Справа № 804/6905/17
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2017-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 грудня 2017 р. Справа № 804/6905/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Тулянцевої І.В.
при секретарі Курілові Ю.Ю.,
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю-Порт Очаков» до Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря про визнання протиправним та скасування припису, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю-Порт Очаков» до Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря про визнання протиправним та скасування припису № 25 від 29.09.2017 року .
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що Державною екологічною інспекцією Північно-Західного регіону Чорного моря проведено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства України Товариством з обмеженою відповідальністю «Ю-Порт Очаков» на об'єкті «Будівництво комплексу по перевантаженню та зберіганню зернових культур на території ТОВ «Порт Очаків», І черга будівництва», за адресою: с. Куцуруб, Очаківський район, Миколаївська область. За результатами проведеного заходу контролю складено відповідний Акт перевірки від 22.09.2017 року у довільній формі, на підставі якого відповідачем прийнято припис № 25 від 29.09.2017 року, яким з метою усунення порушень вимог природоохоронного законодавства, виявлених під час здійснення планової перевірки, було приписано, зокрема у пунктах 2 та 5, не допускати експлуатацію об'єкта, а саме: експлуатацію зернового комплексу, у т.ч. з урахуванням експлуатації очисних споруд («BIOTAL - 5 TBSD») без висновку державної експертизи; забезпечити виконання технологічних операцій з перевантаження зернових вантажів при погодженні в установленому законом порядку технологій перевантаження. Припис № 25 від 29.09.2017 року позивач вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки експертиза проекту будівництва об'єкту була виконана у встановленому законодавством порядку та об'єкт введено в експлуатацію, у тому числі з очисними спорудами. Крім того зазначив, що погодження робочої документації з відповідачем не є обов'язковим для позивача як суб'єкта господарювання.
В судове засідання 13.12.2017 року позивач не з'явився, представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити із викладених у позові підстав.
Відповідач - Державна екологічна інспекція Північно-Західного регіону Чорного моря у судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Причини неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи суду та заперечень на позов не подавав. За таких обставин, у відповідності до положень статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача.
З огляду на приписи ст.41, ч. 4 ст. 122, ч. 4 та ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, а також на строки розгляду адміністративних справ, встановлені ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе здійснити судовий розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі доказами, які повно та всебічно висвітлюють обставини спірних правовідносин, оскільки не вбачає потреби заслуховувати свідків та експертів, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
Розглянувши подані документи, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо та достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступне.
В період з 11 вересня по 22 вересня 2017 року Державною екологічною інспекцією Північно-Західного регіону Чорного моря проведено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства України в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами Товариством з обмеженою відповідальністю «Ю-Порт Очаков» на об'єкті «Будівництво комплексу по перевантаженню та зберіганню зернових культур на території ТОВ «Порт Очаків», І черга будівництва», за адресою: Миколаївська область, Очаківський район, с.Куцуруб, 1/10 за результатами якої складено акт від 22.09.2017 року.
Перевіркою встановлено порушення Товариством з обмеженою відповідальністю «Ю-Порт Очаков» природоохоронного законодавства, а саме:
- Наказу Мінприроди № 52 від 06.02.2009 року: порушення правил експлуатації ГОУ: перевірка знань з правил технічної експлуатації установки очистки газу не проводиться; перевірка ГОУ для оцінки його технічного стану не проводиться; перевірка відповідності фактичних параметрів роботи установки очистки газу не здійснювалась;
- статей 32, 39 Закону України «Про екологічну експертизу»: здійснення господарської діяльності без наявності документів дозвільного характеру, а саме без висновку державної екологічної експертизи при експлуатації зернового комплексу, у т.ч. з урахуванням експлуатації очисних споруд («BIOTAL - 5 TBSD»);
- статті 17 Закону України «Про відходи»: порушення правил подання статистичної звітності щодо утворення відходів, а саме статистична звітність за формою 1-відходи не подається;
- статей 10, 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря»: здійснення викиду забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами без дозволу на викиду забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами у період 01.01.2015 року - 22.05.2016 року;
- статей 100, 102 Водного Кодексу України, Постанови КМУ № 269 від 29.02.1996 року: проведення робіт, що можуть привести до забруднення водного середовища без дозволу (узгодження тощо), а саме проведення перевантажувальних робіт зернових вантажів без наявності узгодженої технології перевантаження.
