Справа № 821/1443/17
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2018-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2018 р. м.ОдесаСправа № 821/1443/17

Категорія: 6.3 Головуючий в 1 інстанції: Василяка Д.К.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Семенюк Г.В.

суддів: Потапчука В.О. , Шляхтицького О.І.

при секретаріВишневській А.В.

за участю сторін:
ГУ ДержгеокадастрБіленко Т.Ю. (довіреність)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Одеського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області на Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Олешківської районної державної адміністрації Херсонської області, Костогризівської сільської ради Олешківського району Херсонської області, третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області про визнання протиправним та скасування розпорядження, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Олешківської районної державної адміністрації Херсонської області, Костогризівської сільської ради Олешківського району Херсонської області, третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області про визнання протиправним та скасування розпорядження, мотивуючи його тим, що на початку червня 2016 року він отримав лист Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області за вих. № Л-5178/0-1535/6-17 від 22.05.2017 року з якого дізнався, що розпорядженням голови Цюрупинської районної державної адміністрації Херсонської області від 11.05.2012 року № 278 "Про припинення права користування земельними ділянками" позивачу припинено право користування вищевказаними земельними ділянками на підставі пункту "в" ст. 141 ЗК України (у зв'язку із припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій), яке він вважає протиправним.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2017 року адміністративний позов задоволено в повному обсязі. Визнано протиправним та скасовано розпорядженням голови Цюрупинської районної державної адміністрації Херсонської області від 11.05.2012 року № 278 "Про припинення права користування земельними ділянками", в частині:

- п. 1 щодо припинення права довічного успадковуваного володіння земельною ділянкою для ведення селянського (фермерського) господарства в адміністративних межах Костогризівської сільської ради площею 45,2 га згідно державного акту на право довічного успадковуваного володіння землею, виданого підставі рішень районної ради народних депутатів Цюрупинського району від 28.04.1992 року № 105 та 29.12.1992 року № 149 зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право довічного успадковуваного володіння землею за № 51;

- п. 2 щодо припинення права постійного користування земельною ділянкою для ведення селянського (фермерського) господарства в адміністративних межах Костогризівської сільської ради площею 45,0 га, згідно державного акту на право постійного користування землею НОМЕР_1 виданого ОСОБА_4 на підставі розпорядження голови Цюрупинської районної державної адміністрації від 21.10.1996 року № 453, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 196.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи позов, суд першої інстанції не врахував, що згідно з листа відділу Держкомзему у Цюрупинському районі Херсонській області за № 742/01.10 від 18.04.2012 встановлено що, відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців від 06.04.2012 року СФГ "Надія", керівником якої є ОСОБА_4, як юридичну особу ліквідовано. На підставі вказаного Розпорядженням голови Цюрупинської районної державної адміністрації Херсонської області № 280 від 11.05.2012 припинено право користування земельними ділянками громадянину ОСОБА_4

ОСОБА_4 надав до суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначив, що не погоджується з доводами апеляційної скарги, оскільки відповідно до державних актів на право постійного користування саме йому, а не будь-якій іншій юридичній особі надано у постійне користування земельну ділянку загальною площею 90,2 га.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі державного акту на право довічного успадковуваного володіння землею, виданого на підставі рішень районної ради народних депутатів Цюрупинського району від 28.04.1992 року № 105 та 29.12.1992 року № 149 зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право довічного успадковуваного володіння землею за № 51 ОСОБА_4 належить право довічного успадковуваного володіння земельною ділянкою для ведення селянського (фермерського) господарства в адміністративних межах Костогризівської сільської ради площею 45,2 га.

Крім того, на підставі державного акту на право постійного користування землею НОМЕР_1 виданого на підставі розпорядження голови Цюрупинської районної державної адміністрації від 21.10.1996 року № 453, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 196 ОСОБА_4 належить право постійного користування земельною ділянкою для ведення селянського (фермерського) господарства в адміністративних межах Костогризівської сільської ради площею 45,0 га.

20.04.2017 року позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області для отримання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, площею 90,2 га на території Костогризівської сільської ради Олешківського району Херсонської області.

Розпорядженням Цюрупинської голови Цюрупинської районної державної адміністрації Херсонської області від 11.05.2012 року № 278 "Про припинення права користування земельними ділянками" позивачу припинено право довічного успадкованого володіння земельною ділянкою, що була надана ОСОБА_4 для ведення селянського (фермерського) господарства в адміністративних межах Костогризівської сільської ради для ведення селянського (фермерського) господарства в адміністративних межах Костогризівської сільської ради, площею 45,2 га згідно із державним актом на право довічного успадкованого володіння землею, виданого на підставі рішень районної ради народних депутатів Цюрупинського району від 28 квітня та 29 грудня 1992 року № 105, 149, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право довічного успадкованого володіння землею за № 51, у зв'язку з ліквідацію СФГ "Надія".

Припинено право постійного користування земельною ділянкою, що була надана ОСОБА_4 для ведення селянського (фермерського) господарства в адміністративних межах Костогризівської сільської ради для ведення селянського (фермерського) господарства в адміністративних межах Костогризівської сільської ради, площею 45,00 га згідно із державним актом на право постійного користування землею НОМЕР_1 виданого на підставі розпорядження голови Цюрупинської районної державної адміністрації від 21.10.1996 року № 453, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 196 у зв'язку з ліквідацією СФГ "Надія".

