Справа № 802/1393/17-а
Суддя: Гончарова І.А.
Дата ухвалення: 2018-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

10 квітня 2018 року

Київ

справа №802/1393/17-а

адміністративне провадження №К/9901/2220/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гончарової І.А.,

суддів - Ханової Р.Ф., Олендера І.Я.

за участю секретаря - Калініна О.С.

учасники справи:

представник позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12.12.2017 (судді Залімський І.Г., Сушка О.О., Смілянець Е.С.)

у справі №802/1393/17-а

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

до Головного управління ДФС у Вінницької області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

17.08.2017 позивач звернувся в Вінницький окружний адміністративний суд з позовом до Головного управління ДФС у Вінницької області (далі - ДФС) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

В обґрунтування позовних вимог зазначив про безпідставність висновків податкового органу про те, що ОСОБА_3 неправильно визначено його податкові зобов'язання за наслідками господарської діяльності 2015 - 2016 років, а тому у відповідача не було підстав для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 25.09.2017 позов задоволено: визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення - рішення ДФС від 18.07.2017 № та №.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12.12.2017 скасовано постанову місцевого суду та відмовлено у задоволенні адміністративного позову.

Не погодившись з постановою апеляційного суду ОСОБА_3 звернувся з касаційною скаргою, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просив її скасувати та залишити в силі постанову суду першої інстанції. При цьому скаржник зазначив, що суд дійшов помилкового висновку про необґрунтованість позовних вимог невірно оцінивши залучені до справи докази та неправильно застосувавши при цьому норми матеріального і процесуального права.

ДФС у своїх запереченнях вважає постанову апеляційного суду законною та обґрунтованою.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що за наслідками проведеної документальної позапланової виїзної перевірки діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 з питань дотримання вимог податкового законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного податку на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2016 ДФС складено акт від 04.07.2017 за №860/1302/НОМЕР_1.

В акті викладено висновки контролюючого органу про порушення позивачем:

вимог п. 188.1 ст. 188, п.198.5 ст. 198 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податкові зобов'язання на загальну суму 553 865, 03 грн., в т.ч. : за рахунок реалізації самостійно виготовлених товарів (послуг) нижче собівартості в 2015 році на суму 357 623, 03 грн.; за рахунок включення до складу податкового кредиту товарно-матеріальних цінностей, які придбані, але не використані в господарській діяльності платника та в залишках товарно-матеріальних цінностей станом на 31.12.2016 відсутні на суму 196 242 грн.

На підставі акта ДФС 18.07.2017 прийнято податкові повідомлення рішення:

- №, яким зменшено ОСОБА_3 розмір від'ємного значення з податку на додану вартість на 460 392 грн. за порушення п. 188.1 ст. 188 та 198.5 ст. 198 ПК України;

- №, яким ФОП ОСОБА_3 збільшено податкове зобов'язання з податку на додану вартість на суму 460392 грн.

Свої дії щодо прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень відповідач мотивує тим, що позивачем занижено обсяг продажу наданих послуг за 2015 рік на 1788115,16 грн., що призвело до заниження податкових зобов'язань з ПДВ за 2015 рік на 357623 грн.

Спірні правовідносини регламентувались положеннями Податкового Кодексу України, Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та нормативними актами, прийнятими на їх виконання, у відповідних редакціях.

Питання, пов'язані з обчисленням податку на додану вартість, обчислення об'єкту оподаткування, формуванням виникнення податкових зобов'язань у разі постачання товарів та надання послуг внормовано статтями 14,44,188,198,201 ПК України, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.

Здійснивши системний аналіз залучених до справи доказів, надавши належну оцінку залученим до справи доказам та правильно застосувавши норми права, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позивачем надано належні докази, що підтверджують факт використання придбаних ним запчастин (деталей) у господарській діяльності.

Крім того, оскільки під час розгляду справи суд першої інстанції, враховуючи зміст оцінених судом доказів, дійшов висновку про протиправність нарахування ОСОБА_3 податкового зобов'язання в розмірі 196 424 грн., суд з метою виокремлення протиправно нарахованої суми зобов'язання, витребував у представників відповідача розрахунок визначення податкових зобов'язань за оскаржуваними податковими повідомленнями - рішеннями.

Проте вимоги суду виконано не було, що позбавило місцевий суд можливості самостійно виокремити суму зобов'язань донараховану позивачу та розмежувати нараховану суму ПДВ визначену в оскаржуваних рішеннях.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо обґрунтованості заявленого адміністративного позову, а судом апеляційної інстанції, внаслідок невірної оцінки матеріалів справи, скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Згідно з пунктом 4 частини 2 статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині.

Статтею 352 КАС України обумовлено, що суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Керуючись статтями 344, 349, 352, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12.12.2017 скасувати, залишивши в силі постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 25.09.2017.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. А. Гончарова

Судді І. Я. Олендер

Р. Ф. Ханова