Справа № 736/1620/17
Суддя: Чурупченко М. І.
Дата ухвалення: 2018-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 736/1620/17
Номер провадження 2-а/736/6/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 березня 2018 року м. Корюківка
Корюківський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого судді Чурупченка М.І.,
за участю: секретаря Макуха О.О.,
представника відповідача Міністерства оборони Калюжного А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Корюківці Чернігівської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог не предмет спору на стороні відповідача - Чернігівський обласний військовий комісаріат, про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з позовом до суду, щодо відповідача Міністерства оборони України, в якому просить суд: визнати неправомірними дії Міністерства оборони України щодо відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуваннях в країнах не велися бойові дії, скасувати протокол засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 24 листопада 2017 року №121 в частині відмови йому в отриманні одноразової грошової допомоги, зобов`язати відповідача Міністерство оборони України призначити, нарахувати та виплатити йому грошову допомогу в зв`язку з настанням інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії у розмірі встановленому пп. Б п.1 ст. 16.2 Закону України «Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», зобов`язати відповідача Міністерство оборони України протягом місяця з дня набрання рішенням суду законної сили подати до суду звіт про виконання рішення суду та звільнити його від сплати судового збору.

Свої вимоги мотивує тим, що у зв`язку з встановленням йому 28 квітня 2016 року III групу інвалідності, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії, він має право на отримання одноразової грошової допомоги. Дії Міністерства оборони України щодо відмови в призначенні та виплаті йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням 3-ї групи інвалідності пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії є незаконними, так як ним на розгляд комісії були подані всі документи, необхідні для призначення допомоги, в тому числі і документи, що свідчать про обставини поранення. Оскільки відмовили йому у такій допомозі, тому звернувсь до суду.

Позивач в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача - Міністерства оборони в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог та просив відмовити в задоволенні позову посилаючись на поданий відзив на позов. В обґрунтування заперечень зазначив, що позивачем не був наданий документ, що він отримав поранення та документ, що свідчить про причину та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, як це передбачено п.11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, в зв`язку з чим позивачу і було відмовлено у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги.

Представник третьої особи в судове засідання не прибув, належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, але надано письмове заперечення на позов, де просять відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши представника відповідача та розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

В судовому засіданні встановлено, що позивач звернувся з заявою на адресу Корюківського РВК, де перебуває на військовому обліку, про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням йому III групи інвалідності. Корюківським РВК його заява була направлена на адресу Чернігівського ОВК для призначення і виплати йому одноразової грошової допомоги. Чернігівський ОВК повідомив його, що його документи відпрацьовані і направлені до Департаменту фінансів Міністерства оборони України.

Департамент фінансів Міністерства оборони України своїм листом повідомив Чернігівський обласний військовий комісаріат, що підстав для подання пропозицій Міністру оборони України щодо призначення йому одноразової грошової допомоги немає, бо Закон України від 04 липня 2012 № 5040-УІ «Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців», яким змінено редакцію ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (на виконання якого було прийнято Постанову КМУ від 25.12.2013 № 975) набрав чинності з 01 січня 2014 року. Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, тобто, дія Постанови КМУ від 25.12.2013 № 975 та нової редакції ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» поширюється тільки на військовослужбовців та звільнених осіб, які отримали первинно інвалідність після 01 січня 2014 року. Оскільки дія вищевказаних законодавчих та нормативно-правових актів на заявника не поширюється (встановлено інвалідність до 01 січня 2014 року), то і підстав для розгляду поданих документів не вбачається, документи повертаються, як такі, що не відповідають вимогами Постанови КМУ від 25.12.2013 № 975.

Він не погодився з відмовою Департаменту фінансів відповідача Міністерства оборони України подати пропозиції Міністру оборони України щодо призначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби в країнах де велись бойові дії, оскаржив таку відмову до Чернігівського окружного адміністративного суду, постановою якого від 19 жовтня 2017 з урахуванням змін внесених постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2017 року його позов було задоволено, відповідача Міністерство оборони України зобов`язано було розглянути його заяву про виплату одноразової грошової допомоги з доданими до неї документами, постанова суду набрала законної сили.

Відповідач Міністерство оборони України добровільно не виконував постанову суду, тому для примусового виконання він звернувся до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, завдяки якому постанова суду була виконана, він отримав протокол засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №121 від 24 листопада 2017 року, в якому комісія прийшла до висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги, бо згідно з ч.6 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова допомога військовослужбовцям строкової служби призначається у разі, якщо інвалідність внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мало місце в період проходження служби, настала не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, а йому інвалідність встановлена понад 3-х місячний строк після звільнення зі служби.

Позивач вважає, що комісія відповідача своїм протоколом протиправно відмовила йому у виплаті одноразової грошової допомоги, тому за захистом своїх прав він вимушений звернутись до суду з даним позовом.

