Справа № 308/6192/16-а
Суддя: Гриців М.І.
Дата ухвалення: 2018-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

10 квітня 2018 року

Київ

справа №308/6192/16-а

адміністративне провадження №К/9901/13518/18

К/9901/13521/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого Гриціва М.І.,

суддів: Берназюка Я.О., Коваленко Н.В., -

розглянув у письмовому провадженні касаційні скарги ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2016 року (судді Гінда О.М., Качмар В.Я., Старунський Д.М.), додаткову постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року (судді Гінда О.М., Качмар В.Я., Старунський Д.М.) в адміністративній справі № 308/6192/16-а за позовом ОСОБА_1 до Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області (далі - управління ПФУ) про визнання неправомірними дій щодо відмови у перерахунку пенсії та зобов'язання вчинити дії, -

встановив:

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив визнати протиправною відмову управління ПФУ в перерахунку пенсії на підставі статті 501 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1789-ХІІ «Про прокуратуру» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 1789-ХІІ) з розрахунку 90 відсотків від середнього заробітку щомісячної (чинної) заробітної плати відповідної посади працівника прокуратури на підставі довідки прокуратури Закарпатської області від 27 травня 2016 року № 107 про заробітну плату, починаючи з 01 січня 2016 року без обмеження її максимального розміру.

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області постановою від 28 липня 2016 року позов задовольнив повністю.

Рішення обґрунтував тим, що положення Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1697-VII) передбачають звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, тому перерахунок пенсії необхідно проводити згідно із законодавством, що діяло на момент призначення пенсії.

Львівський апеляційний адміністративний суд постановою від 04 жовтня 2016 року це рішення скасував та постановив нове. Визнав протиправним дії управління ПФУ щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до статті 501 №1789-ХІІ, починаючи з 01 січня 2016 року. Зобов'язав управління ПФУ здійснити перерахунок і виплату пенсії за вислугу років відповідно до статті 501 Закон № 1789-ХІІ у редакції, чинній на момент призначення пенсії, починаючи з 01 червня 2016 року на підставі заяви позивача від 31 травня 2016 року № 02/М-61. У решті позовних вимог відмовив.

31 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про роз'яснення вказаної постанови суду апеляційної інстанції.

Львівський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 06 грудня 2016 року відмовив у задоволенні заяви.

20 грудня 2016 року цей же суду ухвалив додаткову постанову, якою абзац 4 резолютивної частини постанови від 04 жовтня 2016 року доповнив словами «та довідки прокуратури Закарпатської області № 107 від 27.05.2016 з урахуванням раніше проведених виплат, але не більше десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність і виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії».

Львівський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 20 грудня 2016 року виправив описку в ухвалі від 04 жовтня 2016 року, якою з абзацу 3 резолютивної частини виключив словосполучення «починаючи з 01 січня 2016 року».

ОСОБА_1 не погодився із первинною і додатковою постановами суду апеляційної інстанції і 04 листопада 2016 року та 03 січня 2017 року відповідно подав касаційні скарги з вимогою про їх скасування та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

На касаційну скаргу управління ПФУ надіслало відзив та долучило докази надсилання копії відзиву позивачу, в якому просить скасувати судові рішення та відмовити у задоволенні позову.

Верховний Суд переглянув судові рішення судів попередніх інстанцій у межах касаційної скарги, з'ясував повноту фактичних обставин, встановлених судами, правильність застосування норм матеріального та процесуального права і дійшов висновку про таке.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 працював на посаді заступника прокурора Закарпатської області, з 26 грудня 2002 року отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону № 1789-ХІІ у розмірі 90 відсотків від суми заробітної плати.

30 травня 2016 року позивач звернувся до управління ПФУ щодо проведення без обмеження суми пенсійної виплати і без визначення кінцевої дати перерахунку та виплати його пенсії відповідно до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, постанови Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 року № 763 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року № 505», постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі - постанова № 1013), довідки прокуратури Закарпатської області від 27 травня 2016 року № 107.

