційного суду Хмельницької області, який працює на відповідній посаді, в розмірі 28160 грн. та допомоги на оздоровлення при наданні відпустки після 01 грудня 2016 року в розмірі 17600 грн. Визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому які полягають у проведенні ОСОБА_2 перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з 01 по 05 січня 2017 року виходячи з обмеження у 10740 грн. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому здійснити перерахунок ОСОБА_2 щомісячного довічного грошового утримання з 01 грудня 2016 року у тому числі з 01 січня 2017 року, виходячи з 90% суддівської винагороди судді Апеляційного суду Хмельницької області, який працює на відповідній посаді, в розмірі 28160 грн. та допомоги на оздоровлення при наданні відпустки після 01 грудня 2016 року в розмірі посадового окладу 17600 грн. без будь-яких обмежень щомісячного довічного грошового утримання максимальним розміром.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного зясування обставин справи і, як наслідок - невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованої постанови.

Позивач в судовому засіданні заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги, посилаючись на обгрунтованість рішення суду першої інстанції.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав та просив їх задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача та представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, давши правову оцінку обставинам у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково виходячи з наступного.

Як слідує з матеріалів справи, позивач є суддею у відставці, якому було призначене щомісячне довічне грошове утримання, обчислене виходячи з грошової винагороди судді Апеляційного суду Хмельницької області в розмірі 25520,00 грн.

У зв"язку з тим, що з 01.12.2016 року розмір суддівської винагороди судді Апеляційного суду Хмельницької області змінився і становив 28160,00 грн., позивач, 06.12.2016 року звернувся до відповідача з завою про перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання, починаючи з 01.12.2016 року.

Судом встановлено, що відповідачем проведений перерахунок довічного грошового утримання позивача з 05.01.2017 року у відповідності до листа Управління пенсійного фонду України від 09.02.2017 року № 52/В-12.

Позивач, вважаючи дії відповідача протиправними, звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність у позивача права на перерахунок довічного грошового утримання в розмірі 90 % від суддівської винагороди з 01.12.2016 року з врахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення.

Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини 3 статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Разом з тим, визначений Законом № 2862-ХІІ порядок нарахування щомісячного довічного грошового утримання суддів було змінено у зв'язку із набранням чинності Законом України від 07.07.2010 року №2453-VI Про судоустрій і статус суддів.

Відповідно до ч. 3 ст. 138 Закону № 2453-VІ, в редакції Закону України від 8 липня 2011 року № 3668-VI Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи, який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року (що була чинна на момент набуття позивачем права на щомісячне довічне грошове утримання), щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді.

Частиною 4 ст.138 Закону № 2453-VІ (в редакції чинній на час виходу у відставку позивача) у разі зміни розміру грошового утримання діючих суддів Конституційного Суду України відповідно здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Перерахунок щомісячного довічного грошового утримання здійснюється з усієї суми заробітної плати діючих суддів Конституційного Суду України з дня виникнення права на відповідний перерахунок.

Вказана правова норма жодним чином не змінювала змісту ч.3 ст. 138 № 2453-VІ та не виключала право суддів загальних судів на перерахунок довічного грошового утримання у зв'язку зі зміною грошового утримання працюючого судді.

Таким чином, позивач в разі зміни грошового утримання працюючого судді, мав право на перерахунок довічного грошового утримання.

В подальшому, рішенням Конституційного Суду України від 3 червня 2013 року №3-рп/2013, зокрема, частину третю статті 138 Закону України Про судоустрій і статус суддів у редакції Закону № 3668-VI, визнано такою, що не відповідає Конституції України.

Відповідно до ст. 152 Конституції України - нормативно-правові акти, які визнані такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними), втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Отже, з 03 червня 2013 року, втратила чинність ч. 3 ст. 138 Закону № 2453-VІ статті 138, в редакції до внесення змін Законом № 3668-VI, якою було передбачено виплату щомісячного довічного грошового утримання з якого було сплачено страхові внески.

2 червня 2016 року Верховною ОСОБА_4 України було прийнято Закон України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII, який згідно з пунктом 1 його розділу "Прикінцеві та перехідні положення" набрав чинності з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" від 02 червня 2016 року №1401-VIII (крім пунктів 39 та 48 цього розділу, які набирають чинності з дня, наступного за днем опублікування цього Закону) - тобто 30 вересня 2016 року.

Частиною 4 ст.148 Закону №1402-VIII визначено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Отже, розмір довічного грошового утримання безпосередньо пов'язаний із розміром суддівської винагороди.

За правилами ч.1 ст.135 Закону №1402-VIII, суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці (ч.2 ст.135 Закону №1402-VIII).

Оскільки матеріальна допомога на оздоровлення, не є складовою суддівської винагороди то збільшення її розміру не може бути підставою для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці, а отже апеляційний суд вважає, що орган пенсійного фонду правомірно відмовив позивачу в перерахунку.

Що стосується проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з 1 по 5 січня 2017 року виходячи з обмеження у 10740,00 грн., колегія суддів враховує наступне.

Пунктом 6.1 Рішення Конституційного суду України № 3-рп/2013 від 03 червня 2013 року визначено, що у Рішенні від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007 Конституційний Суд України вже вирішував питання про недопустимість встановлення в законі максимального розміру пенсії суддів або їх щомісячного довічного грошового утримання, наголошуючи, що це обмежить їх обсяг, а також зазначав, що залишивши незмінним зміст права на пенсію та щомісячне довічне грошове утримання суддів, закон звузив обсяг цього права, встановивши граничну межу для таких виплат суддям (абзац шостий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини). Враховуючи, що однією з гарантій незалежності суддів є заборона при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звужувати зміст та обсяг визначених Конституцією України таких гарантій, Конституційний Суд України визнав положення третього речення частини п"ятої статті 138 Закону № 2453, статті 2 Закону № 3668 стосовно встановлення максимального розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) суддів такими, що суперечать частині першій статті 126 Основного Закону України.

У рішенні Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року № 4-рп/2016 вказано, що Конституційний Суд України вважає, що положення першого, другого речень абзацу шостого частини п"ятої статті 141 Закону № 2453 в редакціях Закону № 213, Закону № 911 щодо встановлення максимального розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці суперечать частині першій статті 126 Основного Закону України. Конституційний Суд України зауважує, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані неконституційними, не можуть бути прийняті в аналогічній редакції, оскільки рішення Конституційного Суду України є "обов"язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені" (частина друга статті 150 Конституції України). Повторне запровадження правового регулювання, яке Конституційний Суд України визнав неконституційним, дає підстави стверджувати про порушення конституційних приписів, згідно з якими закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Основного Закону України).

У відповідності із ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог ч. 1 та 2 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається, крім іншого, неправильне тлумачення закону.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні справи частково порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому, керуючись статтею 315 КАС України, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому задовольнити частково.

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 травня 2017 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому які полягають у проведенні ОСОБА_2 перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з 01 по 05 січня 2017 року виходячи з обмеження у 10740 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 11 квітня 2018 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5