Справа № 281/815/17
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2018-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
ПОСТАНОВА

іменем України

"17" квітня 2018 р. м. Житомир Справа № 281/815/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Іваненко Т.В.

суддів: Кузьменко Л.В.

Франовської К.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м. Житомира на постанову Лугинського районного суду Житомирської області від "28" листопада 2017 р. (судове рішення ухвалене суддею Нечуй Б.П. в смт. Лугини, відомості про час ухвалення судового рішення та дату складання повного тексту рішення відсутні) у справі за позовом Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м. Житомира до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про визнання незаконними дій державного виконавця , -

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2017 року Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м. Житомира звернулося до Лугинського районного суду Житомирської області з адміністративним позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, в якому просило зупинити примусове виконання постанови Лугинського районного суду Житомирської області від 08.12.2014, що здійснюється на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 27.09.2017 року у виконавчому провадженні № 54794881, визнати незаконними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Сладь Т.П. та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 27.09.2017 у виконавчому провадження №54794881 та стягнення виконавчого збору.

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що в постанові про відкриття виконавчого провадження від 27.09.2017 року, яка винесена на підставі виконавчого листа по справі № 281/2254/14-а, виданого 23.07.2015 Лугинським районним судом Житомирської області, наявний пункт про стягнення з Управління на користь держави виконавчого збору в розмірі 12800 грн. Відсутність відповідного фінансового забезпечення та фактична відсутність таких коштів у боржника, не може вважатись невиконанням судового рішення, оскільки боржник не мав фінансової можливості виконати судове рішення в частині виплати нарахованих сум, а стягнення за таких обставин ще й виконавчого збору в сумі 12800 грн з боржника ще більш ускладнює його фінансове становище та ще більше утруднює виконання судового рішення.

Постановою Лугинського районного суду Житомирської області від 28.11.2017 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м. Житомира звернулось з апеляційною скаргою. В апеляційній скарзі позивач просить постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову, якою позов задовольнити. Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що неможливість виконання судового рішення в частині виплати грошових коштів при відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності таких коштів у боржника, не може вважатись невиконанням судового рішення, оскільки боржник не мав фінансової можливості виконати судове рішення в частині виплати нарахованих сум. Стягнення з таких обставин ще й виконавчого збору в сумі 12800,00 грн з боржника ще більше ускладнює його фінансове становище та більше утруднює виконання судового рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу, відповідач посилається на те, що при вирішені справи, суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Суд розглядає справу в порядку письмового провадження у відповідності до приписів п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Переглянувши судове рішення, доводи апеляційної скарги, розглянувши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що Лугинським районним судом Житомирської області у справі № 281/2254/14-а за адміністративним позовом Мартинюк Н.В. до Головного управління юстиції в Житомирській області та Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м. Житомира про визнання дій протиправними та зобов'язання проведення перерахунку та виплати коштів, передбачених ч. 1 ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" 08.12.2014 ухвалено постанову, якою, окрім іншого, зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м. Житомира провести виплату Мартинюк Н.В. доплати до заробітної плати, передбаченої ч.1 ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.01.2014 року по 30.06.2014 року відповідно до розрахунків наданих Головним управлінням юстиції в Житомирській області.

За цією постановою щодо вказаного зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м. Житомира 23.07.2015 року було видано виконавчий лист № 281/2254/14-а.

Як зазначено самим позивачем в позові та в апеляційній скарзі, виплати за постановою від 08.12.2014 у справі № 281/2254/14-а не здійснено.

27.09.2017 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Сладь Т.П. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №54794881 за наведеним вище виконавчим листом. Даною постановою також передбачено стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 12800,00 грн.

