Справа № 826/15074/17
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2018-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 березня 2018 року № 826/15074/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Маруліної Л.О., за участі секретаря судового засідання Яцеленко Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку

до Державної регуляторної служби України

третя особа ПрАТ «Українська фондова біржа»

про визнання протиправним та скасування розпорядження

за участі :

представника позивача: Шилова С.В. (довіреність від 02.03.2018 року № 100/6801),

представника відповідача: Палига А.В. (довіреність від 15.12.2017 року №11373/0/20-17),

представників третьої особи: Гуменюка В.В. та Гуменюк М.В. (довіреність від 07.11.2017 року №б/н),

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку (далі також - позивач, Комісія) з позовною заявою до Державної регуляторної служби України (далі також - відповідач, ДРС України), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, ПАТ «Українська фондова біржа» (далі також - третя особа, ПрАТ «УФБ»), в якій просить визнати протиправним та скасувати розпорядження Державної регуляторної служби України від 22.09.2017 року №146.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.11.2017 року відкрито провадження у справі та призначено попереднє судове засідання на 24.01.2018 року.

15.12.2017 набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства України в новій редакції (далі по тексту - КАС України в чинній редакції), визначеній Законом України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" №2147-VIII від 03.10.2017.

Згідно з пунктом 10 частиною першою Розділу VII Перехідних положень, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

В судове попереднє судове засідання 24.01.2018 року прибули представники позивача та відповідача.

Представником позивача позовні вимоги підтримано. В обґрунтування позову зазначено, що Комісією видано ПрАТ «Українська фондова біржа» ліцензію на провадження професійної діяльності на фондовому ринку - діяльності з організації на фондовому ринку серії АВ №581214 від 26.04.2011 року із строком дії ліцензії з 24.07.2007 року по 24.07.2017 року.

Листом від 10.05.2017 року № 83 ПрАТ «УФБ» звернулося до Комісії із заявою про переоформлення строкової ліцензії на провадження професійної діяльності на фондовому ринку (ринку цінних паперів) на безстрокову ліцензію, відповідно до пункту 6 статті 21 Закону України від 02.03.2015 року №222-VIII «Про ліцензування видів господарської діяльності» (далі - Закон №222-VIII).

Листом від 25.05.2017 року №10/03/10022 Комісією повідомлено ПрАТ «УФБ» про невідповідність заяви від 10.05.2017 року №83 положенням пункту 3 частини першої статті 7 Закону №222-VIII, нормам Закону України від 23.02.2006 року №3480-VІ «Про цінні папери та фоновий ринок» (далі - Закон №3480-VІ) та пункту 14 розділу першого Порядку та умов видачі ліцензії та провадження окремих видів професійної діяльності на фондовому ринку (ринку цінних паперів), прийнятого рішенням Комісії від 14.05.2013 з №817, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 01.06.2013 року №854/23386 (із змінами), оскільки ПрАТ «УФБ» подано до Комісії лише одну заяву про переоформлення ліцензії на безстрокову, а не заяву для отримання ліцензії з доданими до неї документами, як це передбачено спеціальним Законом України №222-VIII та Порядком та умовами видачі ліцензії №817.

В свою чергу, ПрАТ «УФБ» звернулося до Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування із скаргою від 01.09.2017 року №б/н щодо відмови Комісії у переоформленні ліцензії на здійснення професійної діяльності на фондовому ринку - діяльності з організації торгівлі на фондовому ринку мерії АВ №581214, виданої ПрАТ «Українська фондова біржа» на підставі рішення Комісії від 17.07.2007 року №1550, на безстрокову та визнання дій позивача щодо виключення відомостей про ПрАТ «Українська фондова біржа» з ліцензійного реєстру фондових бірж у зв'язку з закінченням строку, зазначеного у ліцензії, такими, що вчинені з порушеннями вимог законодавства у сфері ліцензування.

За результатами розгляду скарги ПрАТ «УФБ», Експертно-апеляційною радою з питань ліцензування, вирішено, зокрема, зобов'язати Комісію усунути порушення вимог частини шостої статті 21 Закону №222-VIII, розглянувши заяву ПрАТ «УФБ» від 10.05.2017 року з урахуванням вимог частини шостої статті 21 Закону №222-VIII.