Вказані земельні ділянки загальною площею 90, 2 га переведено до земель запасу Костогризівської сільської ради.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Розпорядження голови Цюрупинської районної державної адміністрації Херсонської області "Про припинення права користування земельними ділянками" від 11.05.2012 року № 278 є протиправними, а тому наявні підстави для задоволення позову. Колегія суддів погоджується з означеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне:

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 14 Конституції України передбачає, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ст. 1 Земельного кодексу України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Згідно ст. 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

До повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом, вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону (ст. 17 Земельного Кодексу України у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).

До розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзацах другому та четвертому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради з урахуванням вимог абзацу третього цього пункту, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади (п. 12 Перехідних положень Земельного Кодексу України (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з частиною 1 статті 92 ЗК України (у редакції чинній на час виникнення спірних відносин) право постійного користування земельною ділянкою це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановленого строку.

Зі змісту частини другої статті 92 ЗК України вбачається, що передача земельної ділянки у постійне користування громадянам не передбачена.

Пунктом 6 Перехідних положень ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 1 січня 2008 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них.

Отже, земельні ділянки, надані громадянам або юридичним особам у постійне користування, перебувають у власності держави або у власності територіальної громади до переоформлення у встановленому порядку та отримання у власність чи користування.

Відповідно до частини першої статті 125 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Згідно із частиною першою статті 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Відповідно до статті 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Укладення таких угод здійснюється відповідно до ЦK України з урахуванням вимог цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 407 ЦK України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб.

Відповідно до частини другої статті 407 ЦК України, та частини другої статті 1021 ЗК України право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) може відчужуватися і передаватися у порядку спадкування.

Відповідно до статті 1225 ЦK України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що право користування земельною ділянкою, що виникло в особи лише на підставі державного акта на право користування земельною ділянкою без укладення договору про право користування земельною ділянкою із власником землі, припиняється зі смертю особи, якій належало таке право і не входить до складу спадщини.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 5 жовтня 2016 року у справі № 6-2329цс16.

Тобто, суд приходить до висновку, що оскільки між власником спірної земельної ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства в адміністративних межах Костогризівської сільської ради площею 45,2 га та ОСОБА_4 не укладались відповідні договори, право користування припиняється зі смертю особи, якій належало таке право і не входить до складу спадщини.

Разом з тим, у відповідності до статті 141 Земельного кодексу України підставами припинення права користування земельною ділянкою є:

а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою;

б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом;

в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій;

г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам;

ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням;

д) систематична несплата земельного податку або орендної плати;

е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці;

є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини.

На підставі ст. 143 ЗК України примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі: використання земельної ділянки не за призначенням; неусунення допущених порушень законодавства (забруднення земель радіоактивними і хімічними речовинами тощо) в терміни, встановлені вказівками спеціально уповноважених органів виконавчої влади з питань земельних ресурсів; конфіскації земельної ділянки; викупу (вилучення) земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; примусового звернення стягнень на земельну ділянку по зобов'язаннях власника цієї земельної ділянки; невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом.

Крім того, пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» зазначено, що вирішуючи спори про припинення права власності на земельну ділянку чи права користування нею, суди повинні враховувати, що орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування має право прийняти рішення про це лише в порядку, з підстав і за умов, передбачених статтями 140-149 Земельного кодексу України. У випадках, визначених цими нормами, припинення права власності на землю чи права землекористування провадиться за позовом відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування в судовому порядку, недодержання якого є підставою для визнання рішення цього органу та виданих державних актів недійсними.

Суд зазначає, що фермерське господарство не відноситься до переліку, який визначений п. "в" ст. 141 Земельного кодексу України, а тому доводи апелянта про те, що наслідком припинення фермерського господарства буде припинення права користування земельною ділянкою судом не приймаються.

Також, колегія суддів наголошує, що орган виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування не звертались до суду з позовом про припинення прав на земельну ділянку у випадках передбачених статтями 140-149 Земельного кодексу України.

Крім того, Костогризівська сільська рада Олешківського району Херсонської області у своєму запереченні проти адміністративного позову зазначила, що не припиняла прав на користування земельними ділянками так як це не в компетенції органів місцевого самоврядування, оскільки ці землі знаходяться за межами населених пунктів і право розпоряджатися землями запасу на час виникнення спірних правовідносин, а саме 2012 рік, мала право Цюрупинська районна державна адміністрація.

Олешківська районна державна адміністрація Херсонської області надала до суду заяву, у якій визнала адміністративний позов.

Відповідно до ч. 3 ст. 43 Закону України "Про місцеві державні адміністрації", Розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, Кабінетом Міністрів України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування розпорядження належним чином обґрунтовані, підтверджені наявними у справі матеріалами та підлягають задоволенню.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, - залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2017 року по справі № 821/1443/17, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст Постанови складено - 18 квітня 2018 року.

суддя-доповідач: Семенюк Г.В.
судді: Потапчук В.О. Шляхтицький О.І.