Справа № 572/651/18
Суддя: Рижий О. А.
Дата ухвалення: 2018-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Сарненський районний суд
________________________________________________________________________
Справа № 572/651/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2018 року

м. Сарни

Сарненський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Рижого О.А.,

з участю секретаря - Мороз Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сарни за правилами спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (жителя ІНФОРМАЦІЯ_1) до поліцейського роти №1 батальйону №1 УПП у Волинській області ОСОБА_2 (м. Луцьк вул. Залізнична,15.) про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, яким просить визнати незаконною та скасувати постанову серії ЕАА №306400 від 09.02.2018 р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП, провадження у справі закрити. Також, просив поновити строк звернення до суду з даним адміністративним позовом.

В обґрунтування позовних вимог, позивач в позові посилається на те, що 25.02.2018 р поліцейським роти №1 батальйону №1 УПП у Волинській області ОСОБА_2 було винесено постанову серії ЕАА № 306400 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст 122 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу 255 грн. Відповідно до змісту постанови позивач 25.02.2018 р. керуючи автомобілем «сенс» Т 13110 по вулиці Конякіна 42 в м.Луцьку зупинився на проїзній частині в два ряди, чим порушив п 15.4 ПДР України. ОСОБА_2 в позові зазначає, що вказану постанову вважає незаконною і просить скасувати її. Позивач вказує, що дійсно зробив зупинку в районі автовокзалу по вул. Конякіна 42 в м. Луцьку, після чого до нього підійшов поліцейським роти №1 батальйону №1 УПП у Волинській області ОСОБА_2 та попросив документи для перевірки, які ОСОБА_1 йому надав. Поліцейським роти №1 батальйону №1 УПП у Волинській області ОСОБА_2 сів в службовий автомобіль який стояв позаду транспортного засобу позивача, та виніс постанову про порушення ОСОБА_1 ПДР, нічого не пояснивши йому і не вислухавши його пояснень. З пояснень ОСОБА_1, викладених в адміністративній позовній заяві вбачається, що зупинка вказаного транспортного засобу була вимушена, оскільки двигун автомобіля, під час руху, несподівано зупинився. ОСОБА_1 у відповідності до ПДР увімкнув аварійну сигналізацію та намагався вжити заходів для усунення несправності. А тому вважає, що це не слід розцінювати як порушення ПДР, та кваліфікувати діяння як адміністративне правопорушення з тих підстав, що поліцейським при винесенні постанови не були враховані обставини, які спричинили зупинку автомобіля, не були взяті до уваги пояснення щодо причин зупинки автомобіля. Позивач в позовній заяві зазначає, що відповідно до положень КУпАП, Закону України «Про дорожній рух», у разі порушення Правил дорожнього руху України, водій повинен бути зупинений, постанову повинно бути складено на місці, у випадку незгоди особи, яка притягується до адміністративної відповідальності з порушенням - повинен бути складений протокол, у порядку передбаченому ст. 256 КУпАП, із зазначенням відомостей про особу, що скоїла правопорушення, пояснень цієї особи, та роз'ясненням її права на правову допомогу та на право оскарження даної постанови. У дійсності ж ніякого протоколу складено не було, в звязку з чим ОСОБА_1 вважає, що грубо порушено ч. 2 ст. 254, ст. 256 КупАП. Відповідно до вказаних норм закону, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Чого зроблено не було. Протокол про адміністративне правопорушення поліцейським не складався. ОСОБА_1 вказує, що постанова є незаконною та винесена з грубим порушенням адміністративно-процесуального законодавства а також такою, що підлягає скасуванню.

Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив поновити йому строк звернення до суду з даним позовом, визнати постанову незаконною та скасувати її, а провадження по справі закрити.

Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про поважність причин неприбуття не повідомив, у звязку з чим, на підставі ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову з огляду на наступне.

Позивач просить поновити строк оскарження постанови від 25 лютого 2018 року у звязку з тим, що через правову необізнаність чекав направлення йому постанови поштою та не знав про строки її оскарження. Вказану постанову отримав 07.03.2018 р.

Згідно зі ст. 289 КУпАП скаргу на постанову в справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. У разі пропуску зазначеного строку, цей строк за заявою особи щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу.

Частиною 1 ст. 168 КАС України передбачено, що позов предявляється шляхом подання позовної заяви в суд першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

З метою захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд поновлює позивачу строк на звернення до суду з адміністративним позовом.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії постанови у справі про адміністративне правопорушення серія ЕАА №306400 від 25.02.2018 року, 25.02.2018 р. керуючи автомобілем «сенс» Т 13110 по вулиці Конякіна 42 в м. Луцьку ОСОБА_1 зупинився на проїзній частині в два ряди, чим порушив п. 15.4 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 122 КУпАП, за що на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органам Національної поліції підвідомчий розгляд справ про адміністративні порушення за ч.1-3 ст. 122 КУпАП.

Частиною 1 статті 276 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до розяснення наданого Конституційним Судом України в рішенні № 5-рп/2015 від 26 травня 2015 року по справі № 1-11/2015 положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, у вказаному рішенні Конституційний Суд України наголошує на існуванні скороченого провадження у справах про адміністративні правопорушення (за окремими адміністративними правопорушеннями, чітко визначеними КУпАП), відповідно до якого фіксація адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника здійснюється безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Частиною 2 статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частиною 5 статті 258 КУпАП передбачено якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вищевикладених роз'яснень Конституційного Суду України та норм КУпАП, суд дійшов висновку про те, що відповідачем неправомірно застосовано скорочене провадження у справі про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу.

Разом з тим, суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів позивача з приводу неповного зясування обставин справи та недоведеність доказами порушення правил дорожнього руху.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП наділена наступними правами: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

На підставі вищенаведених норм законодавства, суд приходить до висновку про те, що відповідач, неправомірно застосовуючи скорочений порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, повинен був винести постанову за наслідками розгляду справи, виконати вимоги та дотриматись гарантій, які закріплені КУпАП.

Складена постанова не містить посилання на докази, які б доводили наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обовязок доказування правомірності складання постанови про адміністративне правопорушення, наявності в діях особи складу правопорушення покладено законом на відповідача. Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідачем не надано належних доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП., а саме п. 15.4 ПДР України.

В оскаржуваній постанові серії ЕАА №306400 від 25.02.2018 року відсутні посилання на докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, яке виражається в порушенні п. 15.4 Правил дорожнього руху України.

Таким чином, суд вважає, що прийняте рішення поліцейським роти №1 батальйону №1 УПП у Волинській області ОСОБА_2 є неправомірним, притягнення позивача до адміністративної відповідальності необґрунтовано, без врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, суд приходить до висновку про визнання постанови серії ЕАА №306400 від 25.02.2018 року незаконною та про необхідність скасування вказаної постанови у справі про адміністративне правопорушення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, винесену поліцейським роти №1 батальйону №1 УПП у Волинській області ОСОБА_2 Провадження у справі закрити.

Керуючись ст.ст. 5, 8, 9, 77, 241-243, 246 КАС України, ст.ст. 222, 247, 251, 258, 268, 276, 283, 287, 288 КУпАП, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (жителя ІНФОРМАЦІЯ_1) до поліцейського роти №1 батальйону №1 УПП у Волинській області ОСОБА_2 (м. Луцьк вул. Залізнична,15.) про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задоволити.

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з адміністративним позовом.

Визнати незаконною та скасувати постанову серії ЕАА №306400 від 25.02.2018 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, винесену поліцейським роти №1 батальйону №1 УПП у Волинській області ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 (двох сот пятидесяти пяти) грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене, шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Сарненський районний суд Рівненської області протягом десяти з дня його складення.

Суддя Рижий О.А.