Управління ПФУ рішенням від 03 червня 2016 року № 02/-61 відмовило позивачу у задоволенні його заяви, мотивуючи це тим, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Проте Уряд України не прийняв жодного правового акту, який регулював би умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури. Відповідно до Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначається за спеціальними законами, зокрема і відповідно до Закону № 1789-ХІІ. У зв'язку з викладеним з 01 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про прокуратуру» не призначаються, а раніше призначені пенсії не перераховуються.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Умови пенсійного забезпечення відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників до 15 липня 2015 року визначалися Законом № 1789-ХІІ. Зокрема, статтею 501 цього Закону, за якою позивачу призначено пенсію, визначено, що обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком (частина тринадцята цієї статті).

Частина вісімнадцята статті 501 цього Закону у редакції, чинній до 01 січня 2015 року, передбачала, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

01 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28 грудня 2014 року № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» (далі - Закон № 76-VIII), яким, зокрема, частину вісімнадцяту статті 501 Закону № 1789-ХІІ викладено у такій редакції: «Умови на порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».

Таким чином, повноваження на встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури після 01 січня 2015 року законодавець делегував Уряду.

Урядом відповідний нормативно-правовий акт не прийнято і умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури не визначено.

15 липня 2015 року набрав чинності Закон № 1697-VII, згідно з Прикінцевими положеннями якого визнано такими, що втратив чинність Закон № 1789-ХІІ, крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 462, статті 47, частини першої статті 49, частини п'ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 501, частини третьої статті 512, статті 53 щодо класних чинів.

Отже, на час прийняття постанови № 1013, з прийняттям якої позивач пов'язує виникнення у нього права на перерахунок пенсії, а також на час його звернення до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії положення статті 501 Закону № 1789-ХІІ, що регулювали порядок перерахунку пенсій, втратили чинність.

За частиною двадцятою статті 86 Закону № 1697-VІІ умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постанова № 1013, якою підвищено розміри заробітку працівникам прокуратури та яка відповідно до її пункту 6 застосовується з 01 грудня 2015 року не містить положень, які б закріплювали можливість перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням розміру заробітку працюючих працівників прокуратури.

На час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії Кабінетом Міністрів України умов та порядку перерахунку пенсій працівникам прокуратури визначено не було.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки відповідач є територіальним органом виконавчої влади, який у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів України, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, він не мав підстав здійснювати перерахунок пенсії позивачеві на умовах та в порядку, закріплених нормою, що втратила чинність.

Положення Закону № 76-VIII, якими частину вісімнадцяту статті 501 Закону № 1789-XII та частину двадцяту статті 86 Закону № 1697-VII викладено у новій редакції, не були визнані неконституційними Конституційним Судом України. Понад те, у рішенні від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011 цей Суд вказав, що одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

З урахуванням такого елемента принципу верховенства права, як пропорційність (розмірність) Конституційний Суд України зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов'язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства. При цьому зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

У Рішенні від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Враховуючи наведені положення, з 01 грудня 2015 року - початку застосування постанови № 1013 та у зв'язку з набранням у подальшому чинності Законом № 1697-VII, яким по-іншому врегульовані правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням працівників прокуратури, пенсії, призначені за статтею 501 Закону № 1789-ХІІ, не підлягають перерахунку у зв'язку з підвищенням розміру заробітку працюючих працівників прокуратури.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 20 лютого 2018 року (справа № 711/6019/16-а), двох від 2 березня 2018 року (справа № 264/1617/17, № 761/21804/17).

Суди першої та апеляційної інстанцій правильно встановили фактичні обставини, однак помилково застосували норми матеріального права - статтю 501 Закону № 1789-ХІІ в поєднанні з іншими нормативно-правовими актами, щодо розглядуваних правовідносин. Обставини справи не потребують додаткового дослідження доказів. Підставами для втручання в судові рішення є неправильне розуміння і порушення норм матеріального права, які є достатніми для того, щоб їх скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

постановив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2016 року, додаткову постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року, ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 та 20 грудня 2016 року у справі № 308/7196/16-а скасувати.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про визнання дій неправомірними дій щодо відмови у перерахунку розміру пенсії та зобов'язання вчинити дії.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Гриців

Судді : Я.О. Берназюк

Н.В. Коваленко