Підставою для відмови у призначенні одноразової грошової допомоги було зазначено те, що згідно з ч.6 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова допомога військовослужбовцям строкової служби призначається у разі, якщо інвалідність внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мало місце в період проходження служби, настала не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, а йому інвалідність встановлена понад 3-х місячний строк після звільнення зі служби. Таке рішення Міністра оборони України позивач вважає неправомірним та таким, що порушує його права та законні інтереси. Він проходив строкову військову службу в лавах Збройних Сил колишнього Радянського Союзу з 24 жовтня 1984 року по 20 жовтня 1986 року, в тому числі в період з 18 квітня 1985 року по 20 жовтня 1986 року приймав участь в бойових діях в республіці Афганістан. Являється учасником бойових дій, інвалідом війни. Під час проходження військової служби у республіці Афганістан приймав особисту участь у бойових діях та у 1985 році отримав множинні вогнепальні осколкові поранення голови, спини, лівої ноги, контузію головного мозку, що підтверджується висновком спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи Київського міського бюро судово-медичної експертизи.

У 2016 році він пройшов медико-соціальну експертизу, якою йому було визначено III групу інвалідності, що настала внаслідок поранення, контузії, захворювання пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, що підтверджується виданою Чернігівською обласною МСЕК довідкою Сер. МСЕ-ЧНВ № 172743 від 31 жовтня 1996 року. Інвалідність була встановлена 28 квітня 2016 року, що настала внаслідок поранення, контузії, захворювання пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, що підтверджується виданою довідкою Серія АВА №029641 від 28 квітня 2016 року.

Так, відповідно до п. 1 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до пп. 4 п. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» (в редакції чинній на його мого звернення у 2016 році про призначення одноразової грошової допомоги) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Відповідно до підпункту «б» пункту 1 ст. 16.2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Відповідно до п. 2 ст. 16.3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» у випадках, передбачених підпунктами 4-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується відповідним військовослужбовцям, військовозобов`язаним або резервістам.

Відповідно до п. 6 ст. 16.3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної впади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги, відповідно до п. 9 ст. 16.3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 11 «Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», затвердженого постановою КМ України від 25 грудня 2013 року № 975 (далі Порядок №975) визначено перелік документів, які військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу (Чернігівський обласний військовий комісаріат).

Відповідно до пункту 13 Порядку № 975 керівник уповноваженого органу (Чернігівський ОВК) подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів (МО України) висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку. Розпорядник бюджетних коштів (МО України) приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

З метою виконання в МО України положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» та постанови КМ України від 25 грудня 2013 року № 975 наказом МО України від 12 квітня 2007 року № 168 призначена постійно діюча комісія з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби. До складу даної комісії входить заступник МО України та ще 8 керівників структурних підрозділів МО України.

Рішення Міністерства оборони України про відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням йому III групи інвалідності виражене у формі протоколу від 24 листопада 2017 року № 121 на тій підставі, що позивачем «не подано документ, що свідчить про обставини поранення», - є неправомірним у зв`язку з тим, що ним такий документ було подано.

Так, відповідно до висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 22.03.2016 року №711/ж, витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії МО України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №1238 від 22 березня 2016 року, довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією причиною поранення, а в подальшому причиною інвалідності було вогнепальне осколкове поранення, а обставиною поранення бойові дії під час проходження військової служби у 1985 році.

Таким чином, цілий ряд фахівців як то судово-медичний експерт, члени військово-лікарської комісії МО України та фахівці медико-соціальної експертної комісії вказують на те, що: «поранення, контузія і захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії», а відповідач стверджує про те, що позивачем не наданий документ який би свідчив про обставини поранення (контузії, травми або каліцтва).

Пунктом 11 Порядку № 975 наведено перелік документів, які можуть підтвердити наявність у особи права на отримання одноразової грошової допомоги, однак, ні Порядок № 975, ні Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ні будь який-інший нормативно правовий акт не містить норми про те, що відсутність тої чи іншої довідки є підставою для відмови особі у призначенні одноразової грошової допомоги. Відповідні юридичні факти можуть підтверджуватись і іншими документами, наприклад висновком судово-медичної експертизи, протоколом центральної військово-лікарської комісії МО України, довідкою МСЕК.

Формальне посилання на відсутність довідки є неправомірним, більш того, проходячи строкову військову службу в республіці Афганістан та отримавши відповідне поранення позивач вплинути на дії військового командування та зобов`язати його видати довідку про те, що поранення позивач отримав не в наслідок алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння він не міг, більш того видача таких довідок на той час взагалі законодавством передбачена не була.

Більш того, Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке затверджене наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402 (далі Положення № 402) (зареєстровано в Міністерстві юстиції 17.11.2008 року за № 1109/15800) чітко передбачено, що категорія громадян, до якої відноситься позивач, при встановленні причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва) надавати довідку про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) не повинен.