Державною регуляторною службою України, за результатами розгляду рішення Експертно-апеляційною радою з питань ліцензування від 19.09.2017 року №19.2 видано розпорядження від 22.09.2017 року №146 (далі також - Розпорядження №146), яким Комісію зобов'язано : 1. усунути порушення вимог частини шостої статті 21 Закону України від 02.03.2015 року №222-VIII «Про ліцензування видів господарської діяльності», розглянувши заяву ПрАТ «Українська фондова біржа» від 10.05.2017 року з урахуванням вимог частини шостої статті 21 Закону України від 02.03.2015 року №222-VIII «Про ліцензування видів господарської діяльності»; 2. повідомити Державну регуляторну службу України про виконання Розпорядження №146 протягом 10 робочих днів з дати його отримання з наданням підтверджуючих документів.

На думку позивача, Розпорядження №146 є протиправним втручанням у дискреційні повноваження Комісії, а вимоги Розпорядження № 146 містять зобов'язання щодо вчинення Комісією дій, які суперечать Законам України та призведуть до порушення норм Конституції України.

Представник відповідача проти позову заперечував. В обґрунтування позиції відповідача, представником зазначено, що відповідно до Положення ДРС України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.12.2014 року №724 (далі - Положення №724) ДРС України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України і який реалізує державну регуляторну політику, політику з питань нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, ліцензування та дозвільної системи у сфері господарської діяльності та дерегуляції господарської діяльності.

ДРС України є спеціально уповноваженим органом з питань ліцензування та дозвільної системи у сфері господарської діяльності та відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, здійснює нагляд за дотриманням органами ліцензування законодавства у сфері ліцензування та надає роз'яснення щодо його застосування; формує експертно-апеляційну раду та здійснює її організаційне, інформаційне та матеріально-технічне забезпечення; видає відповідно до Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» розпорядження про усунення порушень законодавства у сфері ліцензування; здійснює інші повноваження, визначені законом.

Так, до Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування звернулося ПрАТ «УФБ» із скаргою від 01.09.2017 року №б/н щодо відмови Комісії у переоформленні ліцензії на здійснення професійної діяльності на фондовому ринку - діяльності з організації торгівлі на фондовому ринку мерії АВ №581214, виданої ПрАТ «Українська фондова біржа» на підставі рішення Комісії від 17.07.2007 року №1550, на безстрокову та визнання дій позивача щодо виключення відомостей про ПрАТ «Українська фондова біржа» з ліцензійного реєстру фондових бірж у зв'язку з закінченням строку, зазначеного у ліцензії, такими, що вчинені з порушеннями вимог законодавства у сфері ліцензування.

За результатами розгляду зазначеної скарги на засіданні Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування встановлено порушення Комісією вимог частини шостої статті 21 Закону №222-VIII, відповідно до якої, ліцензії, які є чинними на день набрання чинності цим Законом та мали обмежений термін дії, є безстроковими і можуть бути, за заявою ліцензіата, переоформленні відповідним органом ліцензування у тижневий термін, щодо відмови Комісії в переоформленні ПрАТ «УФБ» строкової ліцензії серії АВ №518214 на безстрокову та вирішено зобов'язати Комісію усунути порушення вимог частини шостої статті 21 Закону №222-VIII, розглянувши заяву ПрАТ «УФБ» від 10.05.2017 року з урахуванням вимог частини шостої статті 21 Закону №222-VIII.

Нормами Закону №222-VIII встановлено, зокрема, що рішення Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування є обов'язковими для розгляду спеціально уповноваженим органом з питань ліцензування, що є підставою для видання спеціальним уповноваженим органом з питань ліцензування розпорядження про задоволення апеляції або про відхилення апеляції, про розгляд скарг, про погодження чи відхилення проектів нормативно - правових актів та /або усунення порушень законодавства у сфері ліцензування.

З огляду на що, за результатами розгляду ДРС України рішення Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування від 19.09.2017 року №19.2 видано розпорядження від 22.09.2017 року №146, відповідно до резолютивної частини якого Комісію зобов'язано: 1. усунути порушення вимог частини шостої статті 21 Закону України від 02.03.2015 року №222-VIII «Про ліцензування видів господарської діяльності», розглянувши заяву ПрАТ «Українська фондова біржа» від 10.05.2017 року з урахуванням вимог частини шостої статті 21 Закону України від 02.03.2015 року №222-VIII «Про ліцензування видів господарської діяльності»; 2. повідомити Державну регуляторну службу України про виконання Розпорядження №146 протягом 10 робочих днів з дати його отримання з наданням підтверджуючих документів.

