Справа № 826/13475/17
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2018-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

20 лютого 2018 року № 826/13475/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Маруліної Л.О., за участі секретаря судового засідання Яцеленко Ю.О.,

за участі представників сторін:

від позивача: Черепахіної І.В. (нотаріальна довіреність від 06.11.2017);

від відповідача: Чурпіти Ю.М. (довіреність від 19.12.2017 № 212).

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу:

за позовом ОСОБА_4

до Головного управління Держгеокадастру у Київській області -

про поновлення на роботі

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 (надалі - позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Київській області (надалі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати Наказ Головного управління Держгеокадастру у Київській області «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_4.» № 5-дс від « 12» вересня 2017 року;

- поновити ОСОБА_4 на посаді Державного кадастрового реєстратора Відділу у Бориспільському районі Головного управління Держгеокадастру у Київської області з « 12» вересня 2017 року;

- стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Київській області середній заробіток за час вимушеного прогулу з « 12» вересня 2017 року до дня прийняття судового рішення;

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Київській області внести виправлення до трудової книжки ОСОБА_4 щодо її звільнення;

- допустити до негайного виконання судове рішення в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі стягнення за один місяць.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.10.2017 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд на 08.11.2017.

В судове засідання з'явились уповноважені представники сторін. У зв'язку з необхідністю представника ознайомитись із матеріалами справи та доказами долученими в судовому засіданні, судом відкладено розгляд справи 28.11.2017.

У вказане судове засідання з'явились уповноважені представники сторін.

Позивачем підтримано позовні вимоги, просила їх задовольнити, у зв'язку з тим, що відповідачем порушено права та законні інтереси, адже відповідачем не дотримано встановленої законом процедури проведення перевірки службового порушення посадовою особою; Наказ про звільнення не містить необхідних відомостей та не відповідає вимогам статті77 Закону України «Про державну службу», тому, як зазначено позивачем, рішення про звільнення ОСОБА_4., оформлене, прийняте із порушенням чинного законодавства та всупереч його вимог, є незаконним, безпідставним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідач заперечував проти задоволення позову з підстав, викладених у письмових запереченнях, та зазначив, що у зв'язку з проведенням дисциплінарного провадження, за підсумками якого було встановлено, що ОСОБА_4 порушено вимоги чинного законодавства при здійсненні нею своїх службових обов'язків, що потягло за собою притягнення її до дисциплінарної відповідальності за неналежне виконання посадових обов'язків, а саме, прийняття нею необґрунтованого рішення, що спричинило порушення цілісності комунального (державного) майна, зокрема, за порушення вимог Закону України «Про державний земельний кадастр» та Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051, при здійсненні державної реєстрації земельних ділянок, у зв'язку з чим було прийняте обґрунтоване та законне рішення про звільнення ОСОБА_4 із займаної нею посади, тому представник відповідача просив відмовити в задоволенні зазначеного адміністративного позову.

У зв'язку з необхідністю витребування додаткових доказів, судом відкладено розгляд справи на 22.12.2017 року.

У вказане судове засідання з'явився представник позивача, представник відповідача не з'явився, від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке судом визнано необґрунтованим, але зважаючи на неподання витребуваних судом документів, які мають істотне значення для розгляду даної справи, судом відкладено розгляд справи на 28.12.2017 року.

В судове засідання з'явились уповноважені представники сторін. У зв'язку із клопотанням сторін про витребування доказів від Бориспільської районної державної адміністрації Київської області, судовий розгляд справи відкладено до 08.02.2018 року.

Разом з тим, 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, виклавши його в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку з невиконанням Бориспільською районною державною адміністрацією Київської області ухвали суду про витребування доказів, судом повторно ухвалено рішення про їх витребування та відкладено розгляд справи до 20.02.2018.

Через канцелярію суду 12.02.2018 року надійшли витребувані докази від Бориспільської районної державної адміністрації Київської області.