Так, відповідно до п. 21.3 Положення № 402 причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців визначають штатні ВЛК; у колишніх військовослужбовців інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, та військових формувань колишнього СРСР, правонаступниками яких вони стали, - штатні ВЛК (військово-лікарська комісія) цих військових формувань та оформлюють протоколом за формою, наведеною в додатку 19. Так, відповідно до даного пункту Положення № 402 центральна військово-лікарська комісія МО України оглядала позивача та встановила причинний зв`язок моїх поранень.

Відповідно до п. 21.5. Положення № 402 постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях: г) "Захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії". Саме таке формулювання зазначене в Протоколі Центральної військово-лікарської комісії МО України.

Відповідно до п. 21.8. Положення № 402 при медичному огляді військовослужбовців, колишніх військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на збори, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) до введення в дію Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 4 січня 1994 року № 2 (z0177-94), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 липня 1994 року за № 177/386, і не мають довідки, виданої військовою частиною, ВЛК можуть бути прийняті до уваги достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем поранення (контузії, травми, каліцтва) (записи про первинне звернення по медичну допомогу із зазначенням обставин одержання поранення (травми), витяг із історії хвороби, матеріали службового розслідування, дізнання, досудового слідства за фактом поранення (травми) та інші медичні або військово-облікові документи).

Відповідно до п. 21.21. Положення № 402 за наявності тілесних ушкоджень (відсутність кінцівки, дефекти кісток черепа, рубці після поранень, наявність чужорідних тіл) у колишніх військовослужбовців - учасників бойових дій у роки Великої Вітчизняної війни, в інші періоди ведення бойових дій, у тому числі при проходженні військової служби в країнах, де велися бойові дії, а також у колишніх військовополонених у разі відсутності даних про їх медичний огляд ВЛК з цього приводу в період військової служби ці особи, незалежно від причини звільнення із Збройних Сил і ступеня придатності до військової служби у даний час, для встановлення характеру і давності тілесних ушкоджень за направленням військового комісара підлягають огляду судово- медичним експертом (за необхідності після обстеження у лікувально- профілактичному закладі). Результати медичного обстеження судово- медичним експертом заносяться в акт судово-медичного дослідження (висновок експерта) за наслідками поранення та разом з довідкою про проходження військової служби і перебування у частинах діючої армії, з посиланням на Перелік країн (63-94-п), посвідченням учасника бойових дій, військово-обліковими і медичними документами направляються до штатних ВЛК для встановлення причинного зв`язку поранення (каліцтва).

Посилання відповідача на відсутність відповідної довідки, якої у позивача нема, бо така довідка на той час не видавалась, не була передбачена.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 з дня встановлення 3 групи інвалідності, при огляді, набув право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням III групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії та з метою реалізації даного права надав відповідачеві через уповноважену особу - Чернігівський обласний військовий комісаріат, необхідні документи для призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги, проте Міністерство оборони, відповідно до свої дискреційних повноважень, прийняло рішення від 24 листопада 2017 року № 121, виражене у формі Протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги, яке на думку суду є неправомірним.

Суд вважає, що посилання Міністерства оборони України на те, що позивачем не надано документу, який би свідчив про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), є безпідставним, оскільки відсутність висновків службового розслідування та акту розслідування, довідки про обставини травми не може бути підставою для відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, за умови, якщо причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) підтверджені іншими документами.

Так, правовою підставою для призначення особі одноразової грошової допомоги в порядку ст.16 Закону № 2011-ХІІ та Порядком № 975, є відповідний висновок МСЕК, який надавався позивачем відповідачу.

Крім того, в матеріалах справи наявні висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи та витяг з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії, які також підтверджують зв`язок поранення (контузія) та захворювання з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, які також надавалися на розгляд комісії.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог позивача про визнання протиправним та скасування рішення Міністерства оборони України від 24 листопада 2017 року №121, виражене у формі Протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги, в частині відмови позивачу у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням III групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії та зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням III групи інвалідності пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, згідно з підпунктом 1 пункту 6 «Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25 грудня 2013 року. Рішення про задоволення позовних вимог позивача прийняте судом на захист його прав, гарантованих Конституцією України, та Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та враховуючи, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Решта позовних вимог, а саме зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішенняпідлягають відмові в задоволенні.

Оскільки позов підлягає частковому задоволенню на користь позивача, який звільнений від сплати судового збору, тому судовий збір по розгляду справи слід стягнути з відповідача на користь держави за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст.9, 72, 241-247, 250, 295 КАС України, Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» від 20.12.91р. № 2011-XII із змінами, суд,
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати неправомірним та скасувати рішення Міністерства оборони України від 24 листопада 2017 року, №121, виражене у формі Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби в частині відмови ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням III групи інвалідності пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії.
Зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням III групи інвалідності пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, згідно з підпунктом 1 пункту 6 «Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25 грудня 2013 року.
Відмовити в задоволенні вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення.
Стягнути з Міністерства оборони України на користь держави 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення. Учасник справи, якому не було вручено рішення у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Суддя М. І. Чурупченко