Отже, відповідач заперечує, оскільки вважає, що видаючи Розпорядження №146 ДРС України діяло в межах компетенції із дотриманням порядку та процедури, встановленої Законом №222-VIII.

Щодо твердження позивача стосовно втручання відповідача у дискреційні повноваження Комісії, представником відповідача зазначено, що виданням Розпорядження №146 ДРС України жодним чином не втрутилося у дискреційні повноваження позивача, оскільки відповідачем не приймалося жодного рішення замість позивача - суб'єкта владних повноважень, а лише зобов'язано Комісію вчинити певні дії у зв'язку із виявленими відповідачем порушеннями законодавства у сфері ліцензування.

В попередньому судовому засіданні 24.01.2017 року судом залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, ПрАТ «Українська фондова біржа».

Зокрема, до матеріалів справи долучено відзив на позовну заяву.

Судом оголошено відкладення попереднього судового засідання до 12.03.2018 року для отримання третьою особою позовної заяви та надання часу для підготовки пояснень на позовну заяву.

Через канцелярію суду 15.02.2018 року третьою особою подано пояснення на позовну заяву, позивачем подано відповідь на відзив.

Третя особа проти позову заперечує, оскільки вважає, що позивачем неправомірно відмовлено третій особі в переоформленні строкової ліцензії на безстрокову, оскільки вважає, що Комісія повинна була застосувати положення Закону 222-VIII з огляду на те, що його прийнято пізніше, і не застосовувати пункт 5 Перехідних положень №3480-VІ, навіть якщо це спеціальна норма. Твердження позивача щодо втручання відповідачем у дискреційні повноваження позивача вважає безпідставним.

Через канцелярію суду 01.03.2018 року відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив.

В попередньому судовому засіданні 12.03.2018 року судом долучено до матеріалів справи доповнення до пояснення третьої особи на позовну заяву.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.03.2018 року судом закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 30.03.2018 року.

В судове засідання 30.03.2018 року з'явилися представники сторін.

Судом долучено до матеріалів справи відповідь позивача на пояснення третьої особи на позовну заяву.

Представником позивача позов підтримано, просив суд позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував, просив відмовити у повному обсязі.

Представниками третьої особи підтримано позицію відповідача, просили відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до частини третьої статті 243 КАС України в судовому засідання 30.03.2018 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, судом встановлено наступне.

Позивачем видано ПрАТ «УФБ» ліцензію на провадження професійної діяльності на фондовому ринку - діяльності з організації торгівлі на фондовому ринку серії АВ№ 581214 від 26.04.2011 року із строком дії до 24.07.2017 року.

ПрАТ «УФБ» листом від 10.05.2017 року № 83 звернулося до Комісії із заявою про переоформлення строкової ліцензії на провадження професійної діяльності на фондовому ринку (ринку цінних паперів) на безстрокову ліцензію, відповідно до пункту 6 статті 21 Закону України від 02.03.2015 року №222-VIII «Про ліцензування видів господарської діяльності» (далі - Закон №222-VIII).

Листом від 25.05.2017 року №10/03/10022 Комісією повідомлено ПрАТ «УФБ» про невідповідність заяви від 10.05.2017 року №83 положенням пункту 3 частини першої статті 7 Закону №222-VIII, нормам Закону України від 23.02.2006 року №3480-VІ (далі - Закон №3480-VІ) та пункту 14 розділу першого Порядку та умов видачі ліцензії та провадження окремих видів професійної діяльності на фондовому ринку (ринку цінних паперів), прийнятого рішенням Комісії від 14.05.2013 з №817, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 01.06.2013 року №854/23386 (із змінами).