Вважаючи дії державного виконавця щодо стягнення виконавчого збору протиправними, позивач звернувся до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості позовних вимог, оскільки постанова про відкриття виконавчого провадження від 29.09.2017 року в частині стягнення з боржника виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця у розмірі 12800 грн винесена правомірно, в межах повноважень та на підставі чинного законодавства, а тому скасуванню не підлягає.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Статтею 1 Закону України від 02.06.2016 №1404-19 "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404-19) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 5 частини 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення (п.1 ч.1 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно з ч.1 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов'язаний виживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Звертаючись до суду з позовом, позивач наголошував на тому, що вказане рішення суду вже виконано раніше, про що повідомлено державного виконавця. На підтвердження вказаного, додавав лист від 05.01.16 року № 10/09, з якого вбачається, що Управління праці та соціального захисту населення Богунської райради м.Житомира повідомило Відділ примусового виконання рішень головного територіального управління юстиції у Житомирській області, що розрахунок на відшкодування виплати підвищеної оплати праці за роботу на територіях радіоактивного забруднення, отримано Управлінням та взято до відома. Фінансові зобов'язання будуть зареєстровані, взяті на облік та виплачені кошти лише при умові, що будуть виділені відповідні асигнування (а.с.5).

Вказані обставини колегія суддів не бере до уваги, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, позивача зобов'язано нарахувати та виплатити Мартинюк Н.В. щомісячну доплату до заробітної плати за роботу в зоні гарантованого добровільного відселення на території радіоактивного забруднення, відповідно до ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Однак, позивачем не надано доказів нарахування та виплати Мартинюк Н.В. вказаних коштів.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що державний виконавець відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Житомирській області під час винесення постанови від 27.09.2017 року ВП № 54794881 діяв в межах чинного законодавства.

Крім того, стосовно доводів у апеляційній скарзі позивача про протиправність стягнення з боржника виконавчого у розмірі 12800 грн, колегія суддів зазначає наступне.

Частинами п'ятою та шостою ст.26 Закону № 1404-19 визначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Згідно статті 27 Закону № 1404-19 виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Відповідно до п.8 Інструкції з організації примусового виконання рішень затверджена Наказом Міністерством юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5 стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону. Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що стягнення виконавчого збору при відкритті виконавчого провадження є обов'язком державного виконавця.

Частиною 5 ст.27 Закону № 1404-19 передбачені випадки у яких виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на вищевикладене, відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області діяв на підставі та в межах своїх повноважень.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не впливають на правильність прийнятого судового рішення. Постанову прийнято з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м. Житомира в дохід Державного бюджету України судовий збір, який останнім не було сплачено при зверненні з апеляційною скаргою до суду.

Судовий збір сплачується у порядку та розмірах, встановлених Законом України "Про судовий збір" в редакції Закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії.

Відповідно до п.1 ч.3. ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції на час подання позовної заяви) ставка судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано суб'єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою - підприємцем становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції на момент подання апеляційної скарги) судовий збір справляється: за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду - 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Станом на 01 січня 2017 року приписами Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлено в розмірі 1600,00 грн.

Таким чином, розмір судового збору, який має бути сплачено за подання скарги, на рішення суду першої інстанції становить 2400 грн (1600 грн (сума судового збору яка мала б бути сплачена при поданні позову) *150% = 2400 грн).

Отже, з викладених правових норм та наведених обставин цієї справи вбачається, що судовий збір за подання апеляційної скарги на постанову Лугинського районного суду Житомирської області від "28" листопада 2017 р. складає: 2400 грн та підлягає стягненню з Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м. Житомира на рахунок Житомирського апеляційного адміністративного суду, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 8 та ст. 9 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м. Житомира залишити без задоволення, постанову Лугинського районного суду Житомирської області від "28" листопада 2017 р. без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м. Житомира шляхом їх безспірного списання несплачений при поданні апеляційної скарги судовий збір в розмірі 2400 грн (дві тисячі чотириста гривень) на рахунок Житомирського апеляційного адміністративного суду - номер рахунку - 1002, найменування отримувача - УК у м.Житомирі/м.Житомир/22030101, код ЄДРПОУ - 38035726, банк отримувача - ГУДКСУ у Житомирській області, МФО 811039, код класифікації доходів бюджету - 22030101.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Т.В. Іваненко

судді: Л.В. Кузьменко

К.С. Франовська

Повне судове рішення складено "17" квітня 2018 р.