Справа № 161/1935/18
Суддя: Рудська С. М.
Дата ухвалення: 2018-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/1935/18
Провадження № 2-а/161/175/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого - судді Рудської С.М.

при секретарі - Заболотько Д.М.

за участю:

представника відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області ОСОБА_9 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом на обґрунтування вказавши, що 25.01.2018 року інспектором роти № 3 батальйону УПП у Волинській області ОСОБА_9 відносно нього було складено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 239262, згідно якої він керуючи автомобілем «Мерседес-Бенц» номерний знак НОМЕР_1 в м. Луцьку по вул. Героїв УПА, 16 , не був пристебнутий ременем безпеки та при перевірці документів не мав собі (не пред'явив) посвідчення водія відповідної категорії, чим вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 121, 126 КУпАП. Вважає вказану постанову неправомірною, оскільки під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідачем були порушені вимоги ст.ст. 245, 380 КУпАП. Так, при розгляді справи не були з'ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в його діях наявні ознаки правопорушення, за які законом встановлено адміністративну відповідальність. У зазначеній у постанові час близько 13.20 25.01.2018 року він ніяким автомобілем не керував, правил дорожнього руху не порушував. Працівники поліції його не зупиняли, до нього під'їхали в момент, коли автомобіль стояв припаркований у дворі будинку, з незрозумілих причин, не маючи жодних доказів скоєння ним правопорушення, винесли постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності. Суб'єктивна думка інспектора поліції не може бути достовірним та належним доказом, на якому ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення. Процесуальні права, передбачені ст 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України відповідачем не були йому роз'яснені, відносно нього зразу було складено постанову і тільки після цього документи були надані йому для ознайомленні та підпису. Про притягнення його до адміністративної відповідальності йому стало відомо лише 02 лютого 2018 року, коли він отримав оскаржувану постанову по пошті. Просить суд визнати протиправними дії поліцейського 3-ї роти БЦПП у Волинській області ОСОБА_9. при винесенні постанови серії АР № 239262 від 25.01.2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності; скасувати постанову серії АР № 239262 від 25.01.2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні 22.03.2018 року позивач заявлені позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що 25.01.2018 року приблизно о 13.20 на автомобілі «Мерседес-Бенц», номерний знак НОМЕР_1, прибув на вул. Героїв УПА в м. Луцьку. Даним автомобілем керував його товариш - ОСОБА_4, а він (позивач) та ОСОБА_5 знаходилися в автомобілі у якості пасажирів. Біля будинку АДРЕСА_1 вони зупинилися і ОСОБА_4 зайшов до будинку у своїх справах, а він (позивач) та ОСОБА_5 залишилися біля автомобіля. В цей час до них під'їхали працівники поліції і почали вимагати, щоб він пред'явив документи. Свої вимоги мотивували тим, що він, начебто, керуючи вищевказаним автомобілем не був пристебнутий ременем безпеки. Про інші порушення ПДР України працівники поліції йому не повідомляли. Він сказав працівникам поліції, що за кермом автомобіля не перебував. Технічний паспорт на автомобіль знаходився у бардачку автомобіля, він дістав його та пред'явив працівникам поліції. Працівники поліції на нього склали постанову, за що саме він не знав. Постанову йому не оголошували і вручити не намагалися, оскаржувану постанову він отримав згодом по пошті. Вказаний автомобіль йому на праві власності не належить і в його користуванні не знаходився. Просить позов задовольнити.

В судове засідання 13.04.2018 року позивач та його представник не з'явилися, причини неявки суду не повідомили, про день, час, місце розгляду справи були повідомлені належним чином - в судовому засіданні 22.03.2018 року, про що у матеріалах справи міститься їх власноручна розписка.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, суду пояснила що 25.01.2018 року під час несення служби з нагляду за дорожнім рухом та охорони громадського порядку приблизно о 13.20 поліцейським екіпажем Цунамі 105-106 (А) у складі інспекторів поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на вул. Героїв УПА в м. Луцьку було помічено автомобіль «Мерседес-Бенц» номерний знак НОМЕР_1 під керуванням позивача. Керуючи вказаним автомобілем позивач не був пристебнутий ременем безпеки. Працівники поліції прослідували за вказаним автомобілем, який зупинився біля одного з будинків на вул. Героїв УПА. З вказаного автомобіля вийшли позивач і дівчина. Працівники поліції повідомили позивачу про порушення ним ПДР України і попросили пред'явити документи. Позивач порушення ПДР заперечував. Працівниками поліції йому було повідомлено про розгляд відносно нього справи про адміністративне правопорушення. Під час розгляду справи позивач неодноразово змінював свої пояснення - спочатку казав, що керуючи автомобілем ПДР він не порушував, потім почав заперечувати факт керування транспортним засобом. При перевірці документів виявилося, що у позивача при собі відсутнє посвідчення на керування транспортним засобом відповідної категорії. Відносно позивача було складено постанову про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП. Працівники поліції намагалися вручити ОСОБА_2 постанову у справі про адміністративне правопорушення, проте він від ознайомлення з постановою та від її отримання відмовився. Вважає, що при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності працівники поліції діяли у межах та у спосіб, визначені чинним законодавством України. Просить у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Оскільки позивач та його представник про судове засідання 13.04.2018 року були повідомлені належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомили, заяв, клопотань про відкладення розгляду справи від них на адресу суду не надходило, суд, відповідно до ч. 3 ст. 205 КАС України, вважає можливим розглянути справу за їх відсутності.

Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові та електронні докази по справі, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 25.01.2018 року відносно позивача ОСОБА_2 інспектором роти № 3 батальйону УПП у Волинській області ОСОБА_9. було складено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 239262 за ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП (а.с. 19).