Судом встановлено, що позивач, відмовляючи третій особі у переоформленні ліцензії на безстрокову, керувався нормами Закону України від 04.07.2012 року №5042- VІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення законодавства про цінні папери та фондовий ринок», яким внесені зміни до Закону №222-VIII, відповідно до яких, професійні учасники фондового ринку, які отримали строкові ліцензії на провадження певного виду професійної діяльності на фондовому ринку до набрання чинності цим Законом, провадять свою діяльність після набрання чинності цим Законом відповідно до виданих ліцензій протягом строку дії ліцензії впровадження відповідного виду професійної діяльності дозволяється за умови отримання нової ліцензії відповідно до вимог статей 27-1 і 27-2 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок». Зокрема, зазначено, що враховуючи вимоги Порядку та умов видачі ліцензії №817 юридичній особі, яка після закінчення строку дії ліцензії має намір провадити певний вид професійної діяльності на фондовому ринку, необхідно отримати нову ліцензію.

Відповідно до матеріалів справи, ПрАТ «УФБ» звернулося до Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування із скаргою від 01.09.2017 року №б/н щодо відмови Комісії у переоформленні ліцензії на здійснення професійної діяльності на фондовому ринку - діяльності з організації торгівлі на фондовому ринку мерії АВ №581214, виданої ПрАТ «Українська фондова біржа» на підставі рішення Комісії від 17.07.2007 року №1550, на безстрокову та визнання дій позивача щодо виключення відомостей про ПрАТ «Українська фондова біржа» з ліцензійного реєстру фондових бірж у зв'язку з закінченням строку, зазначеного у ліцензії, такими, що вчинені з порушеннями вимог законодавства у сфері ліцензування.

Відповідно до витягу з протоколу засідання Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування при Державній регуляторній службі України від 19.09.2017 року № 11-17, рішення № 19.2, який міститься у матеріалах справи, за результатами розгляду скарги на засіданні Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування встановлено не виконання Комісією вимог частини шостої статті 21 Закону №222-VIII, відповідно до якої, ліцензії, які є чинними на день набрання чинності цим Законом та мали обмежений термін дії, є безстроковими і можуть бути, за заявою ліцензіата, переоформленні відповідним органом ліцензування у тижневий термін та вирішено зобов'язати Комісію усунути порушення вимог частини шостої статті 21 Закону №222-VIII, розглянувши заяву ПрАТ «УФБ» від 10.05.2017 року з урахуванням вимог частини шостої статті 21 Закону №222-VIII.

Відповідно до копії розпорядження ДРС України від 22.09.2017 року №146 «Про усунення порушень законодавства у сфері ліцензування», що міститься у матеріалах справи, судом встановлено, що Державною регуляторною службою України, з урахуванням рішення Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування при Державній регуляторній службі України від 19.09.2017 року № 19.2 (протокол №11-17) за результатом розгляду скарги ПрАТ «Українська фондова біржа» від 01.09.2017 року зобов'язано Національну комісію з цінних паперів та фондового ринку: 1. усунути порушення вимог частини шостої статті 21 Закону України від 02.03.2015 року №222-VIII «Про ліцензування видів господарської діяльності», розглянувши заяву ПрАТ «Українська фондова біржа» від 10.05.2017 року з урахуванням вимог частини шостої статті 21 Закону України від 02.03.2015 року №222-VIII «Про ліцензування видів господарської діяльності»; 2. повідомити Державну регуляторну службу України про виконання Розпорядження №146 протягом 10 робочих днів з дати його отримання з наданням підтверджуючих документів.

На думку позивача, Розпорядження №146 таким, що повністю суперечить Закону України від 30.10.1996 року №488/96-ВР «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні» та Закону №3480-VІ, Порядку №817. Зобов'язання, викладене у Розпорядженні №146 щодо розгляду Комісією заяви ПрАТ «УФБ», на думку позивача, є привласненням відповідачем функцій правосуддя. Зокрема, позивачем зазначено, що відповідно до норм законодавства, повноваження Комісії щодо розгляду заяв на переоформлення ліцензій на провадження професійної діяльності на фондовому ринку (ринку цінних паперів), так само, як і заяв про видачу ліцензій на провадження професійної діяльності на фондовому ринку - діяльності з організації торгівлі на фондовому ринку та прийняття рішень щодо видачі чи відмови у видачі ліцензій, є виключно компетенцією Комісії.

Вважаючи свої права та інтереси порушеними, позивач звернувся до суду.

Всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Щодо винесення ДРС України Розпорядження №146 з порушенням законодавства, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що Позивачем видано ПрАТ «УФБ» ліцензію на провадження професійної діяльності на фондовому ринку - діяльності з організації торгівлі на фондовому ринку серії АВ№ 581214 від 26.04.2011 року із строком дії до 24.07.2017 року.