В судовому засіданні 20.02.2018 року на підставі частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши матеріали справи, Окружним адміністративним судом міста Києва встановлено, що з 17.01.2017 року позивача було призначено на посаду Державного кадастрового реєстратора Відділу у Бориспільському районі Головного управління Держкомзему у Київській області в порядку переведення з Управління Держгеокадастру у Бориспільському районі Київської області. З 18.02.2010 року ОСОБА_4. прийнято на державну службу в органи Держгеокадастру (Держкомзему), на посаду кадастрового реєстратора - призначено з листопада 2015 року.

Відповідно до пояснень позивача, 12.09.2017 року її викликали до Начальника Головного управління Держгеокадастру у Київській області Приходько Л.О., де усно повідомили про звільнення. На вимогу позивача пояснити причини звільнення, надати копію наказу та видати трудову книжку їй відмовлено.

Листом від 14.09.2017року вих. №15313/6-17, отриманого, відповідно до пояснень позивача, 23.09.2017 року, за підписом Начальника Головного управління Держгеокадастру у Київській області Приходько Л.О., позивача запрошено прибути до Управління персоналом Головного управління Держгеокадастру у Київській області для отримання трудової книжки та письмового ознайомлення з наказом про звільнення.

Не погоджуючись із Наказом Начальника Головного управління Держгеокадастру у Київській області Приходько Л.О. від 12.09.2017 року №5-дм, вважаючи його невідповідним нормам законодавства та таким, що не відображає суті викладених обставин в ньому та не містить необхідних реквізитів, позивач звернулась із даним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення адміністративної справи, суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 1 Кодексу законів про працю України, (надалі - КЗпП України) кодекс законів про працю України регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини.

Статтею 3 КЗпП України передбачено, що законодавством про працю, яке відповідно до статті 4 КЗпП України складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. А отже, КЗпП України регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Таким чином, правовідносини у сфері державної служби регулюються Законом України «Про державну службу» (надалі по тексту - Закон), який є спеціальним актом вищої юридичної сили в системі законодавства про державну службу та визначає особливості правового регулювання у цій сфері, а тому його положенням у процесі правозастосування надається перевага над положеннями Кодексу законів про працю України. При цьому, положення Кодексу законів про працю України застосовується лише у випадку не урегульованості або неповної урегульованості трудових правовідносин осіб, які мають статус державного службовця.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, визначено Законом України «Про державну службу» (далі також - Закон).

За змістом частини першої ст. 1 Закону державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо:

1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів;

2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів;

3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг;

4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства;

5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням;

6) управління персоналом державних органів;

7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.

Правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби (частина перша статті 5 Закону).

Статтею 8 Закону визначені основні обов'язки державного службовця, визначено, що державний службовець зобов'язаний:

1) дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки;

3) поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина;

4) з повагою ставитися до державних символів України;

5) обов'язково використовувати державну мову під час виконання своїх посадових обов'язків, не допускати дискримінацію державної мови і протидіяти можливим спробам її дискримінації;

6) забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів;

7) сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов'язки;

8) виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України;

9) додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції;

10) запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби;

11) постійно підвищувати рівень своєї професійної компетентності та удосконалювати організацію службової діяльності;

12) зберігати державну таємницю та персональні дані осіб, що стали йому відомі у зв'язку з виконанням посадових обов'язків, а також іншу інформацію, яка відповідно до закону не підлягає розголошенню;

13) надавати публічну інформацію в межах, визначених законом.

Державні службовці виконують також інші обов'язки, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах.

У разі виявлення державним службовцем під час його службової діяльності або поза її межами фактів порушення вимог цього Закону з боку державних органів, їх посадових осіб він зобов'язаний звернутися для забезпечення законності до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Відповідно до статті 64 Закону за невиконання або неналежне виконання посадових обов'язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Для державних службовців можуть встановлюватися особливості притягнення до дисциплінарної відповідальності у випадках, визначених законом.

Підстави для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності визначено статтею 65 Закону.