Відповідно до статті 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та Положення про Державну екологічну інспекцію Північно-Західного регіону Чорного моря, затвердженого наказом Держекоінспекції України 12.12.2011 року № 136, з метою усунення порушень природоохоронного законодавства, виявлених під час планової перевірки дотримання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, відповідачем винесено припис від 29.09.2017 року № 25, яким товариству приписано:
1) розробити план організаційно-технічних заходів по усуненню виявлених недоліків з вказівкою термінів виконання та відповідальних виконавців, затвердити його відповідним наказом. Копію наказу і плану заходів направити до Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря протягом 10 днів після отримання припису;
2) не допускати експлуатацію об'єкта, а саме: експлуатацію зернового комплексу, у т.ч. з урахуванням експлуатації очисних споруд («BIOTAL - 5 TBSD») без висновку державної експертизи з 29.09.2017 року;
3) забезпечити виробничий контроль за охороною атмосферного повітря; здійснення інструментально-лабораторних вимірювань параметрів викидів забруднюючих речовин стаціонарних джерел та ефективності роботи газоочисних установок з 29.09.2017 року;
4) забезпечити складання та подання державної статистичної звітності щодо утворення відходів за формою №1-відходи з 29.09.2017 року;
5) забезпечити виконання технологічних операцій з перевантаження зернових вантажів при погоджених в установленому законодавством порядку технологій перевантаження до 31.10.2017 року.
Не погоджуючись із винесеним приписом та вважаючи його протиправним, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.
Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість вказаних висновків відповідача і винесених на підставі висновку спірних актів індивідуальної дії на відповідність вимогам частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, проаналізувавши положення законодавчих актів, якими врегульовані спірні правовідносини, суд зауважує на наступному.
Завдання контролю у галузі охорони навколишнього природного середовища, у відповідності до статті 34 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» № 1264-XII від 25.06.1991 року (далі Закон № 1264-XII), полягають у забезпеченні додержання вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища всіма державними органами, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності і підпорядкування, а також громадянами.
Статтею 35 Закону № 1264-XII закріплено, що державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Виконавчі органи сільських, селищних, міських рад здійснюють державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища.
Державному контролю підлягають використання і охорона земель, надр, поверхневих і підземних вод, атмосферного повітря, лісів та іншої рослинності, тваринного світу, морського середовища та природних ресурсів територіальних вод, континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони України, природних територій та об'єктів, що підлягають особливій охороні, стан навколишнього природного середовища, а також дотримання заходів біологічної і генетичної безпеки щодо біологічних об'єктів навколишнього природного середовища при створенні, дослідженні та практичному використанні генетично модифікованих організмів у відкритій системі.
Порядок здійснення державного контролю за охороною навколишнього природного середовища та використанням природних ресурсів визначається цим Законом та іншими законами України.
Згідно з пунктом 1 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 2017 року № 275 (далі - Положення № 275), Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.
Держекоінспекція відповідно до покладених на неї завдань: проводить перевірки (у тому числі документальні) із застосуванням інструментально-лабораторного контролю, складає відповідно до законодавства акти за результатами здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства з питань, що належать до її компетенції, надає обов'язкові до виконання приписи щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства та здійснює контроль за їх виконанням і здійснює лабораторні вимірювання (випробування) (пункт 4 Положення № 275).
Як визначено у статті 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» № 877-V від 05.04.2007 року (далі Закон № 877-V) державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Відповідно до статті 3 Закону № 877-V, державний нагляд (контроль) здійснюється за принципом, зокрема, здійснення державного нагляду (контролю) лише за наявності підстав та в порядку, визначених законом.
Із наведеного нормативного регулювання вбачається, що контроль за охороною навколишнього природного середовища та використання природних ресурсів покладено на Держекоінспекцію та її територіальні органи. З цією метою вони в межах своїх повноважень та у визначеному законодавством порядку проводять перевірки, з-поміж іншого, суб'єктів господарювання на предмет дотримання вимог природоохоронного законодавства та видають припис про усунення виявлених порушень, якщо такі є.