Листом від 10.05.2017 року № 83 ПрАТ «УФБ» звернулося до Комісії із заявою про переоформлення строкової ліцензії на провадження професійної діяльності на фондовому ринку (ринку цінних паперів) на безстрокову ліцензію, відповідно до пункту 6 статті 21 Закону України від 02.03.2015 року №222-VIII «Про ліцензування видів господарської діяльності» (далі - Закон №222-VIII), що підтверджено копією заяви, яка міститься у матеріалах справи.

Закон України від 02.03.2015 року №222-VIII «Про ліцензування видів господарської діяльності» набув чинності 28.06.2015 року.

Відповідно до частини шостої статті 21 Закону №222-VIII ліцензії на провадження видів господарської діяльності, що на день набрання чинності цим Законом є чинними, продовжують діяти.

Ліцензії на провадження видів господарської діяльності, зазначених у статті 7 цього Закону: види господарської діяльності яких звужені, підлягають переоформленню, що здійснюється органом ліцензування у триденний строк безкоштовно; які є чинними на день набрання чинності цим Законом та мали обмежений термін дії, є безстроковими і можуть бути, за заявою ліцензіата, переоформлені відповідним органом ліцензування безкоштовно у тижневий строк.

Отже, з аналізу вищезазначеної норми вбачається, що вона не встановлює порядок видачі, переоформлення або анулювання ліцензій, а містить положення, пов'язанні із набранням чинності самим Законом, зокрема, стосовно безстрокового терміну дії ліцензій, які були чинними на день набрання чинності цим Законом та мали обмежений термін дії, а також можливість їх разового переоформлення.

З огляду на що, ліцензія ПрАТ «Українська фондова біржа» на провадження професійної діяльності на фондовому ринку - діяльності з організації торгівлі на фондовому ринку серії АВ №581214 строком дії з 24.07.2007 року по 24.07.2017 року мала набути статусу безстрокової не в силу Розпорядження №146, а в силу Закону №222-VIII.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що листом від 25.05.2017 року №10/03/10022 Комісією повідомлено ПрАТ «УФБ» про невідповідність заяви від 10.05.2017 року №83 положенням пункту 3 частини першої статті 7 Закону №222-VIII, нормам Закону України від 23.02.2006 року №3480-VІ «Про цінні папери та фоновий ринок» (далі - Закон №3480-VІ) та пункту 14 розділу першого Порядку та умов видачі ліцензії та провадження окремих видів професійної діяльності на фондовому ринку (ринку цінних паперів), прийнятого рішенням Комісії від 14.05.2013 з №817, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 01.06.2013 року №854/23386 (із змінами), та відмовлено у переоформленні ліцензії, керуючись нормами Закону України від 04.07.2012 року №5042- VІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення законодавства про цінні папери та фондовий ринок», яким внесені зміни до Закону №222-VIII, відповідно до яких, професійні учасники фондового ринку, які отримали строкові ліцензії на провадження певного виду професійної діяльності на фондовому ринку до набрання чинності цим Законом, провадять свою діяльність після набрання чинності цим Законом відповідно до виданих ліцензій протягом строку дії ліцензії впровадження відповідного виду професійної діяльності дозволяється за умови отримання нової ліцензії відповідно до вимог статей 27-1 і 27-2 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок».

Отже, Комісія вважає, що Закон №5042-VI є спеціальним відносно загального Закону №222-VIII і таким, що передбачає особливості ліцензування професійної діяльності на ринку цінних паперів в розумінні пункту третього частини першої статті 7 Закону №222-VIII, а отже, має застосовуватися до ПрАТ «УФБ», оскільки, на думку позивача, ПрАТ «УФБ» не має право продовжувати діяльність на основі наявної ліцензії, а повинна подати документи для отримання нової ліцензії.

З аналізу викладеного слід дійти висновку, що в законодавстві України про ліцензування існує колізія між нормою пункту 5 Перехідних положень Закону №5042-VI та прийнятим пізніше Законом №222-VIII. В цьому випадку має так звана змішана колізія права, з ознаками як темпоральної (між актами однакової юридичної сили, прийнятими у різний час), так і змістовної (між загальною та спеціальною нормами права). Єдиного правила вирішення таких колізій в теорії держави і права не існує, вона може бути вирішена як на користь норми, прийнятої пізніше, так і на користь спеціальної норми, враховуючи волю законодавця та принцип розумності правового регулювання.

