Справа № 421/1260/14-а
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2018-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2018 року справа №421/1260/14-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: судді-доповідача Ястребової Л.В., суддів: Казначеєва Є.Г., Компанієць І.Д., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Первомайського міського суду Луганської області від 29 травня 2014 року у справі № 421/1260/14-а за позовом Управління праці та соціального захисту населення Первомайської міської ради до ОСОБА_2 про стягнення суми надміру виплаченої субсидії, -

ВСТАНОВИВ:

Управління праці та соціального захисту населення Первомайської міської ради (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про стягнення з відповідача бюджетних коштів у сумі 8664,54 грн., які були надміру виплачені у вигляді житлової субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг та на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива за період з листопада 2010 по квітень 2014 року та перерахування їх на розрахунковий рахунок УПСЗН.

Постановою Первомайського міського суду Луганської області від 29 травня 2014 року у справі № 421/1260/14-а позовні вимоги позивача задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 бюджетні кошти у сумі 8664,54 грн., які були надміру виплачені у вигляді житлової субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг та на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива за період з листопада 2010 року по квітень 2014.

Не погодившись із судовим рішенням, відповідач подала апеляційну скаргу, в обґрунтування якої посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Апелянтом зазначено, що судом першої інстанції не взято до уваги, що вона є інвалідом 1 групи та потребує матеріальної допомоги. Немає фізичної можливості отримати достовірні відомості про матеріальний стан свого сина, оскільки він мешкає не за адресою своєї реєстрації. При заповненні декларації вона керувалася тією інформацією, яка була в неї присутня, вважає, що її вини в не збіганні відомостей в декларації з дійсністю немає.

Сторони до суду не прибули. Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, у межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановила наступне.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що згідно заяв відповідача від 16.08.2010, 21.11.2011, 05.11.2012, 25.10.2013 рішеннями Управління праці та соціального захисту населення Первомайської міської ради від 10.12.2010, 16.12.2011, 13.12.2012, 22.11.2013 відповідно, ОСОБА_2 надана субсидія для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг щомісячно на період з листопада 2010 року по квітень 2011 року у сумі 360,33 грн., на період з жовтня 2011 р. по квітень 2012 року- 513,23 грн., на період жовтня 2012 р. по квітень 2013 року - 411,69 грн., на період з жовтня 2013 року по квітень 2014 року 519,72 грн.. В заявах, які заповнені ОСОБА_2 особисто, надана згода на збір інформації про сім'ю, доходи, власність та майно, що необхідна для отримання житлової субсидії.

В заповнених Деклараціях про доходи і майновий стан осіб, які звернулись за призначенням житлової субсидії відповідач вказала, що загальна житлова площа її та її сина ОСОБА_3 складає 61,3 кв. м, додаткового житла не мають.

Позивачем проведена перевірка даних, наданих ОСОБА_2 При цьому згідно зі свідоцтвом про право власності на житло, загальна площа квартири АДРЕСА_1, складає 62,4 кв. м та належить на праві власності ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3

Крім того, згідно з інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_3 з 15.10.2009 року має на праві власності квартиру, розташовану у АДРЕСА_2, загальною площею 38,1 кв. м.

З 01.12.2013 року відповідачу припинена виплата субсидії та встановлений термін для повернення надміру виплачених коштів до 01.04.2014 року. Відповідач письмово відмовилась від повернення надміру сплачених сум.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що відповідач, допустив порушення, яке полягає у поданні недостовірних даних, і таке порушення призвело до негативних наслідків, оскільки позбавило можливості уповноважений орган перевірити у повному обсязі інформацію про майновий стан відповідача при прийнятті рішення про призначення субсидії, а також вплинуло на результати такого рішення, на що суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з частиною четвертою статті 5 КАСУ суб'єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Таким чином, законодавець чітко визначив, що суттю адміністративного судочинства є судовий контроль за діяльністю органів влади та місцевого самоврядування в сфері дотримання прав та свобод громадян та юридичних осіб за допомогою процесуального закону з певними особливостями, зокрема, обов'язку доказування правомірності своєї діяльності органами влади чи самоврядування. Тобто, однією з визначальних особливостей КАС є те, що позивачем в адміністративній справі може бути фізична чи юридична особа, чиї права, свободи чи інтереси вони вважають порушеними, а відповідачем - орган влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи.

Відповідно до частини 4 статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України(у редакції на час звернення позивача з позовом), громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України; 4) про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, встановлених законом.

Вищезазначена норма знайшло своє відображення в частині 4 статті 46 Кодексу адміністративного судочинства України, у редакції, що діє з 15.12.2017 року, громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, громадські об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності громадського об'єднання; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) громадського об'єднання; 3) про затримання іноземця або особи без громадянства чи примусове видворення за межі території України; 4) про встановлення обмежень щодо реалізації права на свободу мирних зібрань (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, коли право звернення до суду надано суб'єкту владних повноважень законом.

Отже, наведені підстави, коли громадяни, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень лише у випадках превентивного (попереднього) судового контролю за рішеннями, діями органів влади, які при реалізації своїх владних управлінських повноважень можуть порушити права чи свободи фізичних чи юридичних осіб.

Однак і в цих випадках, водночас із перевіркою дій чи бездіяльності згаданих осіб, обставин, що стали підставою для втручання суб'єктів владних повноважень, суд має перевірити на відповідність чинному законодавству рішення, дії чи бездіяльність самих суб'єктів владних повноважень.

Крім того, пункт 5 частини четвертої статті 46 Кодексу адміністративного судочинства України існує як послідовне продовження випадків превентивного судового контролю і має розумітися та застосовуватися судами саме в такому значенні, а не як норма, що давала би право для розширеного тлумачення права суб'єкта владних повноважень на адміністративний позов.

Абзацом 8 частини 20 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою КМУ від 21.10.1995 року № 848, в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що у разі коли громадянин добровільно не повернув надміру перераховану (виплачену) суму субсидії, питання про її стягнення органи, що призначають субсидії, вирішують у судовому порядку.

Оскільки у справі, що розглядається, спір виник щодо правомірності набуття відповідачем права власності на виплачену Управлінням праці та соціального захисту населення Первомайської міської ради Луганської області субсидії у розмірі 8664,54 грн. та стягнення цієї суми з неї як з недобросовісного набувача, то цей спір має приватно-правовий, а не публічний характер. А відтак його вирішення не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм процесуального права вже була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, зокрема, у постановах від 22 вересня 2015 року (справи №№ 21-1884а15, 21-2209а15), від 25.05.2016 року (справа № 21-883а16).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що за суб'єктним складом сторін, змістом заявлених позивачем вимог та предметом спору, дана справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а повинна розглядатись загальним місцевим судом за правилами Цивільного процесуального кодексу України, а тому провадження у справі підлягає закриттю.

Відповідно до ч.1 статті 319 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обов'язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

Згідно п.1 ч.1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст. 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги ухвалює судові рішення у формі постанов згідно з вимогами, встановленими статтею 34 та главою 9 розділу II цього Кодексу, з урахуванням особливостей, зазначених у цій главі.

Повний текст постанови складений 17 квітня 2018 року.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 238, 305, 311, 315, 319, 321, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Первомайського міського суду Луганської області від 29 травня 2014 року у справі № 421/1260/14-а - скасувати.

Закрити провадження у справі № 421/1260/14-а за позовом Управління праці та соціального захисту населення Первомайської міської ради до ОСОБА_2 про стягнення надміру виплаченої субсидії.

Роз'яснити позивачу право звернення з даним позовом в порядку цивільного судочинства.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового суду протягом тридцяти днів з дати проголошення.

Суддя-доповідач: Ястребова Л.В.

Судді: Казначеєв Е.Г.

Компанієць І.Д.