Справа № 431/5812/17
Суддя: Озеров В. О.
Дата ухвалення: 2018-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

12.03.2018431/5812/17/4736/2018
Справа 431/5812/17
Провадження 2-а/431/16/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2018 року м. Старобільськ

Суддя Старобільського районного суду Луганської області Озеров В.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Старобільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання незаконними та протиправними дії та рішення суб'єкта владних повноважень, його скасування та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Старобільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання незаконними та протиправними дії та рішення суб'єкта владних повноважень, його скасування та зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування свого позову посилається на те, що він 19.09.2017 року звернувся з заявою до Старобільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст.13 «Про пенсійне забезпечення», що здійснюється з дня подачі заяви, з усіма необхідними документами. До заяви в якості додатку ним були залучені наступні документи: копії особових карток; копії наказів про прийняття та звільнення з роботи; копії наказів про проведення та результати атестації робочих місць та професій; копія завіреної нотаріально трудової книжки; довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; копія довідки ДТЕК «Ровенькиантрацит» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №б/н; копія довідки ПАТ «Краснодонвугілля» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 1583 від 15.03.2017 р.; копія довідки ПАТ «Краснодонвугілля» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 1612 від 10.03.2017 р.; копія довідки ПАТ «Краснодонвугілля» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 1579 від 15.03.2017року; копія довідки ПАТ«Краснодонвугілля» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 1580 від 15.03.2017; копія довідки ПАТ «Краснодонвугілля» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №1581 від 15.03.2017 р.; копія довідки ПАТ «Краснодонвугілля» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 1582 від 15.03.2017 р., та копія довідки ТОВ «Ремавтоматика» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 125 від 31.05.2017 р. 12.10.2017 року він отримав рішення Старобільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 28 вересня 2017 року (вих. № 7833/03 від 12.10.2017 року) про відмову у призначенні пільгової пенсії за віком на пільгових умовах. Вважає такі дії та рішення Управління неправомірними, протиправними та такими, що порушує його законне право на отримання пенсії, розмір якої забезпечується згідно чинного законодавства України. Дії управління він розцінює як грубе порушення Конституції України, ухвалених рішень Конституційного суду по суті цих питань, Законів України, ратифікованих Україною міжнародних актів, рішень Європейського Суду з прав людини та Європейської соціальної Хартії. На підтвердження його трудової діяльності ним були зібрані всі уточнюючі довідки, які були надані до Старобільського об'єднаного УПФУ Луганської області, та які не були взяті до уваги. Просив суд визнати дії та рішення від 28.09.2017 року Старобільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області щодо відмови йому у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», незаконними та протиправними, зобов'язати Старобільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до п «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення на підставі наданих позивачем до відповідача документів, з моменту звернення до управління, стягнути на його користь відшкодування понесених судових витрати по справі.

До початку судового розгляду від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності.

09 лютого 2018 року постановлено ухвалу про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, матеріали пенсійної справи, суд прийшов до наступного:

З досліджених матеріалів справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 19.09.2017 року звернувся з заявою до Старобільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст.13 «Про пенсійне забезпечення». До заяви в якості додатку ним були надані наступні документи: копії особових карток ; копії наказів про прийняття та звільнення з роботи; копії наказів про проведення та результати атестації робочих місць та професій; копія завіреної нотаріально трудової книжки; довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; копія довідки ДТЕК «Ровенькиантрацит» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №б/н; копія довідки ПАТ «Краснодонвугілля» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 1583 від 15.03.2017 р.; копія довідки ПАТ «Краснодонвугілля» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 1612 від 10.03.2017 р.; копія довідки ПАТ «Краснодонвугілля» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 1579 від 15.03.2017 р.; копія довідки ПАТ «Краснодонвугілля» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 1580 від 15.03.2017 р.; копія довідки ПАТ «Краснодонвугілля» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 1581 від 15.03.2017 р.; копія довідки ПАТ «Краснодонвугілля» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 1582 від 15.03.2017 р., та копія довідки ТОВ «Ремавтоматика» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 125 від 31.05.2017 р.

Згідно п.1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення та перерахунку пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, днем звернення та переведення з одного виду пенсії на інший вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.

Рішенням Старобільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 28 вересня 2017 року (вих. № 7833/03 від 12.10.2017 року) позивачу ОСОБА_1 у призначенні пільгової пенсії за віком на пільгових умовах було відмовлено.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Стаття 46 Конституції України гарантує право громадянам на соціальний захист. Це право гарантується загальнодержавним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, що включає право на забезпечення їх у разі втрати непрацездатності у старості та інших випадках передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Основним документом, що посвідчує стаж роботи згідно зі ст.6 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та ст.48 Кодексу Законів про працю України, є трудова книжка.

Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що пенсійне забезпечення осіб, які працювали або працюють на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, і які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію за віком здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди, зазначеним особам пенсії призначаються за нормами Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в разі досягнення пенсійного віку та за наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Згідно зі ст. 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення», особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік. необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13-14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Відповідно до п."а" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення " зі змінами з 01.04.2015 року, внесеними Законом України від 02.03.2015 року №213-УІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», передбачено право на пенсію за віком на пільгових умовах працівникам, які зайняті повний робочий день на роботах з особливо шкідливими особливо важкими умовами праці - за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад та показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловікам після досягнення 50 років та при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

При цьому, чоловікам, які не мають 10-річного стажу роботи з особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи, пенсії за віком на пільгових умовах призначаються зі зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (60 років) на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

За відсутності 25-річного стажу роботи, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи, зокрема, у чоловіків:

з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 21 року 6 місяців;

з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 22 року;

з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 22 року 6 місяців;

з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 23 року;

з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 23 року 6 місяців;

з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 24 року;

з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 24 року 6 місяців.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 передбачено, що у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, організацій.

Відповідно до п. 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок № 383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

При визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки № 1 і № 2 чинні на період роботи позивача, відповідно до яких, професія позивача, на яких він працював у спірні періоди, відносяться до Списку № 1 та не заперечується відповідачем.

Пунктом 1 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 №18-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 24.11.2006 за № 123/13105, визначено механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників.

Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку.

Згідно Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами (п.1 Порядку).

Відповідно до п. 3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

З самої назви Порядку та безпосередньо з пункту 20 вбачається, що необхідність надання уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників виникає при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування.

У разі ліквідації підприємства без визначення правонаступника періоди роботи, котрі зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах, підтверджується згідно з Порядком №18-1, на засіданнях комісій, створених при головних управліннях Пенсійного фонду України.

Отже, зазначеним Порядком передбачено підтвердження спеціального трудового стажу уточнюючою довідкою, а у разі неможливості підтвердження стажу такою довідкою та розміщення підприємства на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб. У разі ліквідації питання щодо підтвердження стажу розглядається комісією.

Посилання управління про те, що у позивача ОСОБА_1 відсутні документи, підтверджуючі проведення атестації робочого міста, не відповідають дійсності, так як на підтвердження його трудової діяльності в наявності є всі довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії, довідки про атестацію робочих місць на цих підприємствах та відомості про атестацію робочого місця записані в його трудовій книжці.

Ч. 3 ст. 44 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено право відповідача на проведення перевірки. Разом з цим, за вимогами законодавства, неможливість проведення перевірки не ставить у залежність особу щодо якої розглядається питання про призначення пенсії, оскільки це не є підставою для відмови у зарахуванні стажу та призначення пенсії.

Статтею 22 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблеми, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист та неприпустимість обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України та Закони України відокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з 'оку держави.

До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначена за спеціальними законами, тому внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається.

Тому звуження змісту і обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України, не допускається.

Аналізуючи категорію "звуження змісту прав і свобод", Конституційний Суд України в мотивувальній частині свого рішення від 11.10.2005 року № 8-пр/2005 вказує: "3міст прав і свобод людини - це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це кількісні показники відповідних можливостей, які характеризують його множинність, величизну, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру.

Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами і свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу розміру або кількості благ чи будь- яких кількісно вимірювальних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики (абз.5,6 .4)".

Крім того Конституційний Суд України у своєму рішенні від 22.09.25 року № 5- рп/2005 роз'яснив своє розуміння словосполучення «звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина». Так Конституційний Суд України вважає, що "конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані (частина друга), при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (частина третя). Скасування конституційних прав і свобод- це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. У традиційному розумінні діяльності визначальними поняттями змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними". При цьому суд зазначив, що "загальновизнаними є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена". Конституційний Суд України вважає, що визнання Законом правових актів такими, що втратили чинність, зупинення їх дії, внесення до них змін і доповнень стосовно закріплених в них прав і свобод людини і громадянина є скасуванням або обмеженням цих прав і свобод.

Таким чином, відмова позивачу ОСОБА_1 в призначенні пенсії є скасуванням права на отримання пенсії на пільгових умовах, що порушує норму прямої дії - ст.22 Конституції України.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у п.23 рішення "Кечко проти України", від 08.11.2005 року, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні тля цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними.

Частиною 1 ст.58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно із ч. 3 ст. 7 КАС України, у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Суд зазначає, що на підтвердження трудової діяльності позивачем ОСОБА_1 були зібрані всі уточнюючі довідки, які були надані до Старобільського об'єднаного УПФУ Луганської області.

Окрім того, суд зазначає, що наказ головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області № 65 від 04.07.2013 року, та лист Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області № 3226/02-02/1 від 28.03.2017 року, щодо підтвердження даних про довідки про заробітну плату встановлюється за результатами перевірки підстав її видачі, проведеній спеціалістами органів Пенсійного фонду України на підприємствах, в установах, організаціях, на які посилається управління, не є будь-яким чинним законодавством України, а є внутрішніми документами.

Указом Президента України № 405/2014 від 14.04.2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України».

Статтею 1 Закону України від 02 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлено, що період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 05/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України; територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 р. №1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 " Прикінцеві та перехідні положення " Закону України " Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції ", затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком.

Згідно розділу «Луганська область» вказаного Додатку, до Переліку включено м. Сорокине (Краснодон) Луганської області.

Розпорядженням КМУ №1085-р від 07.11.2014 затверджено Перелік населених пактів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, до якого включено у т.ч. м. Сорокине (Краснодон) Луганської області.

Згідно ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права, свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

У Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки Намібії» зазначено, що держави члени ООН зобов'язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконним і недійсним, ця недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад реєстрації народжень, смертей і шлюбів». Так, у справі «Лоізіду проти Туреччини» (Loizidou v. Turkey 18.12.1986 &45) ЄСПЛ обмежився коротким пунктом посилання на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то, у правах Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Nurkey 10.05/2001) та Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та в подальшої міжнародної практики. При цьому, ЄСПЛ констатував, що Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов'язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de fackto та інститутів (окупаційної влади) далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш смертним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше, означало б зовсім позбавити людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey 10.05.2001&92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіка Молдова та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої договірної сторони (тобто є окупованою) (Mozer v . the Republic of Moldova and Russia 23022016 & 142).

Отже, оскільки право позивача ОСОБА_1, як право на пенсію грунтується на положеннях Закону України «Про пенсійне забезпечення». Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», стандарти ЄСПЛ можуть і повинні бути застосовані до цього випадку.

ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі «Ковач проти України», п.59 рішення у справі «Мельниченко проти України», п.50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» тощо).

Оцінюючи ксерокопії наданих позивачем документів, виданих установами на тимчасово окупованій території України, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou V. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, грунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), згідно яких ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Оскільки чинним законодавством України не встановлено прямої заборони на використання документів, виданих підприємствами, що наразі знаходяться на тимчасово неконтрольованій території України, відтак посилання управління на неможливість взяття до уваги документів, які надавалися позивачем ОСОБА_1 для підтвердження трудового стажу, є неправомірним.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.13 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обов'язком держави.

У зв'язку з викладеним дії відповідача по прийняттю рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є протиправними, а заперечення відповідача проти позову суд вважає необґрунтованими.

У зв'язку з викладеним позовні вимоги підлягають повному задоволенню.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.139 КАС України з відповідача Старобільського ОУ ПФУ Луганської області за рахунок його бюджетних асигнувань слід стягнути на користь позивача ОСОБА_1 понесені ним судові витрати у вигляді судового збору сплаченого за подання даного позову, у розмірі 640 гривень.

Керуючись ст. 6, п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст.2,6-9, 139, ч.3 ст.241, ст.ст.242-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Старобільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання незаконними та протиправними дії та рішення суб'єкта владних повноважень, його скасування та зобов'язання вчинити певні дії- задовольнити.

Визнати дії та рішення Старобільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 28.09.2017 року щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», незаконними та протиправними.

Зобов'язати Старобільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до п «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення на підставі наданих позивачем до відповідача документів, з 19.09.2017 року.

Стягнути зі Старобільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області () за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судові витрати у розмірі 640 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Старобільський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.О. Озеров