У письмових поясненнях третьою особою, зокрема, зазначено, що Закон №222-VIII, прийнятий у 2015 році, є наслідком реформи державної політики по спрощенню ведення бізнесу та усунення зайвих адміністративних процедур. Статтею 1 цього Закону передбачено, що він регулює суспільні відносини у сфері ліцензування видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, встановлює уніфікований порядок їх ліцензування. З цієї норми вбачається, що Законом №222-VIII встановлено загальний єдиний для всіх суб'єктів порядок ліцензування, а тому, принципи ліцензування, зазначені в цьому Законі, повинні застосовуватися всіма органами державної влади при визначенні власної політики в сфері ліцензування. Тобто, особливості ліцензування будь-яких видів діяльності (в тому числі діяльності на фондовому ринку) не повинні суперечити основам та принципам державної політики в сфері ліцензування.

З огляду на зазначене, пункт 5 Перехідних положень Закону №5042-VI, який встановлює, що учасники фондового ринку повинні заново отримувати ліцензії після закінчення строку дії, вказаного в паперовому бланку такої ліцензії, є таким, що не відповідає принципам державної політики в сфері ліцензування.

Системне тлумачення положень Закону №222-VIII свідчить про те, що законодавцем імперативно, однозначно і без винятків встановлено автоматичне набуття ліцензіями статусу безстрокових з прийняттям цього Закону. Додаткових юридичних дій ліцензіатів та/або органів ліцензування для набуття ліцензією такого статусу Законом не передбачено, з огляду на що, ліцензія ПрАТ «УФБ» фактично автоматично набула статусу безстрокової з моменту набрання чинності цим Законом.

Аналогічну правову позицію викладено у ухвалі Київського апеляційного адміністративного суду міста Києва у справі №826/11197/16.

У рішенні Конституційного Суду України від 03.10.1997 року (справа про набуття чинності Конституцією України) висловлено позицію, відповідно до якої «конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована одно предметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайно, є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується одно предметний акт, який діяв у часі раніше».

Тому, суд дійшов висновку про правомірність встановлення відповідачем порушень Комісією вимог частини шостої статті 21 Закону №222-VIII у винесеному Розпорядженні № 146, з огляду на що, судом не беруться до уваги твердження позивача щодо винесення ДРС України Розпорядження №146 всупереч Законам України.

Щодо твердження позивача стосовно неправомірності Розпорядження №146, а саме змісту резолютивної частини: « 1. усунути порушення вимог частини шостої статті 21 Закону України від 02.03.2015 року №222-VIII «Про ліцензування видів господарської діяльності», розглянувши заяву ПрАТ «Українська фондова біржа» від 10.05.2017 року з урахуванням вимог частини шостої статті 21 Закону України від 02.03.2015 року №222-VIII «Про ліцензування видів господарської діяльності»; 2. повідомити Державну регуляторну службу України про виконання Розпорядження №146 протягом 10 робочих днів з дати його отримання з наданням підтверджуючих документів.», суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону №222-VIII спеціально уповноважений орган з питань ліцензування: 1) розробляє основні напрями розвитку сфери ліцензування та вносить на розгляд Кабінету Міністрів України пропозиції щодо її вдосконалення; 2) узагальнює практику застосування нормативно-правових актів з питань ліцензування; 3) погоджує проекти нормативно-правових актів у сфері ліцензування (у тому числі ліцензійні умови), що розробляються та/або приймаються органами виконавчої влади, державними колегіальними органами; 4) здійснює методичне керівництво, інформаційне забезпечення діяльності органів ліцензування та визначає форму ліцензійного звіту; 5) здійснює нагляд за додержанням органами державної влади, державними колегіальними органами законодавства у сфері ліцензування; 6) утворює Експертно-апеляційну раду з питань ліцензування та забезпечує її діяльність; 7) має право для цілей Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування отримувати від органу ліцензування копії документів, які стосуються прийнятого ним рішення, що оскаржується до спеціально уповноваженого органу з питань ліцензування, та залучати на громадських засадах державних службовців, науковців та інших фахівців (за згодою їхніх керівників) для одержання консультацій та проведення експертизи документів у сфері ліцензування, а також запитувати і отримувати інформацію, документи чи матеріали; 8) видає розпорядження про усунення порушення законодавства у сфері ліцензування та розпорядження про відхилення або задовільнення апеляцій чи скарг з урахуванням рішення Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування; 9) порушує питання щодо відповідальності посадових осіб органів ліцензування, які прийняли рішення, скасоване на підставі рішення Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування; 10) забезпечує підвищення кваліфікації працівників органу ліцензування, до посадових обов'язків яких належить забезпечення виконання повноважень у сфері ліцензування; 11) одержує інформацію з питань ліцензування та контролю за наявністю ліцензій у суб'єктів господарювання від органів ліцензування, органів, що здійснюють контроль за наявністю ліцензій, зокрема щорічний ліцензійний звіт та щорічний звіт про виявлення безліцензійної діяльності; 12) має безоплатний доступ до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань у порядку, встановленому Міністерством юстиції України.

Відповідно до частини першої Положення №724 Державна регуляторна служба України (ДРС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України і який реалізує державну регуляторну політику, політику з питань нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, ліцензування та дозвільної системи у сфері господарської діяльності та дерегуляції господарської діяльності.

ДРС є спеціально уповноваженим органом з питань ліцензування та дозвільної системи у сфері господарської діяльності.

Частиною 10 Положення №724 ДРС у межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України та прийнятих відповідно до Конституції та законів України актів Кабінету Міністрів України видає накази організаційно-розпорядчого характеру, розпорядження про усунення порушень у сфері ліцензування, а з питань реалізації державної регуляторної політики - рішення за підписом Голови ДРС.

Відповідно до частини другої статті 4 Закону №222-VIII розпорядження спеціально уповноваженого органу з питань ліцензування, прийняті в межах його повноважень, є обов'язковими до виконання органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, юридичними особами всіх форм власності, а також фізичними особами - підприємцями.

Частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 5 Закону №222-VIII встановлено, що Експертно-апеляційна рада з питань ліцензування є постійно діючим колегіальним органом при спеціально уповноваженому органі з питань ліцензування та діє за регламентом, що затверджується спеціально уповноваженим органом з питань ліцензування. Обов'язками Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування є розгляд апеляцій та інших скарг здобувачів ліцензії, ліцензіатів на дії органу ліцензування або інших заявників щодо порушення законодавства у сфері ліцензування.

Судом встановлено, що до Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування звернулося ПрАТ «УФБ» із скаргою від 01.09.2017 року №б/н щодо відмови Комісії у переоформленні ліцензії на здійснення професійної діяльності на фондовому ринку - діяльності з організації торгівлі на фондовому ринку мерії АВ №581214, виданої ПрАТ «Українська фондова біржа» на підставі рішення Комісії від 17.07.2007 року №1550, на безстрокову та визнання дій позивача щодо виключення відомостей про ПрАТ «Українська фондова біржа» з ліцензійного реєстру фондових бірж у зв'язку з закінченням строку, зазначеного у ліцензії, такими, що вчинені з порушеннями вимог законодавства у сфері ліцензування.

Відповідно до абзацу 1 частини одинадцятої статті 5 Закону №222-VIII рішення Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування приймається більшістю голосів її членів і оформлюється протокольним рішенням, що підписується особою, яка головувала на засіданні Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування, та секретарем ради, який призначається головою ради з числа її членів.

За результатами розгляду зазначеної скарги на засіданні Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування встановлено порушення позивачем вимог частини шостої статті 21 Закону №222-VIII та вирішено зобов'язати Комісію усунути порушення вимог частини шостої статті 21 Закону України від 02.03.2015 року №222-VIII «Про ліцензування видів господарської діяльності», розглянувши заяву ПрАТ «Українська фондова біржа» від 10.05.2017 року з урахуванням вимог частини шостої статті 21 Закону України від 02.03.2015 року №222-VIII «Про ліцензування видів господарської діяльності», що підтверджено витягом з протоколу засідання Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування при Державній регуляторній службі України від 19.09.2017 року № 11-17, рішення № 19.2, який міститься у матеріалах справи.

Відповідно до абзаців 2, 3 частини одинадцятої статті 5 Закону №222-VIII рішення Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування щодо розгляду апеляцій або інших скарг здобувачів ліцензії чи ліцензіатів, проектів нормативно-правових актів та/або пропозицій про запровадження чи скасування ліцензування виду господарської діяльності є обов'язковими для розгляду спеціально уповноваженим органом з питань ліцензування у триденний строк з дня ухвалення відповідного рішення Експертно-апеляційною радою з питань ліцензування і є підставою для видання спеціально уповноваженим органом з питань ліцензування розпорядження про задоволення апеляції або про відхилення апеляції, про розгляд скарг, про погодження чи відхилення проектів нормативно-правових актів та/або усунення порушень законодавства у сфері ліцензування.

Розпорядження про задоволення апеляції чи про відхилення апеляції, про розгляд скарг, про погодження чи відхилення проектів нормативно-правових актів та/або усунення порушень законодавства у сфері ліцензування надсилаються відповідному органу ліцензування та здобувачеві ліцензії, ліцензіату чи заявнику протягом трьох робочих днів з дня їх прийняття.

З матеріалів справи вбачається, що, за результатами розгляду ДРС України рішення Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування від 19.09.2017 року №19.2 видано розпорядження від 22.09.2017 року №146, відповідно до резолютивної частини якого Комісію зобов'язано: 1. усунути порушення вимог частини шостої статті 21 Закону України від 02.03.2015 року №222-VIII «Про ліцензування видів господарської діяльності», розглянувши заяву ПрАТ «Українська фондова біржа» від 10.05.2017 року з урахуванням вимог частини шостої статті 21 Закону України від 02.03.2015 року №222-VIII «Про ліцензування видів господарської діяльності»; 2. повідомити Державну регуляторну службу України про виконання Розпорядження №146 протягом 10 робочих днів з дати його отримання з наданням підтверджуючих документів.

Отже, з аналізу законодавства вбачається, що резолютивна частина оскарженого Розпорядження № 146 винесена в межах повноважень відповідача, які чітко визначені нормами Закону №222-VIII та Положення №724.

З огляду на те, що судом встановлено правомірність винесеного відповідачем Розпорядження №146, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про визнання протиправним та скасування розпорядження Державної регуляторної служби України від 22.09.2017 року №146 задоволенню не підлягають.

Щодо твердження позивача про «втручання» відповідача у дискреційні повноваження позивача, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1.6. розділу першого Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017 № 1395/5 дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов'язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб'єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але й не має права виходити за її межі.

Тобто, дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб'єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб'єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21.05.2013 р. № 21-87а13.

Відповідно до частини першої, пункту першого частини другої статті 6 Закону №222-VIII орган ліцензування видає ліцензії на право здійснення видів господарської діяльності, зазначених у статті 7 цього Закону. Види господарської діяльності, на здійснення яких державний колегіальний орган видає ліцензії, встановлюються цим Законом. Орган ліцензування для цілей цього Закону за відповідним видом господарської діяльності отримує та розглядає заяву разом з документами, подання яких до органу ліцензування передбачено законом, і за результатом їх розгляду приймає рішення про залишення заяви про отримання ліцензії без розгляду, відмови у видачі ліцензії чи про видачу ліцензії, оформлення, переоформлення та видачу інших документів, що стосуються сфери повноважень органу ліцензування.

Із змісту резолютивної частини оскаржуваного Розпорядження №146 вбачається, що відповідачем не вирішувалося питання щодо переоформлення ліцензії третьої особи та не приймалося рішення щодо переоформлення ліцензії, натомість, відповідно до норм Закону №222-VIII , встановивши порушення законодавства органом ліцензування, яким є позивач, зобов'язує Комісію усунути порушення законодавства, розглянувши заяву третьої особи у відповідності до вказаних у Розпорядженні №146 норм Закону №222-VIII.

Враховуючи, що законодавцем чітко закріплено повноваження Державної регуляторної служби України з видання розпорядження про усунення порушення законодавства у сфері ліцензування, суд дійшов висновку, що твердження позивача є хибним, та не відповідає нормам Закону №222-VIII.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідач довів обґрунтованість та законність своїх рішень.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку, про задоволення позову в повному обсязі.

Керуючись положеннями статей 2, 7, 9, 11, 44, 72-78, 79, 194, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку залишити без задоволення.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч. 1 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України. апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 13.04.2018 року.

Суддя Л.О. Маруліна