Частиною п'ятнадцятою статті 4 Закону № 877 визначено, що при здійсненні заходів державного нагляду (контролю) посадові особи органів державного нагляду (контролю) зобов'язані використовувати виключно уніфіковані форми актів.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 10.03.2017 №166-р «Про скасування деяких наказів міністерств та інших центральних органів виконавчої влади», серед іншого, скасований наказ Міністерства екології та природних ресурсів України від 02.10.2012 №483 «Про затвердження уніфікованих форм актів перевірок дотримання вимог природоохоронного законодавства, що містять перелік питань для здійснення планових заходів державного нагляду (контролю)», а також наказ Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10.09.2008 №464 «Про затвердження порядку організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства».
Розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.03.2017 №166-р «Про скасування деяких наказів міністерств та інших центральних органів виконавчої влади» набрало чинності 21.05.2017 року, тобто станом на дату проведення перевірки вказані накази були скасовані.
Разом з тим, законом, який визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю), є Закон № 877-V.
Частиною 6 статті 7 Закону № 877-V закріплено, що за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити такі відомості: дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім'я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід.
Отже, Законом № 877-V безпосередньо визначені порядок, підстави та строки проведення позапланових заходів, а також перелік відомостей, які має містити акт перевірки.
При цьому, скасовані розпорядженням Кабінету Міністрів України від 10.03.2017 №166-р «Про скасування деяких наказів міністерств та інших центральних органів виконавчої влади» наказ Міністерства екології та природних ресурсів України від 02.10.2012 №483 «Про затвердження уніфікованих форм актів перевірок дотримання вимог природоохоронного законодавства, що містить перелік питань для здійснення планових заходів державного нагляду (контролю)» та наказ Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10.09.2008 №464 «Про затвердження порядку організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства» є підзаконними нормативно-правовими актами, які видані уповноваженими органами на основі Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та за своєю суттю покликані врегулювати внутрішні відносини контролюючого органу, які не впливають на права суб'єкта господарювання.
Таким чином, відсутність уніфікованої форми акта перевірки, за умови відповідності акта вимогам статті 7 Закону № 877-V, жодним чином не порушує прав позивача у спірних правовідносинах, а тому, посилання позивача на те, що відповідачем допущені порушення порядку оформлення акту перевірки, суд вважає помилковими.
Стосовно порушень, виявлених в ході перевірки, суд зазначає наступне.
Так, в акті перевірки відповідач посилається на те, що позивачем порушено статті 32, 39 Закону України «Про екологічну експертизу».
Державна екологічна експертиза проводиться відповідно до Закону України «Про екологічну експертизу» №45/95-ВР від 09.02.1995 року (далі - Закон №45/95-ВР в редакції, чинній на момент перевірки).
Статтею 32 Закону №45/95-ВР закріплено обов'язки замовників екологічної експертизи, а статтею 39: висновки державної екологічної експертизи.
При цьому згідно з частиною 1 статті 14 Закону №45/95-ВР, державній екологічній експертизі підлягають: 1) державні інвестиційні програми, проекти схем розвитку і розміщення продуктивних сил, розвитку окремих галузей економіки; проекти генеральних планів населених пунктів, схем районного планування; 3) документація по перепрофілюванню, консервації та ліквідації діючих підприємств, окремих цехів, виробництв та інших промислових і господарських об'єктів, які можуть негативно
впливати на стан навколишнього природного середовища, в тому числі
військового та оборонного призначення; 4) проекти законодавчих та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини в галузі забезпечення екологічної (в тому числі радіаційної) безпеки, охорони навколишнього природного середовища і використання природних ресурсів, діяльності, що може негативно впливати на стан навколишнього природного середовища; 5) документація по впровадженню нової техніки, технологій,
матеріалів і речовин (у тому числі тих, що закуповуються за кордоном), які можуть створити потенційну загрозу навколишньому природному середовищу; 6) документація щодо генетично модифікованих організмів, що призначаються для використання у відкритій системі.
Відповідно до рішень Кабінету Міністрів України, Ради
міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад державній екологічній експертизі можуть підлягати екологічні ситуації, що склалися в окремих населених пунктах і регіонах, а також діючі об'єкти та
комплекси, в тому числі військового та оборонного призначення, що мають значний негативний вплив на стан навколишнього природного середовища (частина друга статті 14 Закону №45/95-ВР).
