Справа № 446/392/17
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2018-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2018 рокуЛьвів№ 876/346/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Ільчишин Н.В., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Дідик Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1»янка-Бузького об»єднаного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на постанову ОСОБА_1»янка-Бузького районного суду Львівської області від 14 листопада 2017 року, головуючий суддя Бакай І.А., ухвалена у м. Кам»янка-Бузька, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1»янка-Бузького об»єднаного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними і зобов»язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

В березні 2017 року позивач ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1»янка-Бузького ОУПФУ у Львівській області, в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просила визнати протиправними дії ОСОБА_1»янка-Бузького об»єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області щодо ненарахування і невиплати їй надбавки до пенсії як члену сім»ї реабілітованого громадянина в розмірі 25 відсотків мінімальної пенсії за віком, відповідно до п. «г» ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», виходячи з мінімального розміру пенсії за віком встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» починаючи з 03.10.2016 року; зобов»язати ОСОБА_1»янка-Бузьке об»єднане управління Пенсійного фонду України Львівської області здійснити нарахування і виплачувати їй щомісячно надбавку до пенсії, як члену сім»ї реабілітованого громадянина в розмірі 25 відсотків мінімальної пенсії за віком, відповідно до п. «г» ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», виходячи з мінімального розміру пенсії за віком встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням виплачених сум, починаючи з 03.10.2016 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що вона перебуває на обліку в ОСОБА_1»янка-Бузькому об»єднаному управлінні Пенсійного фонду України Львівської області як пенсіонер. Згідно із довідкою про реабілітацію №4/4-4160 від 13.11.1991р., вона визнана реабілітованою, як член сім»ї репресованої з політичних мотивів родини на підставі ст. 3 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» від 17.04.1991 року та у відповідності до п. «г» ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», їй передбачена надбавка до пенсії в розмірі 25% від мінімальної пенсії за віком. Вважає, що відповідач повинен був обчислити до її пенсії надбавку як реабілітованому громадянину, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність..

ОСОБА_1»янка-Бузького районного суду Львівської області від 14 листопада 2017 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправними дії ОСОБА_1»янка-Бузького об»єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_2 щомісячної надбавки до пенсії як примусово переселеному члену сім»ї реабілітованого громадянина, в розмірі 25 відсотків мінімальної пенсії за віком, відповідно до п. «г» ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», виходячи з мінімального розміру пенсії за віком встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 03 вересня 2016 року з врахуванням виплачених сум; зобов»язано ОСОБА_1»янка-Бузьке об»єднане управління Пенсійного фонду України Львівської області здійснити нарахування та виплачувати ОСОБА_2, як примусово переселеному члену сім»ї реабілітованого громадянина, щомісячно підвищення до пенсії у розмірі 25 відсотків мінімальної пенсії за віком, відповідно до п. «г» ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», виходячи з мінімального розміру пенсії за віком встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 03.09.2016 року з урахуванням виплачених сум і до настання обставин, з якими Закон пов»язує зміну чи припинення таких виплат.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1»янка-Бузьке ОУПФУ у Львівській області оскаржило її в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, не надано належної правової оцінки наявним доказам, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що при винесенні оскарженої постанови судом першої інстанції неповністю з»ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, також порушено норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 52 КАС України здійснено заміну відповідача на правонаступника Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв»язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні у справі письмові докази та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач перебуває на обліку в ОСОБА_1»янка-Бузькому об»єднаному управлінні Пенсійного фонду України Львівської області як пенсіонер.

Згідно довідки про реабілітацію від 13.11.1991 року, виданої УВС виконавчого комітету Львівської обласної ради ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі ст.3 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» від 17.04.1991 року, як член сім»ї репресованої з політичних мотивів родини - визнана реабілітованою.

Позивач отримує пенсію за віком з врахуванням підвищення до пенсії примусово переселених членів сім»ї реабілітованих у розмірі 43,52 грн. на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 №654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян».

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що підвищення до пенсії, яке виплачується відповідачу в обсягах, визначених постановою Кабінету Міністрів України №654 від 16.07.2008, звужує розмір сум, що підлягають виплаті реабілітованим громадянам та суперечить Закону України «Про пенсійне забезпечення», який має вищу юридичну силу.

