Справа № 812/8360/14
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2018-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

17 квітня 2018 року

Київ

справа №812/8360/14

адміністративне провадження №К/9901/4005/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Олендера І.Я.,

суддів: Гончарової І.А., Ханової Р.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального Головного управління Міндоходів на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 29 січня 2014 року (суддя Кисельова Є.О.) та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2014 року (судді: Чумак С.Ю. (головуючий), Ляшенко Д.В., Ястребова Л.В.) у справі № 812/8360/13-а за позовом Публічного акціонерного товариства "Луганськтепловоз" до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального Головного управління Міндоходів про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

У С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Публічне акціонерне товариство "Луганськтепловоз" (далі - позивач, Товариство) звернулось до суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального Головного управління Міндоходів (далі - відповідач, контролюючий орган) про визнання протиправним та скасування податкове повідомлення-рішення відповідача від 20.09.2013 № , яким збільшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (ПДВ) на суму 3 466 468,00 грн.

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуване податкове повідомлення - рішення контролюючим органом прийнято безпідставно з огляду на те, що Товариство здійснило оплату постачальникам за товари (роботи, послуги) у попередніх податкових періодах, а саме у березні 2012 року, квітні 2012 року, грудні 2012 року, лютому 2013 року, березні 2013 року та червні 2013 року у тому числі ПДВ на загальну суму 3 466 468,00 грн, проте до відшкодування у зазначених періодах не заявив, оскільки це є правом платника податків, а не обов'язком, у зв'язку з чим позиція контролюючого органу, що період подання заяви про відшкодування ПДВ повинен співпадати з періодом сплати ПДВ контрагентам не ґрунтується на нормах податкового законодавства, яким не встановлено обмежень щодо строку заявлення ПДВ до відшкодування.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 29 січня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2014 року, позов задоволено, оскаржуване податкове повідомлення - рішення визнано протиправним та скасовано.

4. Суд першої інстанції, з рішенням якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що позивач мав право включити до суми бюджетного відшкодування ПДВ у деклараціях за травень, червень 2013 року залишки від'ємного значення ПДВ попередніх податкових періодів (березень, квітень, грудень 2012 року, березень, лютий, червень 2013 року), оскільки норми Податкового кодексу України не містить прямої заборони платнику податку включати до суми бюджетного відшкодування залишки від'ємного значення ПДВ за будь-який попередній звітний період в межах строку давності, визначеного Податковим кодексом України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального Головного управління Міндоходів подала касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального, зокрема статей 198 та 200 Податкового кодексу України, та процесуального права, просить скасувати постанову Луганського окружного адміністративного суду від 29 січня 2014 року, ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2014 року та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог Товариства в повному обсязі.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

6. Судами попередніх інстанцій встановлено, що фактичною підставою для збільшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, згідно оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, з приводу правомірності якого виник спір у цій справі, стали висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки від 12.09.2013 № 64/19-0/05763797, оформленого за результатом проведеної виїзної перевірки позивача щодо достовірності та законності нарахування заявленого бюджетного відшкодування в податкових деклараціях з ПДВ за травень та червень 2013 року, під час якої було виявлено порушення позивачем вимог п.198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, абз. а) п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України.

Висновки фахівців контролюючого органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства вмотивовано тим, що період подання заяви про відшкодування ПДВ повинен співпадати з періодом сплати ПДВ контрагентам, Податковим кодексом України не передбачено можливості для платника приймати самостійне рішення щодо відстрочення реалізації своїх прав на бюджетне відшкодування ПДВ після настання дати виникнення права на таке відшкодування, у зв'язку з чим позивачем безпідставно у деклараціях за травень та червень 2013 року заявлено бюджетне відшкодування сплачених сум ПДВ у попередніх податкових періодах (березень, квітень, грудень 2012 року, лютий, березень, червень 2013 року) на загальну суму 3 466 468,00 грн.

На підставі акту та вказаних висновків контролюючим органом прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 20.09.2013 № .

Судами також встановлено, що у підтвердження сплати ПДВ у складі ціни придбаного товару позивачем надано первинні документи за спірні додаткові періоди, зокрема і податкові накладні, які підтверджують факт сплати ПДВ.

Реальність господарських операцій ПАТ «Луганськтепловоз», за наслідками яких було сформовано податковий кредит та відповідні суми бюджетного відшкодування, контролюючим органом під сумнів не ставилась.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

7. В доводах касаційної скарги відповідач цитує норми матеріального та процесуального права, вказує на порушення, які на його думку допущено позивачем. Касаційна скарга інших обґрунтувань ніж ті, які були наведені в запереченні на позовну заяву та апеляційній скарзі контролюючим органом не вказано, зокрема зазначено, що п. 102.5 ст. 102 Податкового кодексу України, а саме 1095 днів, застосовується до суми надміру сплачених грошових зобов'язань та не застосовується до сум бюджетного відшкодування ПДВ, які не є грошовими зобов'язаннями платника.

8. Товариство надало заперечення на касаційну скаргу, в якому вказує на правильність висновків судів попередніх інстанцій, що платник податку має право на бюджетне відшкодування тієї суми ПДВ, яку він фактично сплатив постачальникам товарів у звітному та попередніх звітних періодах, а попереднім податковим періодом може бути будь-який податковий період, а не лише за період, який передував звітному та просить залишити касаційну скаргу контролюючого органу без задоволення, а постанову Луганського окружного адміністративного суду від 29 січня 2014 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2014 року залишити без змін.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

9. Податковий кодекс України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин):

9.1. Пункт 102.5 ст. 102.

Заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

9.2. Пункт 200.1 статті 200.

Сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

9.3. Пункт 200.2 статті 200.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

9.4. Пункт 200.3 статті 200.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

9.5. Пункт 200.4 статті 200.

Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

9.6. Пункт 200.6 статті 200.

Платник податку може прийняти самостійно рішення про зарахування в повному обсязі належної йому суми бюджетного відшкодування або її частини у зменшення податкових зобов'язань з цього податку, що виникли протягом наступних звітних (податкових) періодів, за наявності умов, передбачених пунктом 200.4 цієї статті. Зазначене рішення відображається платником податку у податковій декларації, яку він подає за результатами звітного (податкового) періоду, в якому виникає право на подання заяви про отримання бюджетного відшкодування згідно з нормами цієї статті. У разі прийняття такого рішення зазначена сума не враховується при розрахунку сум бюджетного відшкодування наступних звітних (податкових) періодів.

9.7. Пункт 200.7 статті 200.

Платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

10. Судова практика

10.1. Постанова Верховного Суду України від 10.10.2011 року у справі № 21-231а11 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тамко» до Державної податкової інспекції у м. Свердловську Луганської області про визнання протиправним податкового повідомлення-рішення.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

11. Платник податків має право на бюджетне відшкодування стосовно тієї суми податку на додану вартість, яку він фактично сплатив постачальникам товарів (робіт, послуг) у попередніх податкових періодах.

12. Прийняття рішення про повернення суми бюджетного відшкодування або про зарахування суми бюджетного відшкодування у зменшення податкових зобов'язань з цього податку наступних податкових періодів є виключно правом платника податків, а не його обов'язком.

13. Попереднім податковим періодом може бути будь-який податковий період, який передує звітному, тому визначення суми ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню, може здійснюватися за будь-який попередній податковий період, а не лише за період, який передував звітному.

14. Однак право на заявлення такої суми до бюджетного відшкодування обмежено строком давності у 1095 днів, що настають за днем отримання права на таке відшкодування, яке, в свою чергу, виникає в наступному звітному періоді після періоду, в кому здійснена фактична сплата податку на додану вартість постачальникам товарів.

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

15. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша ст. 341 Кодексу адміністративного судочинства України).

16. Доводи касаційної скарги не містять інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені в акті перевірки, в запереченні на позовну заяву, в апеляційній скарзі та з урахуванням яких суди попередніх інстанцій вже надавали оцінку встановленим обставинам справи.

У ході розгляду справи судами першої та апеляційної інстанції було надано належну оцінку доказам, наданих позивачем та зібраних судами на підставі ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції на час прийняття рішень) та іншим обставинами, що спростовують позицію контролюючого органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства щодо завлення бюджетного відшкодування сплачених сум ПДВ у попередніх податкових періодах.

17. Посилання контролюючого органу на те, що п. 102.5 ст. 102 Податкового кодексу України, а саме 1095 днів, застосовується до суми надміру сплачених грошових зобов'язань та не застосовується до сум бюджетного відшкодування з ПДВ, які не є грошовими зобов'язаннями платника податків, є безпідставними, адже вказана правова норма чітко визначає, що заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування, а суми ПДВ у складі ціни товару і є грошовими зобов'язаннями платника податків.

19. Судами попередніх інстанцій в повній мірі встановлено фактичні обставини справи щодо заявлення ПДВ до бюджетного відшкодування за спірні податкові періоди, та надано об'єктивний та обґрунтований їх аналіз з урахуванням доводів наведених контролюючим органом як в запереченні на позовну заяву так і апеляційній скарзі, у зв'язку з чим, відсутні підстави вважати, що обставини справи встановлено не повно чи неправильно, а отже і наведені скаржником доводи в касаційній скарзі (аналогічні тим, що були зазначені в запереченні на позов та апеляційній скарзі) щодо цього не спростовують правильних по суті висновків судів попередніх інстанцій.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

20. Згідно зі ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

21. Враховуючи встановлені обставини справи та правове регулювання спірних правовідносин, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що позивач мав право включити до суми бюджетного відшкодування податку на додану залишки від'ємного значення ПДВ попередніх податкових періодів (березень, квітень, грудень 2012 року, лютий, березень, червень 2013 року).

22. У ході розгляду справи платником податків з огляду на приписи процесуального закону, що діяв на момент прийняття оскаржуваних рішень (частина перша ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України) підтверджено належними та допустимими доказами правомірність заявлення до бюджетного відшкодування суми ПДВ сплачені постачальникам у складі ціни товару.

23. Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм процесуального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, враховуючи статті 102, 200 Податкового кодексу України, дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судових рішень, а тому касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального Головного управління Міндоходів на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 29 січня 2014 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2014 року слід залишити без задоволення.

24. Відповідно до п. 1 частини першої ст. 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

25. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій (частина перша ст. 350 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359, пунктом 4 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального Головного управління Міндоходів залишити без задоволення, а постанову Луганського окружного адміністративного суду від 29 січня 2014 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2014 року у справі № 808/1543/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

І.Я.Олендер

І.А. Гончарова

Р.Ф. Ханова ,

Судді Верховного Суду