Відповідно до частини 3 статті 13 Закону №45/95-ВР, здійснення державної екологічної експертизи є обов'язковим для видів діяльності та об'єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку. Перелік видів діяльності та об'єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку, встановлюється Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, і центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я.
Перелік видів діяльності та об'єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку, встановлюється Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, і центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я.
Такий перелік затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 28.08.2013 року №808 «Про затвердження переліку видів діяльності та об'єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку».
Відповідачем в акті перевірки взагалі не вказано, а судом не встановлено, чи становить об'єкт зернового комплексу підвищену екологічну небезпеку та чи може спричинити негативні наслідки для навколишнього середовища, у зв'язку з чим є незрозумілим висновок екологічної інспекції про необхідність висновку державної екологічної експертизи для експлуатації зернового комплексу.
Разом з тим, судом встановлено, що згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно - комплексу з перевантаження та зберігання зернових культур на території ТОВ «Порт Очаків» за адресою: с. Куцуруб, Очаківський район, Миколаївська область, це - «будівництво комплексу по перевантаженню та зберіганню зернових культур на території ТОВ «Порт Очаків» за адресою: с. Куцуруб, Очаківський район, Миколаївська область, І черга будівництва».
Право власності на дане нерухоме майно зареєстровано у порядку, що визначений чинним законодавством (номер запису про право власності: 854956, дата, час державної реєстрації: 30.04.2013 року, 13:07:31).
Експертним звітом щодо розгляду проектної документації, що затверджений 29.07.2011 року, по проекту будівництва «Комплекс по перевантаженню та зберіганню зернових культур на території ТОВ «Порт Очаків» в Миколаївській області» від 29.06.2011 року № 01/277, виданий Філією ДП «Укрдержбудекспертиза у Миколаївській області», встановлено, що дана проектна документація розроблена з дотриманням вимог екологічної безпеки.
Експертний висновок складено з урахуванням позитивних висновків, зокрема, експертного екологічного звіту Фурдуй Л. В. від 27.07.2011 року, згідно якого вплив на середовище об'єкта оцінено як допустимий.
Також вказаний проект будівництва «Комплекс по перевантаженню та зберіганню зернових культур на території ТОВ «Порт Очаків» в Миколаївській області» містить у собі розроблений відповідно до вимог чинного законодавства розділ «Оцінка впливу на навколишнє природне середовище», який було розроблено ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Довкілля» відповідно до договору № 138 від 10.01.2011 року.
З огляду на викладене, суд вважає, що експертиза проекту будівництва об'єкту - будівництво комплексу по перевантаженню та зберіганню зернових культур на території ТОВ «Порт Очаків» за адресою: с. Куцуруб, Очаківський район, Миколаївська область, І черга будівництва» виконана у визначеному законодавством порядку.
Проект будівництва даного об'єкту передбачає, у тому числі, будівництво очисних споруд (BIOTAL - 5 TBSD) і об'єкт введено в експлуатацію з даними очисними спорудами.
Також суд відмічає, що згідно акту попередньої перевірки за період 20.10.2015 року по 23.10.2015 року у позивача наявна відповідна експертиза на зазначений вище об'єкт та порушень щодо наявності висновку екологічної експертизи. не виявлено.
Таким чином, акт перевірки, на підставі якого винесено припис, що оскаржується, протирічить висновкам акту перевірки відповідача, що був складений 23.10.2015 року за наслідками планової перевірки дотримання позивачем вимог законодавств з охорони навколишнього природного середовища.
Отже, вимога пункту 2 припису № 25 від 29.09.2017 року про не допущення експлуатації об'єкта, а саме: експлуатацію зернового комплексу, у т.ч. з урахуванням експлуатації очисних споруд («BIOTAL - 5 TBSD») без висновку державної екологічної експертизи, є необґрунтованою.
Щодо пункту 5 припису № 25 від 29.09.2017 року, яким позивачу приписано забезпечити виконання технологічних операцій з перевантаження зернових вантажів при погодженні в установленому законом порядку технологій перевантаження, суд зазначає наступне.
В силу статті 100 Водного кодексу України від 06.06.1995 року № 213/95 - ВР (далі - ВК України) підприємствам, установам, організаціям і громадянам забороняється забруднювати, засмічувати поверхні водозборів, льодового покриву водойм, водотоків, а також морів, їх заток і лиманів виробничими, побутовими та іншими відходами, сміттям, нафтовими, хімічними та іншими забруднюючими речовинами.
Відповідно до статті 102 Водного кодексу України, у внутрішні морські води та територіальне море забороняється скидати з суден і плавучих засобів, платформ та інших морських споруд і повітряних суден хімічні, радіоактивні та інші шкідливі речовини, а також радіоактивні або інші відходи, матеріали, предмети та сміття, які можуть спричинити забруднення моря.
Охорона внутрішніх морських вод та територіального моря від забруднення та засмічення здійснюється відповідно до правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, інших актів законодавства.
На виконання цієї норми Постановою кабінету Міністрів України № 269 від 29 лютого 1996 року затверджені Правила охорони внутрішніх морських вод і територіального моря від забруднення та засмічення, які, відповідно до п. 1, встановлюють вимоги щодо запобігання забрудненню та засміченню внутрішніх морських вод і територіального моря України підприємствами, установами, організаціями всіх форм власності, громадянами України, а також іноземними юридичними і фізичними особами та особами без громадянства, українськими та іноземними суднами, які перебувають у цих водах.
Відповідно до пунктів 26, 27, 29 вказаних Правил, усі операції з забруднюючими речовинами, водами, що їх містять, та сміттям, які проводяться на приймальних очисних спорудах та об'єктах поводження з відходами у портах, на судноремонтних та суднобудівних заводах, підлягають обов'язковій реєстрації в установленому порядку.
Підприємства морської галузі узгоджують технологію перевантаження щодо кожного виду вантажів з морськими екологічними інспекціями Держекоінспекції.
У разі порушення вимог природоохоронного законодавства України діяльність берегових об'єктів може бути обмежена, тимчасово заборонена (зупинена) чи припинена в установленому порядку.
Документ дозвільного характеру, відповідно до положень ст.1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» від 06.09.2005 року № 2806 - IV (далі - Закон України № 2806 - IV) - є дозвіл, висновок, рішення, погодження, свідоцтво, інший документ, який дозвільний орган зобов'язаний видати суб'єкту господарювання у разі надання йому права на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності та/або без наявності якого суб'єкт господарювання не може проваджувати певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності.
Зі змісту наведеної норми слідує, що документ дозвільного характеру має персоніфіковану дію, оскільки дозволяє конкретному суб'єкту господарювання провадити певну господарську діяльність.
В ході планової перевірки позивача екологічною інспекцією було встановлено, що технологічні операції з перевантаження зернових вантажів товариство здійснює згідно з робочою технологічною карткою РТК № Н-02, яка не узгоджена на виконання вимог п. 27 Постанови Кабінету міністрів України від 29.02.1996 року № 269 з екологічною інспекцією (ст. 3 Акта перевірки).
З копії робочої технологічної картки РТК № Н-02, залученої до матеріалів справи позивачем, також не вбачається, що товариством узгоджувалась технологія перевантаження щодо кожного виду вантажів з морськими екологічними інспекціями Держекоінспекції, що свідчить про правомірність висновків відповідача щодо встановлених порушень.
Таким чином, позивач дійшов помилкового висновку щодо відсутності обов'язку погодження робочої документації із екологічними інспекціями, у зв'язку із чим, підстави для визнання п. 5 оскаржуваного припису протиправним, відсутні.
Що стосується інших пунктів оскаржуваного припису, суд зазначає, що позивачем не наводяться підстави з яких він вважає пункти 1, 3 та 4 припису № 25 від 29.09.2017 року протиправними та такими, що підлягають скасуванню.
При цьому, суд зазначає, що вказані пункти припису носять загальний характер та направлені на впорядкування діяльності товариства у відповідності до норм законодавства про охорону навколишнього природного середовища, та не порушують права та інтереси позивачу, у зв'язку із чим, підстави для їх скасування. Відсутні.
Згідно частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно статті 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
З огляду на вищенаведене, зважаючи, що позивач фактично не погоджується з пунктами 2 та 5 оскаржуваного припису, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Розподіл витрат слід здійснити у відповідності до частини 3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись статтями 11, 70-72, 86, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю-Порт Очаков» до Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря про визнання протиправним та скасування припису - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати пункт 2 припису Державної екологічної інспекції Північно-західного регіону Чорного моря № 25 від 29.09.2017 року.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева