Справа № 344/1362/18
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2018-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2018 рокуЛьвів№ 876/2405/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Шинкар Т.І., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Дідик Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу інспектора УПП у м. Івано-Франківську Палагіцького Володимира Степановича на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01 березня 2018 року, головуючий суддя - Татарінова О.А., ухвалена у м. Івано-Франківську, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора УПП у м. Івано-Франківську Палагіцького Володимира Степановича про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

В січні 2018 року позивач - ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до інспектора УПП у м. Івано-Франківську Палагіцького Володимира Степановича (далі - інспектор УПП у м. Івано-Франківську), в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАА №269246 від 20.01.2018 року про вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що відповідач при винесенні оскаржуваної постанови не проводив оцінку доказів вчинення правопорушення, не досліджував інших обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, позбавив його можливості скористатися правовою допомогою. У ході розгляду справи щодо нього, з'ясування обставин події інспектором Палагіцьким В.С. взагалі не здійснювалось, так як винесенню постанови не передувало будь-яке дослідження доказів, що фактично є порушенням пунктів 9, 10 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення. Інспектор не отримав від нього письмове пояснення, яке в силу статті 251 КУпАП, є доказом; ним не вжито заходів до опитування свідків. Жодних доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення ним адміністративного правопорушення, у постанові не наведено.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01 березня 2018 року адміністративний позов задоволено; скасовано постанову серії ЕАА № 269246 про накладення на ОСОБА_2 штрафу у розмірі 255 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, винесену 20.01.2018 року інспектором УПП у м. Івано-Франківську Палагіцьким Володимиром Степановичем і закрито провадження у справі.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, інспектор УПП у м. Івано-Франківську оскаржив її в апеляційному порядку, який, покликаючись на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, не надано належної правової оцінки наявним доказам, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що позивачем фактично було визнано свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, що підтверджується відеозаписом з нагрудного відеореєстратора працівника поліції, відтак відповідачем правомірно винесено оскаржену постанову про притягнення до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні позивач та його представник заперечили проти апеляційної скарги, вважають оскаржену постанову суду законною та обґрунтованою та просили апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні у справі письмові докази та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як достовірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, з постанови серії ЕАА № 269246 від 20.01.2018 року в справі про адміністративне правопорушення вбачається, що 20.01.2018 року о 11 год. 44 хв. в м. Івано-Франківськ по вул. Коновальця, 138, водій ОСОБА_2 здійснив зупинку на перехресті вулиць Коновальця-Бандери, чим порушив п. 15.9 ґ ПДР України - порушення заборони зупинки на перехрестях, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КупАП.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні належні та достатні докази для констатування факту порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху України, відповідно, і вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи та є помилковими, виходячи з наступного.

Охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов»язків, відповідальності перед суспільством є завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Як встановлено частиною 1 статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п»ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до пункту 15.9 ґ Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Частиною 1 ст. 251 КУпАП передачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із статтею 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В матеріалах справи наявний відеозапис фіксації адміністративного правопорушення, відповідно до якого зафіксовано, що позивач не виконав вимоги п. 15.9 ґ та здійснив зупинку на перехресті.

Крім цього, з відеозапису нагрудного відеореєстратора інспектора поліції видно, що позивач не заперечував факту порушення ним правил дорожнього руху, а в своїх поясненнях зазначив, що ним припарковано власний автомобіль таким чином, щоб запобігти затиранню слідів дійсного гальмівного шляху одного із учасників дорожньо-транспортної пригоди.

Колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем не наведено доказів, що запобігання затиранню слідів дійсного гальмівного шляху неможливо було вчинити будь-яким іншим методом, відтак даний факт не може розцінюватись як беззаперечна підстава для звільнення від відповідальності.

Також безпідставними є покликання позивача про те, що інспектором поліції не отримав від нього письмових пояснень та не надав можливості скористатись правовою допомогою, оскільки пояснення в позивача інспектором були відібрані в усному порядку, а клопотань про необхідність отримання правової допомоги позивачем не заявлялось.

Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що інспектор поліції при винесенні оскарженої постанови діяв відповідно до норм чинного законодавства, в межах своєї компетенції та у спосіб, що передбачений законодавством, відтак правомірно виніс оскаржену постанову в справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, через що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а відтак задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального права, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, через що судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 243, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу інспектора УПП у м. Івано-Франківську Палагіцького Володимира Степановича задовольнити, рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01 березня 2018 року у справі №344/1362/18 - скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді Т. І. Шинкар
В. В. Святецький