Колегія суддів апеляційного суду частково погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх вірними, такими що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які набули правового статусу реабілітованих, основи їх соціального захисту та гарантії їх соціальної захищеності шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки визначені та закріплені в Законі України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» (далі - Закон), дія якого поширюється на осіб, необґрунтовано засуджених судами України або репресованих на території республіки іншими державними органами в будь-якій формі, включаючи позбавлення життя або волі, переселення в примусовому порядку, вислання і заслання за межі республіки, позбавлення громадянства, примусове поміщення до лікувальних закладів, позбавлення чи обмеження інших громадянських прав або свобод з мотивів політичного, соціального, класового, національного і релігійного характеру.

Статтею 1 Закону встановлено, що реабілітованими є, зокрема, особи, які з політичних мотивів були необґрунтовано засуджені судами або піддані репресіям позасудовими органами, в тому числі «двійками», «трійками», особливими нарадами і в будь-якому іншому позасудовому порядку, за вчинення на території України діянь, кваліфікованих як контрреволюційні злочини за кримінальним законодавством України до набрання чинності Законом СРСР «Про кримінальну відповідальність за державні злочини» від 25 грудня 1958 року, за винятком осіб, зазначених у статті 2 цього Закону.

Згідно зі ст. 6 Закону реабілітованим громадянам відповідно до статті 1, час тримання під вартою, відбування покарання в місцях позбавлення волі, заслання або перебування на примусовому лікуванні зараховується у потрійному розмірі в стаж роботи для призначення трудових пенсій.

Аналогічні норми закріплені в ст. 58 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно із п. «г» ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», призначені пенсії підвищуються: громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, призначені пенсії - на 50 процентів, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - на 25 процентів мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач має право на перерахунок пенсії відповідно до п. «г» ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Положення ч. 3 ст. 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», на думку колегії суддів, не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат пов»язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною 1 цієї статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Достатніх правових підстав чи застережень щодо неможливості підвищення пенсії позивачу у передбаченому п. «г» ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» розмірі колегія суддів не знаходить.

Колегія суддів також звертає увагу, що відсутність бюджетного фінансування на виплату, передбаченого п. «г» ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» підвищення до пенсії, не може бути причиною невиконання відповідним суб»єктом владних повноважень покладених на нього зобов»язань, оскільки реалізація особою права, що пов»язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України»).

Однак, помилковим є висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог у період з 03.09.2016 року, оскільки позивач у своїй заяві просила задовольнити позовні вимоги у період з 03.10.2016 року, таким чином суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, чим порушив вимоги ст. 9 КАС України.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, а оскільки судом правильно вирішено по суті спір, але із помилковим застосуванням норм процесуального права, то у відповідності до статті 317 КАС України, оскаржену постанову слід змінити.

Відповідно до ч. 4 ст. 317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Керуючись ст.ст. 243, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1»янка-Бузького об»єднаного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задовольнити частково, постанову ОСОБА_1»янка-Бузького районного суду Львівської області від 14 листопада 2017 року у справі №446/392/17 змінити, абзаци другий та третій резолютивної частини тексту постанови викласти в наступній редакції:

Визнати протиправними дії ОСОБА_1»янка-Бузького об»єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області щодо не нарахування і невиплати ОСОБА_2 щомісячної надбавки до пенсії як примусово переселеному члену сім»ї реабілітованого громадянина, в розмірі 25 відсотків мінімальної пенсії за віком, відповідно до п. «г» ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», виходячи з мінімального розміру пенсії за віком встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 03 жовтня 2016 року з врахуванням виплачених сум.

Зобов»язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити нарахування та виплачувати ОСОБА_2, як примусово переселеному члену сім»ї реабілітованого громадянина, щомісячно підвищення до пенсії у розмірі 25 відсотків мінімальної пенсії за віком, відповідно до п. «г» ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», виходячи з мінімального розміру пенсії за віком встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 03.10.2016 року з урахуванням виплачених сум і до настання обставин, з якими закон пов»язує зміну чи припинення таких виплат.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст. 243 КАС України - з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5

Повний текст постанови складено 12.04.2018 року.