З вказаної постанови слідує, що ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом «Мерседес-Бенц» номерний знак НОМЕР_1 в м. Луцьку по вул. Героїв УПА, 16, обладнаним засобом пасивної безпеки, не був пристебнутий ременем безпеки та при перевірці документів не мав при собі (не пред'явив) посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.п. 2.1, 2.3 (в) ПДР України та скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП, за що на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Відповідно до п. 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно з п. 2.3 (в) ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до п.п. 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання та регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, складена лейтенантом поліції ОСОБА_9, який відповідно до вимог ст. 222 КУпАП та Закону України «Про національну поліцію» має право розглядати справи про адміністративні порушення і накладати адміністративні стягнення, зокрема, за вчинення правопорушень за ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У статті 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що 25.01.2018 року, здійснюючи несення служби з нагляду за дорожнім рухом та охорони громадського порядку, у складі поліцейського екіпажу Цунамі 105-106 (А) разом з інспектором поліції ОСОБА_6, приблизно о 13.20 на вул. Героїв УПА в м. Луцьку помітили автомобіль «Мерседес-Бенц» номерний знак НОМЕР_1, водій якого не був пристебнутий ременем безпеки. Вони на патрульному автомобілі прослідували за вказаним автомобілем до його зупинки. Даний автомобіль весь час знаходився в їх полі зору. Біля одного з будинків на вул. Героїв УПА автомобіль, не включивши показчик повороту, зупинився, з нього вийшов позивач ОСОБА_2 та дівчина. Він бачив, що коли автомобіль зупинився, ОСОБА_2 виходив з автомобіля з місця водія. Інших осіб, крім ОСОБА_2 та дівчини, в автомобілі не було. Він (свідок) повідомив позивачу про порушення ним ПДР України і попросив пред'явити документи. Позивач порушення ПДР заперечував, сказав, що повернув додому, показчик повороту включав. Позивачу було повідомлено про розгляд відносно нього справи про адміністративне правопорушення, роз'яснено його права. Під час розгляду справи позивач неодноразово змінював свої пояснення - спочатку казав, що ПДР він не порушував, потім стверджував, що автомобіль не їхав, а весь час стояв біля будинку, після цього почав заперечувати факт керування транспортним засобом, стверджував, що автомобілем керувала інша особа, яка увійшла до будинку. При перевірці документів виявилося, що у позивача при собі відсутнє посвідчення на керування транспортним засобом відповідної категорії. Документи на автомобіль були у позивача в нагрудній кишені куртки, він їх дістав та пред'явив. Відносно позивача інспектором ОСОБА_6 було винесено постанову про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП. Від отримання вказаної постанови позивач відмовився.

Свідок ОСОБА_9, допитаний в судовому засіданні, надав пояснення, по суті аналогічні поясненням свідка ОСОБА_7

Об'єктивні дані, якій б свідчили про зацікавленість свідків у результаті розгляду даної справи, позивачем суду не надані. Той факт, що свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_9 є співробітниками поліції, сам по собі, на думку суду, не свідчить про їх зацікавленість у результаті розгляду даної справи.

Зазначені свідки приведені судом до присяги та попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та відмову від дачі показань за ст.ст. 384, 385 КК України, що підтверджується їх підписом, тому у суду відсутні підстави ставити під сумнів дані покази свідків.

Одночасно з цим на підтвердження вчинення позивачем вищевказаного адміністративного правопорушення стороною відповідача було надано електронний доказ - відеозапис з відеореєстратора патрульного автомобіля, який повністю підтверджує показання свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_9., надані ними в судовому засіданні.

З переглянутого судом електронного доказу також вбачається, що поліцейські намагалися оголосити ОСОБА_2 постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності та вручити йому копію зазначеної постанови, проте позивач від цього всіляко ухилявся, отримати копію постанови відмовився.

Доводи позивача про те, що автомобіль «Мерседес-Бенц» номерний знак НОМЕР_1 ніколи в його користуванні не знаходився, суд до уваги не приймає, оскільки ці його доводи спростовуються витягами з бази ARMOR (а.с. 40-41), відповідно до яких відносно позивача двічі складалися протоколи за ч. 1 ст. 130 КУпАП за керування в стані алкогольного сп'яніння саме автомобілем «Мерседес-Бенц» номерний знак НОМЕР_1.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідач виконав свій обов'язок і надав суду належні і допустимі докази вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_2 Натомість, позивач не надав жодних доказів на спростування вчинення ним адміністративного правопорушення,.

Належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів, які б спростовували чи ставили під сумнів докази, надані стороною відповідача, позивачем та його представником суду не надано.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що факт вчинення позивачем адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме: порушення правил користування ременями безпеки та керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, знайшли своє об'єктивне підтвердження в ході судового розгляду справи.

Судом також встановлено, що поліцейський в своїй діяльності керується «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (надалі - Інструкція) затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року N 1395 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за N 1408/27853.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів, зокрема, частина п»ятою ст. 121, частиною першою статті 126 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127,статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Аналізуючи вищенаведені правові норми, суд вважає, що відповідачем правомірно було складено постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання протоколу.

Відповідно до п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно з п.п. 9-10 розділу ІІІ Інструкції, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Ст. 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Судом встановлено, що оскаржувана постанова містить основні обов'язкові елементи, наявність яких свідчить про повноту і об'єктивність з'ясування всіх обставин справи.

Враховуючи наведене, суд вважає, що інспектор роти № 3 батальйону УПП у Волинській області ОСОБА_9 при винесенні постанови серії АР № 239262 від 25.01.2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 125 КУпАП та накладенні адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн., діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, в зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративні правопорушення слід відмовити за необґрунтованістю.

Керуючись ст. 5, 6, 8-10, 72-78, 241-246, 286 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області ОСОБА_9 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення в повному обсязі складено 16 квітня 2018 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська