Справа № 686/3414/18
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2018-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/3414/18

Головуючий у 1-й інстанції: Карплюк О.І.

Суддя-доповідач: Боровицький О. А.

17 квітня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Ватаманюка Р.В. Матохнюка Д.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління патрульної поліції у м. Хмельницькому на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 березня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління патрульної поліції у м. Хмельницькому про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В :

в лютому 2018 позивач - ОСОБА_2 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до управління патрульної поліції у м. Хмельницькому про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20.03.2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволені позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування всіх обставин справи що призвело до неправильного її вирішення.

Сторони повноважних представників в судове засідання не направили, хоча повідомлялися про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними у матеріалах справи письмовими доказами, надавши їм оцінку, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, зазначаючи наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами адміністративної справи, що постановою інспектора відділу БДР у м. Хмельницькому Цехмістера М.Г. від 08.02.2018 року визнано ОСОБА_2 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1020 грн. за те, що він, перебуваючи на посаді голови Олешинської сільської ради, при утриманні вулиці, а саме: в с. Олешин, по вул. Козацькій, 8, не вжив заходів щодо ліквідації вибоїн, гранична глибина яких перевищує допустиму, чим допустив порушення вимог п. 1.5. Правил дорожнього руху України.

Вважаючи зазначені дії відповідача незаконними позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для скасування спірної постанови, оскільки відповідачем як суб'єктом владних повноважень не доведено, що в діях позивача є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КУпАП.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами колегія суддів зазначає наступне.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до вимог ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Єдиний порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України від 30.06.1993 № 3353-XII "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху (далі ПДР України), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями).

Пунктом 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.1.5 ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов'язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений відділ міліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Статтею 140 Кодексу про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) передбачено відповідальність за порушення правил, норм і стандартів при утриманні автомобільних доріг і вулиць.

Частиною 1 статті 140 КУпАП встановлено, що порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб від шістдесяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, позивач порушив вимогу п. 3.1.1. - 3.1.2. ДСТУ 3587-97 та п.п. 1.5 ПДР України, при утриманні вулиці в с. Олешин, по вул. Козацькій, 8, а саме, не вжив заходів щодо ліквідації вибоїн, глибина яких перевищує допустиму.

Так, відповідно до ч. 3 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року за №1408/27853, при складанні протоколу про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 139, частиною четвертою статті 140 КУпАП або постанови у справі про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою-третьою статті 140 КУпАП (коли протокол не складається), до них необхідно долучати акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі з відповідними замірами та схемою про:

1) пошкодження шляхів, залізничних переїздів, інших шляхових споруд, трамвайних колій чи технічних засобів регулювання дорожнього руху;

2) самовільне знімання, закриття чи встановлення технічних засобів регулювання дорожнього руху;

3) перешкоду для дорожнього руху, у тому числі забруднення шляхового покриття;

4) пошкодження асфальтобетонного покриття доріг унаслідок руху машин на гусеничному ходу;

5) умови та стан шляху, які загрожують безпеці дорожнього руху;

6) порушення нормативів щодо обладнання на дорогах місць проведення ремонтних робіт, залишення дорожніх машин, будівельних матеріалів, конструкцій;

7) порушення або невиконання правил на підприємствах, в установах та організаціях під час розроблення та виготовлення транспортних засобів і деталей до них або інших предметів їх додаткового обладнання, під час проектування, реконструкції та ремонту шляхів, залізничних переїздів, інших шляхових споруд.

Суд першої інстанції зазначив, що відповідачем окрім постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, не надано інших належних та допустимих доказів, які вказували на доведеність його вини у цьому, а тому, дійшов висновку, що вина позивача належним чином не доведена.

Колегія суддів критично оцінює такі твердження суду першої інстанції, зазначаючи наступне.

Згідно з приписами ч. 3 ст. 12 Закону України "Про дорожній рух" - посадові особи, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд, зобов'язані забезпечувати утримання їх у стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху; при виникненні умов, що створюють загрозу безпеці дорожнього руху, здійснювати заходи для своєчасної заборони або обмеження руху, а також відновлення безпечних умов для руху; впроваджувати у повному обсязі заходи щодо безпеки дорожнього руху при здійсненні будівництва, реконструкції та ремонту доріг, вулиць та залізничних переїздів; позначати місця виконання робіт, місця, де залишено на дорозі, вулиці, залізничному переїзді машини і механізми, будівельні матеріали тощо, відповідними дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами, а в темний час доби і при тумані - сигнальними вогнями, передбаченими діючими нормами; по закінченні робіт на дорозі, вулиці, залізничному переїзді негайно привести їх у стан, що забезпечує безперешкодний і безпечний рух транспортних засобів і пішоходів, та впорядкувати зони відчуження; у разі забруднення проїзної частини доріг, вулиць, залізничних переїздів невідкладно здійснювати заходи для їх очищення і своєчасного попередження учасників дорожнього руху про загрозу безпеці руху, що виникла; обладнувати їх технічними засобами регулювання дорожнього руху; виявляти аварійно-небезпечні ділянки та місця концентрації дорожньо-транспортних пригод та забезпечувати здійснення у таких місцях відповідних заходів щодо удосконалення умов та організації дорожнього руху для забезпечення його безпеки; своєчасно виявляти перешкоди дорожньому руху та забезпечувати їх усунення, а у разі неможливості - невідкладно позначати дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; щомісяця проводити лінійний аналіз аварійності.

Отже, суб'єктами правопорушень, передбачених, зокрема частиною 1 коментованої статті, можуть бути лише посадові особи, до компетенції яких належить додержання правил, норм і стандартів при утриманні шляхів, вжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.02.2018 року при проведенні обстеження ділянки вулично-шляхової мережі в с. Олешин, по вул. Козацькій, в присутності двох свідків було виявлено вибоїни розмірами: 130 см*0,10м; 420 см*0,80м; 0,80 м*0,90 м, про що складено Акт обстеження від 08.02.2018 року.

Разом з тим, в матеріалах справи наявні світлини вказаних вибоїн, які були здійснені в ході проведення обстеження ділянки вулично-шляхової мережі.

Відповідно до ст. 21 Закону України "Про автомобільні дороги", органи місцевого самоврядування, що управляють функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, відповідають за стан вулиць і доріг міст та інших населених пунктів відповідно до діючих норм, у тому числі щодо безпеки руху транспортних засобів і пішоходів.

Вулиця Козацька, 8 перебуває в межах населеного пункту с. Олешин. Разом з тим, позивач - ОСОБА_2 являється головою Олешинської сільської ради, а отже є особою відповідальною за утримання доріг у межах населеного пункту, який перебуває у його віданні.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що позивач будучи відповідальною особою, не дотримав вимоги п. 3.1.1-3.1.2 ДСТУ 3587-97 при утриманні вул. Козацька, 8 в с. Олешин, а саме, не вжив заходів щодо ліквідації вибоїн, глибина яких перевищує допустиму, чим порушив п.1.5. ПДР України, внаслідок чого скоїв адміністративне правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП.

Таким чином, відповідачем 08.02.2018 року ОСОБА_2 притягнено до адміністративної відповідальності шляхом винесення постанови серії БР №537821 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП України правомірно, та у відповідності до чинних норм.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто прийняте рішення не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню з прийняттям нового.

У силу п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу управління патрульної поліції у м. Хмельницькому задовольнити повністю.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 березня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління патрульної поліції у м. Хмельницькому про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності скасувати.

Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили у порядку ст.ст. 272, 325 КАС України та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України не може бути оскаржена.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Ватаманюк Р.В. Матохнюк Д.Б.