Справа № 826/1634/18
Суддя: Шевченко Н.М.
Дата ухвалення: 2018-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

13 квітня 2018 року № 826/1634/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шевченко Н.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Київський річковий порт»
до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві
про визнання протиправними та скасування рішень,
В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство «Київський річковий порт» (далі по тексту також - позивач, ПАТ «Київський річковий порт») звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування рішень, а також просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № від 10.01.2018, № від 10.01.2018.

В обгрунтування позовних вимог ПАТ «Київський річковий порт» зазначає, що камеральна перевірка проведена з порушенням норм Податкового кодексу України, а тому, така перевірка є незаконною, а прийняті за її результатами податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

У поданому суду відзиві на позовну заяву представник відповідача наголосив, що Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві проведено камеральну перевірку з питань дотримання позивачем вимог законодавства у частині своєчасності сплати земельного податку згідно вимог Податкового кодексу України, на підставі якої прийняті оскаржувані податкові повідомлення - рішення, з огляду на що, відсутні підстави для визнання результатів такої перевірки незаконними та як наслідок скасування оскаржуваних рішень.

Вивчивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного.

Судом встановлено, що головним державним ревізором - інспектором відділу камеральних перевірок податкової звітності місцевих податків, управління податків і зборів з юридичних осіб Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві Паламарчук Ольгою Іванівною у приміщенні контролюючого органу проведена камеральна перевірка на підставі підп. 19-1.1.2 пункту 19-1.1 ст. 19-1, підп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 75.1, ст. 75, ст. 76 та п. 86.2 ст. 86 Податкового кодексу України, результати якої оформлені актом від 15.12.2017 №25475/26-15-12-09-19/03150071 про результати камеральної перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності сплати земельного податку Публічним акціонерним товариством «Київський річковий порт» за період з 30.08.2014 по 15.12.2017, який було отримано позивачем 26.12.2017.

В акті перевірки № 25475/26-15-12-09-19/03150071 від 15.12.2017 встановлено порушення строків сплати податкових зобов'язань, передбачених Податковим кодексом України. У висновку зазначено, що за результатами перевірки встановлено, що позивачем несвоєчасно сплачено самостійно визначені податкові зобов'язання з плати за землю з юридичних осіб, чим порушено вимоги п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України.

На підставі результатів проведеної перевірки, відповідачем складено оскаржувані податкові повідомленні - рішення.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення від 10.01.2018 № за затримку сплати грошового зобов'язання у розмірі 1648,10 грн. зобов'язано сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 164,80 грн. за платежем земельний податок з юридичних осіб.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення від 10.01.2018 № за затримку сплати грошового зобов'язання у розмірі 82909,08 грн. зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 16581,82 грн. за платежем земельний податок з юридичних осіб.

Вважаючи дії відповідача неправомірними, оскільки ПАТ «Київський річковий порт» вважає, що перевірка проведена з порушенням норм чинного законодавства України та за відсутності правових наслідків такої перевірки, з огляду на що, оскаржувані податкові повідомлення-рішення, винесені за її результатами, є протиправними та підлягають скасуванню, як наслідок, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини урегульовано нормами Конституції України, Податковим кодексом України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (надалі по тексту також - ПК України).

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами п. 75.1 ст. 75 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Визначено, що камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно з пп. 75.1.1, 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Вимогами ст. 76 ПК України закріплено, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами податкового органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення перевірки не обов'язкова. Згідно з п. 76.2 цієї ж статті порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог ст. 86 цього Кодексу.

Пунктом 86.2 ст. 86 ПК України передбачено, що за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами податкового органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Акт про результати камеральної перевірки може стати підставою для донарахування податкових зобов'язань, про що платнику повідомляють податковим повідомленням - рішенням. Повідомлення-рішення приймається керівником податкового органу (його замісником) протягом 10 робочих днів, наступних за днем вручення платнику податків акту перевірки (п. 86.8 ст. 86 ПК України).

Тобто, фактично предмет камеральної перевірки передбачає встановлення повноти, своєчасності подання платником податкової звітності, візуальну перевірку правильності оформлення документів податкової звітності (повноти заповнення усіх необхідних реквізитів, чіткості їх заповнення тощо), перевірку правильності складення розрахунків за податковими платежами (арифметичний підрахунок остаточних сум податків, правильність відображення показників, необхідних для обчислення бази оподаткування).

Законодавчо установлені обмеження щодо повноважень податкового органу під час проведення камеральної перевірки (яка характеризується спрощеним порядком її призначення і проведення, не передбачає присутність платника та можливість подання ним пояснень тощо) є однією з гарантій прав платника, що забезпечують дотримання балансу публічних і приватних інтересів.

Камеральна перевірка проводиться виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, а тому під час проведення камеральної перевірки не має правових підстав для визначення порушень термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання.

Таким чином, суд звертає увагу на те, що законодавством розмежовано види податкових перевірок у залежності від предмета дослідження та порядку їх проведення. Питання щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати всіх передбачених ПК України податків та зборів є предметом документальної перевірки.

Аналізуючи матеріали справи, суд вважає, що предметом камеральної перевірки, проведеної відповідачем, фактично було питання щодо своєчасності сплати ПАТ «Київський річковий порт» земельного податку з юридичних осіб, тобто питання, яке у відповідності до положень пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України має перевірятися податковим органом шляхом проведення документальної перевірки.

Суд також ураховує правову позицію, висловлену в рішенні Європейського Суду з прав людини від 20.10.2011 р. у справі «Рисовський проти України», в якому Суд зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов'язків.

Отже, суд вважає, що відповідачем під час проведення камеральної перевірки за результатами якої складено акт №25475/26-15-12-09-19/03150071 від 15.12.2017, з'ясовано питання, що не охоплюються законодавчо визначеними межами з проведення даного виду податкової перевірки.

Таким чином, з'ясування податковим органом під час податкової перевірки питань, що не охоплюються законодавчо визначеними межами з проведення даного виду податкової перевірки, не можна визнати діями суб'єкта владних повноважень, що відповідають наведеним ознакам. Як наслідок, інформація, що зібрана податковим органом відносно платника поза межами здійснюваного нею заходу з податкового контролю та не відноситься до предмета перевірки нівелює її наслідки та не може слугувати підставою для складання податкових повідомлень-рішень, з огляду на що, суд вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення № від 10.01.2018, № від 10.01.2018 є протиправними та підлягають скасуванню.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судові витрати підлягають розподілу в порядку, визначеному ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Оскільки в даному випадку суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, то судові витрати підлягають відшкодуванню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 72-77, 139, 241-246, 255, Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Київський річковий порт» задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № від 10.01.2018, № від 10.01.2018.

Присудити на користь Публічного акціонерного товариства «Київський річковий порт» (, вул. Верхній Вал, 70, м. Київ, 04071) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762, 00 (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні 00 коп) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (, вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116).

Рішення набирає законної сили у порядку та строки, встановлені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржене у порядку та строки, встановлені статтями 293, 295-296 цього Кодексу.

Суддя Н.М. Шевченко