Так, підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов'язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Дисциплінарними проступками є:

1) порушення Присяги державного службовця;

2) порушення правил етичної поведінки державних службовців;

3) вияв неповаги до держави, державних символів України, Українського народу;

4) дії, що шкодять авторитету державної служби;

5) невиконання або неналежне виконання посадових обов'язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень;

6) недотримання правил внутрішнього службового розпорядку;

7) перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу злочину або адміністративного правопорушення;

8) невиконання вимог щодо політичної неупередженості державного службовця;

9) використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб;

10) подання під час вступу на державну службу недостовірної інформації про обставини, що перешкоджають реалізації права на державну службу, а також неподання необхідної інформації про такі обставини, що виникли під час проходження служби;

11) неповідомлення керівнику державної служби про виникнення відносин прямої підпорядкованості між державним службовцем та близькими особами у 15-денний строк з дня їх виникнення;

12) прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин;

13) поява державного службовця на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння;

14) прийняття державним службовцем необґрунтованого рішення, що спричинило порушення цілісності державного або комунального майна, незаконне їх використання або інше заподіяння шкоди державному чи комунальному майну, якщо такі дії не містять складу злочину або адміністративного правопорушення;

15) прийняття державним службовцем рішення, що суперечить закону або висновкам щодо застосування відповідної норми права, викладеним у постановах Верховного Суду, щодо якого судом винесено окрему ухвалу.

Разом з тим, статтею 66 Закону передбачено види дисциплінарного стягнення та загальні умови їх застосування. Так, до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.

Відповідно до частини п'ятої статті 66 Закону, звільнення з посади державної служби є винятковим видом дисциплінарного стягнення і може бути застосоване лише у разі вчинення дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 1, 3, 7, 9-11, 13, 14 частини другої статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 цього Закону.

Згідно з частиною першою статті 67 Закону, дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов'язків.

За змістом пункту 4 частини першої статті 87 Закону підставами для припинення державної служби за ініціативою суб'єкта призначення є, зокрема: вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення.

Відповідно до пункту 5 розділу І Наказу Національного агентства України з питань державної служби від 05.08.2016 року № 158 «Про затвердження Загальних правил етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування» (далі також - Наказ № 158), відповідно до який, етична поведінка державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування ґрунтується на принципах державної служби та служби в органах місцевого самоврядування, визначених Законами України «Про державну службу» і «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також загальних вимогах до поведінки цих осіб, визначених Законом України «Про запобігання корупції».

Державні службовці повинні сумлінно, компетентно, результативно і відповідально виконувати свої посадові обов'язки, проявляти ініціативу, а також не допускати ухилення від прийняття рішень та відповідальності за свої дії та рішення.

Державні службовці та посадові особи місцевого самоврядування під час виконання своїх посадових обов'язків зобов'язані неухильно дотримуватись загальновизнаних етичних норм поведінки, бути доброзичливими та ввічливими, дотримуватись високої культури спілкування (не допускати використання нецензурної лексики, підвищеної інтонації), з повагою ставитись до прав, свобод та законних інтересів людини і громадянина, об'єднань громадян, інших юридичних осіб, не проявляти свавілля або байдужість до їхніх правомірних дій та вимог (п. 4-5 розділу ІІ зазначеного Наказу Національного агентства України з питань державної служби від 05.08.2016 року № 158).

Згідно з пунктом 1 Розділу ІІІ Наказу № 158 державний службовець та посадова особа місцевого самоврядування повинні використовувати своє службове становище виключно для виконання своїх посадових обов'язків і доручень керівників, наданих на підставі та у межах повноважень, передбачених законами України.

Особа, призначена на посаду державної служби вперше, публічно складає Присягу державного службовця такого змісту: "Усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю, що буду вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права, свободи і законні інтереси людини і громадянина, честь держави, з гідністю нести високе звання державного службовця та сумлінно виконувати свої обов'язки" (стаття 36 Закону).

З системного аналізу змісту присяги, вбачається, що в основу поведінки державного службовця закладено етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недотримання яких утворює факт порушення Присяги. Складаючи присягу, державний службовець покладає на себе не тільки певні службові зобов'язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

Під порушенням Присяги слід розуміти скоєння державним службовцем проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання державним службовцем своїх обов'язків. Порушення Присяги, втім як і вчинення іншого дисциплінарного проступку, можуть бути наслідком недотримання, порушення державним службовцем правових, етичних (моральних) норм проходження публічної служби.

Передумовою звільнення державного службовця за вчинення дисциплінарного правопорушення, пов'язаного зі здійсненням службової діяльності, з підстави припинення державної служби за порушення Присяги мають бути порушення, встановлені внаслідок ретельного службового розслідування. Звільнення за порушення Присяги може мати місце лише тоді, коли державний службовець скоїв проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків.

Відповідно до матеріалів справи судом встановлено, що на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу чи об'єднання земельної ділянки для колективного садівництва ГО СТ «Веселка плюс», розробленої ТОВ «Паралель-8» у 2017 році, рішення Вишеньківської сільської ради № 814-21-VII від 10.03.2017 року, було здійснено поділ земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_1 на сорок одну частину і НОМЕР_4 на п'ять частин та проведено державну реєстрацію земельних ділянок, що утворились внаслідок їх поділу з отриманням відповідних витягів.

Відповідно до доповідної записки в.о. начальника Управління запобігання та виявлення корупції Держгеокадастру Сіроштана О.Е., Інформаційної довідки з викладенням обставин щодо вчинення ОСОБА_4. дисциплінарного проступку, Акту перевірки питань діяльності ГУ Держгеокадастру у Київській області, Відомостей про причини і умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення чи обставини, на підставі яких з ОСОБА_4. знімають звинувачення, висновку про наявність чи відсутність у діях ОСОБА_4. дисциплінарного проступку та підстав для притягнення її до дисциплінарної відповідальності, згідно з якими встановлено, що державним кадастровим реєстратором Відділу ОСОБА_4. було здійснено державну реєстрацію земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_3 НОМЕР_1, НОМЕР_2) та відкрито на них Поземельні книги. В подальшому державним кадастровим реєстратором Відділу ОСОБА_4. на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу чи об'єднання земельної ділянки для колективного садівництва громадській організації СТ «Веселка Плюс» в ГО СТ «Веселка Плюс», с. Вишеньки Бориспільського району Київської області (розробник ТОВ «Паралель-8», сертифікований інженер-землевпорядник ОСОБА_8.) здійснено поділ цих земельних ділянок та проведено державну реєстрацію земельних ділянок, що утворились в результаті такого поділу з порушенням вимог статті 24, частин третьої, п'ятої статті 25 та частин першої, третьої статті 26 Закону України «Про державний земельний кадастр» та вимог Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 р. № 1051.

Зазначена технічна документація не відповідає вимогам земельного законодавства, зокрема вимогам частини дванадцятої статті 186 Земельного кодексу України.

Також, відповідно до картографічної основи Державного земельного кадастру зазначені земельні ділянки частково накладаються на об'єкти гідрографії .

Окрім того, за твердженнями відповідача, заяви про поділ вищевказаних ділянок надходила до Центру надання адміністративних послуг 16.12.2016 та 05.04.2016, однак заявником ТОВ «Паралель-8» в той же день їх відкликано, а тому позивач не мала права для проведення реєстраційних дій, вказане також підтверджується витягом з журналу реєстрації.

Таким чином, керівництво позивача та адміністративна комісія прийшли до висновку, що такі дії державного кадастрового реєстратора Відділу ОСОБА_4. спричинили порушення цілісності комунального (державного) майна та містять склад злочину або адміністративного правопорушення.

Тому, керівнику Головного управління відповідно до вимог Закону України «Про державну службу» було рекомендовано розглянути питання щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності Державного кадастрового реєстратора Відділу у Бориспільському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області ОСОБА_4. за неналежне виконання посадових обов'язків, а саме, прийняття нею необґрунтованого рішення, що спричинило порушення цілісності комунального (державного) майна, зокрема, за порушення вимог Закону України «Про державний земельний кадастр» та Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051, при здійсненні державної реєстрації вказаних земельних ділянок та у подальшому їх поділу

Комісія прийшла до аналогічного висновку та надала такі ж рекомендації щодо позивача.

На підставі доповідної записки в.о. начальника Управління запобігання та виявлення корупції Держгеокадастру Сіроштана О.Е. від 28.08.2017 № 477/3-17-0.12 комісією з розгляду дисциплінарних справ територіальних органів Держгеокадастру у Київській області було відкрито дисциплінарне провадження з метою розгляду питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_4., Державного кадастрового реєстратора Відділу у Бориспільському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області.

В матеріалах справи містяться письмові пояснення ОСОБА_4. щодо обставин справи та здійснення нею лише перенесення відомостей про зазначені земельні ділянки до Національної кадастрової системи, у зв'язку з тим, що вони не були перенесені туди автоматично відповідно до вимог ЗУ «Про державний земельний кадастр», а кадастрові номери змінились, у зв'язку із зміною індексової кадастрової карти.

Відповідно до висновку, враховуючи вищевикладене та те, що особисте пояснення ОСОБА_4. не містять достатніх причин, які могли б виправдати неналежне виконання нею посадових обов'язків, встановлено наявність підстав для притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_4., державного кадастрового реєстратора Відділу у Бориспільському районі головного управління Держгеокадастру у Київській області, прийнято рішення про звільнення з посади у зв'язку з прийняттям нею необґрунтованого рішення, що спричинило порушення цілісності державного або комунального майна, незаконне їх використання або інше заподіяння шкоди державному чи комунальному майну.

Позивач не погоджується з процедурою проведення дисциплінарною комісією провадження щодо виявлення наявності або відсутності дисциплінарного проступку в діях ОСОБА_4., у зв'язку з тим, що позивача не було повідомлено про формування дисциплінарної справи, внаслідок чого було порушено передбачені законом права та гарантії прав під час застосування дисциплінарного стягнення до позивача.

Відповідно до частини шостої статті 66 Закону України «Про державну службу» дисциплінарні стягнення, передбачені пунктами 2-4 частини першої цієї статті (у т.ч. звільнення з посади державної служби), накладаються виключно за пропозицією Комісії, поданням дисциплінарної комісії.

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 68 Закону України «Про державну службу» дисциплінарні стягнення накладаються (застосовуються): на державних службовців, які займають посади державної служби категорій "Б" і "В":

інші види дисциплінарних стягнень - суб'єктом призначення за поданням дисциплінарної комісії.

Дисциплінарну комісію стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорій "Б" і "В", утворює керівник державної служби у кожному державному органі (абз.2 частини другої статті 69 Закону України «Про державну службу»).

Дисциплінарна комісія діє у складі не менше шести членів. До складу дисциплінарної комісії включаються державні службовці державного органу, представники виборного органу первинної профспілкової організації з числа державних службовців, а в разі відсутності профспілкової організації - представники державних службовців, обрані на загальних зборах (конференції) державних службовців державного органу, а також можуть включатися представники громадських об'єднань, які мають досвід роботи у сфері державного управління, державної служби або за юридичним фахом (частина третя статті 69 Закону України «Про державну службу»).

Відповідно до частина четверта статті 69 Закону України «Про державну службу» склад дисциплінарної комісії у державному органі затверджується наказом (розпорядженням) керівника державної служби. До складу дисциплінарної комісії у державному органі включаються в однаковій кількості:

представники керівника державної служби, визначені ним одноосібно із числа державних службовців цього державного органу;

представники виборного органу первинної профспілкової організації з числа державних службовців, а в разі відсутності профспілкової організації - представники державних службовців, обрані на загальних зборах (конференції) державних службовців державного органу.

До складу дисциплінарної комісії можуть включатися експерти або інші представники громадських об'єднань, утворених відповідно до Закону України "Про громадські об'єднання", за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

До складу дисциплінарної комісії повинна бути включена щонайменше одна особа, яка має юридичну освіту не нижче другого (магістерського) рівня та досвід роботи за фахом.

Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії, які мають рекомендаційний характер для суб'єкта призначення.

Суб'єкт призначення протягом 10 календарних днів зобов'язаний прийняти рішення на підставі пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії або надати вмотивовану відмову протягом цього строку (частини десята, одинадцята статті 69 Закону України «Про державну службу»).

Так відповідачем надано до матеріалів справи Наказ № 161 від 02.08.2017 в.о. Голови Держгеокадастру про утворення комісії для проведення перевірки, але відповідачем не надано доказів, які б свідчили про повноваження кожного із членів комісії, їхні посади та відомості щонайменше щодо однієї особи про її рівень юридичної освіти та її досвіду за фахом.

Також в Наказі не викладено суть порушення позивача та відповідно до матеріалів справи, не надано доказів, які б підтвердили протиправність в діях позивача під час виконання нею службових обов'язків.

Державний службовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право:

1) надавати пояснення, а також відповідні документи та матеріали щодо обставин, які досліджуються;

2) порушувати клопотання про одержання і залучення до матеріалів нових документів, одержання додаткових пояснень осіб, які причетні до справи;

3) бути присутнім під час виконання відповідних заходів;

4) подавати в установленому порядку скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування (частина восьма статті 71 Закону)

Зважаючи на вказане та відповідно до пояснень позивача, її не було повідомлено про те, що утворено комісію та здійснюється розслідування, про висновки й рекомендації зазначеної комісії, що є порушенням вказаної норми.

Відповідно до вимог ст. 73 Закону комісією повинна бути сформована дисциплінарна справа, також частинами першою, другою ст. 76 встановлено, що державний службовець має право на ознайомлення з усіма матеріалами дисциплінарної справи перед прийняттям рішення про накладення на нього дисциплінарного стягнення. За результатами ознайомлення державний службовець має право вносити зауваження до висновку, клопотання про вжиття додаткових заходів для встановлення обставин, які мають значення для справи, надавати додаткові пояснення та додаткові документи і матеріали, що стосуються зазначених обставин, які долучаються до справи.

Як встановлено судом та відповідачем не доведено протилежного, позивача не ознайомили із такою справою, не повідомили про її наявність та не надали можливості внести пропозиції чи заперечення щодо неї, перед прийняттям рішення щодо накладення на ОСОБА_4. дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з державної служби.

Пунктом 6 Порядку обліку та роботи з дисциплінарними справами, затвердженого - наказом Національного агентства України з питань державної служби №49 від 03.03.2016р., встановлено, що державний службовець, щодо якого здійснюється дисциплінарне провадження, має право доступу до інформації про нього, яка збирається та зберігається, в тому числі має право в будь-який час знайомитись із дисциплінарною справою, робити з неї виписки, давати письмові пояснення, надавати відповідні документи та матеріали щодо обставин, які досліджуються, а також порушувати клопотання про одержання і залучення до матеріалів нових документів.

Зважаючи на вказане, суд встановив не відповідність в діях відповідача нормам чинного законодавства щодо утворення дисциплінарної комісії та проведення самого дисциплінарного розслідування, а отже Акти та Висновки, які видані вказаною комісією не можуть вважатись ухваленими в межах чинного законодавства.

Також судом встановлено, що оскаржуваний Наказ №5-дм від 12.09.2017 року не відповідає вимогам статті 77 Закону України «Про державну службу», частиною другою якої встановлено, що у рішенні про накладення дисциплінарного стягнення, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються: найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення.

Однак, всупереч зазначених вимог Закону спірний Наказ №5-дм від 12.09.2017р. не містить: стислого викладу обставин справи, адже в Наказі не зазначено в чому саме полягав факт порушення норм Законів України «Про державний земельний кадастр», «Про землеустрій», Земельного кодексу України, порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012р. №1051; не зазначено виду дисциплінарного проступку позивача та юридичної кваліфікації дисциплінарного проступку, натомість загальними фразами описано пункти та статті норм законів та підзаконних актів та зазначено посилання на подання дисциплінарної комісії, матеріали дисциплінарної справи та акт прийому-передачі справ та майна позивача.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» підставами захисту порушеного права звільненої особи може бути не тільки звільнення без законних підстав, а й порушення порядку його проведення.

Зважаючи на зазначене, суд доходить до висновку про невідповідність виданого Наказу нормам чинного законодавства, а тому, оскаржуваний Наказ підлягає скасуванню.

Також доречно зазначити, відповідачем не надано копії заяви про відмову ТОВ «Паралель-8» від проведення реєстраційних дій, а натомість в матеріалах справи містяться копії Заяв про надання адміністративних послуг з надання відомостей з Державного земельного кадастру та Клопотання про надання витягу з національної кадастрової системи на земельну ділянку для колективного садівництва ТОВ «Веселка плюс» в ГО СТ «Веселка плюс» в с. Вишеньки Бориспільського району Київської області.

Зважаючи на відсутність доказів, а саме заяви підписаної уповноваженою особою зазначеного Товариства, суд критично оцінює лист Бориспільської районної державної адміністрації Київської області від 23.08.2017 № 7-46-3218 та копії журналу реєстрації із зазначенням, що ТОВ «Паралель-8» відмовилось від своєї заяви на поділ земельних ділянок.

Разом з тим, відповідно до доказів наявних в матеріалах справи та листа ТОВ «Паралель-8», вказані земельні ділянки було поділено ще в 2008 році.

Відповідно до абз.2-3 ст. 225 Кодексу законів про працю у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно із абз. 3 пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від « 08» лютого 1995 року (надалі - Порядок) середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Пунктом 5 Порядку передбачено, що нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Відповідно до пункту 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до Довідки про заробітну плату позивача, яка наявна в матеріалах справи, судом встановлено, що розмір заробітної плати за липень 2017 року у позивача склав 6 516,62грн., за серпень 2017 року - 5 032,00 грн.

Відтак, розмір середньоденної заробітної плати становить:

(6 516,62 + 5 032,00) / (21+22) = 11 548,62 / 43 = 268,57 (грн.)

Зважаючи на вказане, позивачу належить виплатити заробітну плату у зв'язку з вимушеним прогулом 268,57 грн. за 1 (один) робочий день.

До матеріалів адміністративної справи долучено копію трудової книжки позивача. З якої судом встановлено, що з 13.10.2017 року позивач працевлаштована на посаду спеціаліста землевпорядника Вишеньківської сільської ради.

Відповідно до пунктів 2, 3 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про, зокрема, присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Відтак рішення суду в частині поновлення позивача на посаді Державного кадастрового реєстратора Відділу у Бориспільському районі Головного управління Держгеокадастру у Київської області з 12 вересня 2017 року та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць з 12.09.2017 до 12.10.2017 підлягає негайному виконанню.

Стосовно позовних вимог про зобов'язання відповідача внести відповідні відомості до трудової книжки позивача, суд керується наступним.

Відповідно до пункту 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерством праці України, Міністерством юстиції України, Міністерством соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58, записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Згідно з пунктом 2.4 зазначеної Інструкції усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Таким чином, порядок ведення трудової книжки передбачає, що записи до неї вносяться на підставі відповідних наказів роботодавця, який, в свою чергу, у разі виникнення судового спору має бути прийнятий після набрання судовим рішенням законної сили.

З огляду на викладене, після скасування в судовому порядку оскаржуваного наказу та поновлення позивача на посаді, відповідач має прийняти відповідний наказ, на підставі якого працівником кадрової служби будуть внесені відповідні записи до трудової книжки позивача, у зв'язку з чим до набрання судовим рішенням законної сили, вимоги позивача про спонукання відповідача внести такі записи є передчасними, носять характер превентивного захисту та задоволенню не підлягають.

Статтею 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

За змістом частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною другою статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За приписами частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В даному випадку відповідачем не доведено правомірності прийнятих рішень, у зв'язку з чим позовні вимоги ОСОБА_4. підлягають задоволенню частково.

Керуючись вимогами статей 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати Наказ Головного управління Держгеокадастру у Київській області «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_4.» від 12 вересня 2017 року № 5-дс.

3. Поновити ОСОБА_4 на посаді Державного кадастрового реєстратора Відділу у Бориспільському районі Головного управління Держгеокадастру у Київської області з 12 вересня 2017 року;

4. Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Київській області середній заробіток за час вимушеного прогулу з 12 вересня 2017 року до 12 жовтня 2017 року.

5. Допустити до негайного виконання судове рішення в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі стягнення за один місяць.

6. В решті позовних вимог відмовити.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч. 1 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України. апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги

Суддя Л.О. Маруліна