Справа № 803/657/18
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2018-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2018 року ЛуцькСправа № 803/657/18

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Денисюка Р.С.,

при секретарі судового засідання Шепталовій А.П.,

за участю позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача Білової В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2, позивач) звернулася з позовом до Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області (далі - ДВДВС м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області відповідач) про визнання бездіяльності, допущеної при розгляді заяви від 22.03.2018 щодо закінчення виконавчого провадження № 35425858, протиправною та зобов'язати розглянути заяву від 22.03.2018 і винести постанову про закінчення виконавчого провадження № 35425858.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 06.04.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами Глави 11 Розділу 2 "Розгляд окремих категорій термінових адміністративних справ" Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Судове засідання призначено на 12:10 год. 12.04.2018.

Ухвалою суду від 12.04.2018 залучено у даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (далі - ТзОВ «ФК «Довіра та Гарантія», третя особа).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у зв'язку з невиконанням зобов'язань за кредитним договором від 22.04.2008 № 118/32 ОСОБА_2, 23.12.2010 за заявою ПАТ "КБ "Хрещатик" приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Ариванюк Т. О. вчинено виконавчий напис № 2844 про звернення стягнення на трикімнатну квартиру, загальною площею 66,0 кв.м., житловою площею 38,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2, за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмета застави запропоновано задовольнити вимоги ПАТ "КБ "Хрещатик" у розмірі 242629,51 грн. та 2576,30 грн. - витрат, пов'язаних з вчиненням виконавчого напису.

На виконання зазначеного виконавчого напису за повторною заявою ПАТ "КБ "Хрещатик" 28.11.2012 ДВДВС м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області повторно відкрито виконавче провадження № 35425858.

Проте, грошова вимога ПАТ "КБ "Хрещатик" в розмірі 242629,51 грн. за період з 2011 року по 31.05.2017 була оплачена ОСОБА_2 в повному обсязі.

В зв'язку з чим, позивач 22.03.2018 звернулася до відповідача із заявою про закінчення виконавчого провадження № 35425858 у зв'язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом - виконавчим написом нотаріуса від 23.12.2010 № 2844. Однак, відповідач повідомив, що вказане виконавче провадження закінчити неможливо, оскільки воно на даний час зупинене, сторону виконавчого провадження не замінено та не сплачений в повному обсязі виконавчий збір.

Позивач вважає таку бездіяльність відповідача протиправною та просить зобов'язати відповідача розглянути заяву від 22.03.2018 і винести постанову про закінчення виконавчого провадження № 35425858.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила, просила в задоволенні позову відмовити. Суду пояснила, що в даному випадку виконавче провадження зупинено і вчиняти будь-які виконавчі дії є неможливим. Зазначила, що у випадку закінчення виконавчого провадження в зв'язку із фактичним виконанням рішення, враховуючи, що частина сплачених грошей боржником знаходиться на депозитному рахунку відповідача призведе до порушення прав стягувача, так як в подальшому ці кошти поза межами виконавчого провадження не зможуть бути йому перераховані.

Представник третьої особи в судове засідання не прибув, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду. При цьому, відповідно до частини третьої статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити повністю з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що 22.04.2008 між ВАТ "КБ "Хрещатик" (правонаступником якого є ПАТ "КБ "Хрещатик") та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 118/32 (а.с. 10- 13).

В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 22.04.2008 № 118/32, між ОСОБА_2 та ВАТ "КБ "Хрещатик" укладено договір іпотеки, який посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Троц Ю. Б. 22.04.2008 за реєстром № 2331, на підставі якого в іпотеку ВАТ "КБ "Хрещатик" передано нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру, загальною площею 66,0 кв.м., житловою площею 38,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 14-15).

12.11.2010 за № 1154 ПАТ "КБ "Хрещатик" надіслано ОСОБА_2 вимогу про усунення порушень, а саме: сплати заборгованості за кредитним договором від 22.04.2008 № 118/32 в розмірі 242629,51 грн. (а.с. 16).

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_2 умов кредитного договору від 22.04.2008 № 118/32, приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Ариванюк Т. О. 23.12.2010 вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 2844, яким звернуто стягнення на трикімнатну квартиру, загальною площею 66,0 кв.м., житловою площею 38,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2 (а.с. 17).

12.04.2011 державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції відкрито виконавче провадження № 25832104 з примусового виконання виконавчого напису № 2844, виданого 23.12.2010 приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Ариванюк Т. О. (а.с. 18), а 26.10.2012 заступником начальника цього відділу винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, пунктами 1-2 якої постановлено виконавчий документ повернути стягувачу та припинити чинність арешту майна боржника та скасувати інші заходи примусового виконання рішення (а.с. 19).

28.11.2012 головним державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції відкрито виконавче провадження №35425858 з примусового виконання виконавчого напису № 2844, виданого 23.12.2010 року приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Ариванюк Т. О., та встановлено боржнику строк для добровільного виконання рішення до семи днів з моменту винесення постанови (а.с. 20).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно із частинами першою, другою статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (з наступними змінами та доповненнями, далі - Закон № 1404-VIII), який набрав чинності 05.10.2016, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби можуть бути оскаржені боржником до адміністративного суду. При цьому, даний спір предметно і територіально підсудний Волинському окружному адміністративному суду.

Статтею 1 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із статтею 2 Закону № 1404-VIII виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов'язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об'єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Частиною першою статті 13 Закону № 1404-VIII визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною другою статті 18 цього Закону встановлено, що виконавець зобов'язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз'яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 34 Закону № 1404-VIII виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі звернення виконавця та/або заінтересованої особи до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною п'ятою статті 15 цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 35 Закону № 1404-VIII виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у випадках, передбачених пунктами 1, 4, 6, 8, 11 частини першої статті 34 цього Закону, до закінчення строку дії зазначених обставин, а у випадках, передбачених пунктами 2, 3 і 5 частини першої статті 34 цього Закону, - до розгляду питання по суті.

Як встановлено частинами четвертою та п'ятою статті 35 Закону № 1404-VIII арешт, накладений виконавцем на майно боржника, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах, протягом строку, на який виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, не знімається, крім випадку, передбаченого пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. У період зупинення вчинення виконавчих дій виконавець має право звертатися до суду в порядку, встановленому цим Законом, а також вживати заходів до розшуку боржника (його майна) або проведення перевірки його майнового стану.

Після усунення обставин, що стали підставою для зупинення вчинення виконавчих дій, виконавець не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов'язаний продовжити примусове виконання рішення у порядку, встановленому цим Законом, про що виносить відповідну постанову.

Як встановлено в судовому засіданні, на виконанні ДВДВС м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області перебуває виконавче провадження №35425858 з примусового виконання виконавчого напису № 2844, виданого 23.12.2010 року приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Ариванюк Т. О.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 16.01.2018 замінено стягувача ПАТ "КБ "Хрещатик" на його правонаступника - ТзОВ "ФК "Довіра та Гарантія" у виконавчому провадженні № 35425858 з примусового виконання виконавчого напису № 2844, вчиненого 23.12.2010 приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Ариванюк Т. О., оскільки відповідно до договору про відступлення прав вимоги № 2017/8-Ю від 27.11.2017 ПАТ "КБ "Хрещатик" відступив ТзОВ "ФК "Довіра та Гарантія" свої права та вимоги до заявника за зобов'язаннями за кредитним договором від 22.04.2008 № 118/32 та договором іпотеки від 22.04.2008 за реєстровим № 2331 (а.с. 98-99).

ОСОБА_2 07.02.2018 звернулася до відповідача із заявою про зупинення вчинення виконавчих дій у зв'язку із зверненням заінтересованої особи до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником.

20.02.2018 державним виконавцем винесено постанову у ВП № 35425858 про зупинення вчинення виконавчих дій на підставі пункту 5 частини першої статті 34, статті 35 Закону України «Про виконавче провадження».

22.03.2018 позивач звернулася до ДВДВС м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області із заявою про закінчення виконавчого провадження № 35425858 у зв'язку з повним погашенням заборгованості згідно з виконавчим написом нотаріуса від 23.12.2010 № 2844.

Відповідач листом від 03.04.2018 за № 14155 повідомив ОСОБА_2 про те, що вказане виконавче провадження закінчити неможливо, оскільки виконавче провадження № 35425858 зупинено на підставі пункту 5 частини першої статті 34, статті 35 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку із зверненням до Волинського окружного адміністративного суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження. На даний час сторону виконавчого провадження не замінено, тому що ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.03.2018 відкрите апеляційне провадження на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду. Водночас позивача додатково повідомлено, що боржником не сплачений в повному обсязі виконавчий збір в сумі 17069,28 грн.

Нормами статей 34, 35 Закону № 1404-VIII визначено, що при виникненні обставин, визначених законом, державний виконавець виносить постанову про зупинення виконавчих дій, що і було зроблено відповідачем 20.02.2018. Після винесення постанови про зупинення виконавчих дій державний виконавець позбавлений можливості вчиняти заходи примусового характеру за виключенням дій, визначених частиною четвертою статті 35 Закону № 1404-VIII.

На даний час обставини, які стали підставою для зупинення виконавчих дій, не відпали і відповідно постанова про відновлення виконавчого провадження не виносилася.

Суд зазначає, що державним виконавцем при розгляді заяви позивача про закінчення виконавчого провадження не було допущено протиправної бездіяльності. Твердження державного виконавця про неможливість закінчення виконавчого провадження у зв'язку із тим, що воно зупинене відповідає вимогам статей 34, 35 Закону № 1404-VIII та є правомірним. При цьому, відповідь позивачу надана у відповідності до статей 2, 13, 18 вказаного Закону.

Що стосується тверджень представника позивача про те, що форма відповіді відповідача на заяву боржника не відповідає вимогам частини першої статті 13 Закону № 1404-VIII, до уваги судом не беруться, оскільки як вбачається із матеріалів справи заява боржника, яка подавалася ним в межах виконавчого провадження № 35425858 державним виконавцем розглянута, та дано відповідь із обґрунтуванням підстав, визначених нормами законодавства, з яких вона не підлягає задоволенню.

Нормами закону не визначено конкретної форми та документу, який державний виконавець повинен винести за результатами розгляду такої заяви. Із змісту частини першої статті 13 вказаного Закону вбачається, що при здійсненні виконавчих дій державний виконавець крім рішень визначених даною нормою може приймати і інші процесуальні документи у випадках передбачених цим законом або іншими нормативно-правовими актами.

Тому в частині визнання протиправною бездіяльності державного виконавця при розгляді заяви ОСОБА_2 від 22.03.2018 слід відмовити.

Оскільки, при розгляді даного спору не було встановлено протиправної бездіяльності зі сторони державного виконавця, то і позовні вимоги про зобов'язання державного виконавця винести постанову про закінчення виконавчого провадження не підлягають до задоволення, так як підставою (передумовою) для цього є встановлення судом в діях особи протиправності дій чи бездіяльності, чого в даному випадку не має.

Разом з тим, суд не приймає до уваги твердження позивача та його представника про те, що за змістом статей 39, 40 Закону № 1404-VIII визначено імперативну норму, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі: фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, враховуючи наступне.

Так дійсно, вказаними нормами визначено обов'язок державного виконавця винести постанову про закінчення виконавчого провадження у разі його фактичного виконання. Така постанова виноситься в межах виконавчого провадження і є його завершальною стадією. Також винесення зазначеної постанови тягне певні правові наслідки для стягувача та боржника.

Однак, така постанова виноситься в межах виконавчого провадження, яке виконується і в якому вчиняються примусові дії. Зупинення виконавчого провадження виключає вчинення будь-яких дій державним виконавцем по його примусовому виконанню, за виключенням тих, які визначені частиною четвертою статті 35 Закону № 1404-VIII, чого в даному випадку немає.

За змістом частини п'ятої статті 35 Закону № 1404-VIII лише після поновлення зупиненого виконавчого провадження можливе винесення постанови про закінчення виконавчого провадження.

Крім того, суд звертає увагу на ту обставину, що частина коштів, перерахована позивачем у рахунок сплати боргу, у зв'язку із зупиненням провадження не була перерахована стягувачу, та знаходиться на депозиті відповідача, що не дає підстави вважати, що сума боргу сплачена в повному об'ємі.

Фактичне виконання рішення пов'язується не з фактом сплати коштів боржником, а надходженням відповідних сум стягувачу на його рахунки в межах примусового його виконання.

Інші твердження позивача та його представника не спростовують висновків суду, зроблених в даному судовому засіданні.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними, в зв'язку з чим у задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити повністю.

Керуючись ст.ст.241, 242, 243 ч.3, 245, 246, 268, 287, 295, 297, підпункту 15.5 пункту І розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст.295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий Р.С. Денисюк