Справа № 349/2121/17
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2018-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2018 рокуЛьвів№ 876/2366/18
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Святецького В.В., Судової-Хомюк Н.М.

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1,

на рішення Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 01 березня 2018 року (суддя - Рибій М.Г., час ухвалення - 16:02 год., місце ухвалення - м.Рогатин, дата складання повного тексту - не вказана),

в адміністративній справі № 349/2121/17 за позовом ОСОБА_1 до Інспектора Управління патрульної поліції у місті Львові лейтенанта поліції Демчини Василя Євгенійовича, Управління патрульної поліції у місті Львові Департаменту патрульної поліції,

про визнання протиправною та скасування постанови, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

У грудні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Інспектора УПП у місті Львові лейтенанта поліції Демчини В.Є. в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАА №215472 від 22.11.2017 р. у справі про адміністративне правопорушення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.5 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн., а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Ухвалою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 27.12.2017 року залучено до участі в розгляді справи другого відповідача Управління ПП у місті Львові ДПП.

Рішенням Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 01.03.2018 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено повністю.

З цим рішенням суду першої інстанції від 01.03.2018 року не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду не відповідає нормам матеріального та процесуального права, винесене за результатами неправильного дослідження доказів та встановлення обставин по справі, висновки суду не відповідають обставинам справи, а тому рішення суду підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази вчинення ним адміністративного правопорушення. При винесенні постанови від 22.11.2017 року поліцейським порушено вимоги статей 245, 280 КУпАП, оскільки не було всебічно і об'єктивно з'ясовано обставини справи та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Також на думку апелянта працівником патрульної поліції було порушено процедуру розгляду та вирішення справи про адміністративне правопорушення, чим було обмежено та порушено права позивача. Вказує апелянт, що суд першої інстанції безпідставно не врахував доводів позивача та дійшов висновків, які не відповідають фактичним обставинам справи.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду першої інстанції від 01.03.2018 р. та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з'явились в засідання суду апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з врахуванням наступного.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що оскарженою постановою інспектора УПП у місті Львові серії ЕАА №215472 від 22.11.2017 р. позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення порушення передбаченого ст.122 ч.5 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн., за те, що він 22.11.2017 року в 09:31 год. здійснив стоянку транспортним засобом «Мерседес-Бенц МL250CDI» д.н.з. НОМЕР_1 у м.Львові по вул.Наукова,35в на місці для інвалідів позначеному дорожньою розміткою 1.30 (місце для інваліда), чим порушив п.8.5.1 ПДР України (порушення вимог горизонтальної дорожньої розмітки) (а.с. 6).

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.

Відповідно до пунктів 1.3, 1.9 Правил дорожнього руху України, що затверджені постановою КМ України від 10.10.2001 р. № 1306 (в редакції на час розглядуваних правовідносин) (надалі - ПДР України), учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п.8.1 розділу 8 ПДР України, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою, зокрема, дорожньої розмітки.

Пунктом 8.5.1 ПДР України передбачено, що горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо.

Розділом 34 «Дорожня розмітка» ПДР України передбачено, що горизонтальна дорожня розмітка 1.30 - позначає місця стоянки транспортних засобів, які перевозять інвалідів чи на яких установлено розпізнавальний знак «Інвалід».

У відповідності до ст.122 ч.5 КУпАП, зупинка чи стоянка транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю" - тягнуть за собою накладення штрафу від шістдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 213 КУпАП передбачено, що справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами внутрішніх справ, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Згідно ст. 222 КУпАП, органи внутрішніх справ (Національна поліція) розглядають, зокрема, справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, зокрема, за ч.5 ст.122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст.258 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно статей 276, 280, 283 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Таким чином, з врахуванням наведених вище норм законодавства, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що інспектором поліції не порушено порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача за ст.122 ч.5 КУпАП.

Тому, являються безпідставними доводи апелянта про те, що інспектором поліції допущено порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови від 22.11.2017 року відносно позивача було здійснено з дотриманням вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, що затверджена наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року.

Суд апеляційної інстанції також враховує, що із відеозаписів з нагрудного персонального реєстратора інспекторів поліції (а.с. 52) за 22.11.2017 р. видно, що інспекторами поліції під час спілкування із водієм було роз'яснено його права та обов'язки, причини оформлення справи про адміністративне правопорушення і суть вчиненого порушення. За період оформлення адміністративного правопорушення позивач своєї вини не визнавав, надавав усні та письмові пояснення, впродовж тривалого часу користувався інформаційною та юридичною допомогою. За результатами розгляду інспектором поліції справи про адміністративне правопорушення було винесено відповідну постанову від 22.11.2017 року. Наслідки вчиненого порушення, порядок сплати штрафу та порядок оскарження постанови водієві також було роз'яснено.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст.245 КУпАП).

Відповідно до статей 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Тому, являються необґрунтованими доводи позивача про відсутність його вини у вчиненні порушення вимог ПДР України за 22.11.2017 року щодо здійснення стоянки транспортним засобом на місці позначеному дорожньою розміткою 1.30 ПДР України.

Колегія суддів також враховує, що оскаржена позивачем постанова у справі про адміністративне правопорушення від 22.11.2017 р. винесена в межах повноважень, у визначений законодавством спосіб та з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення. Адміністративне стягнення на позивача накладено в межах санкції ст.122 ч.5 КУпАП.

Про наявність обставин, що пом'якшують відповідальність даних у суду немає.

У матеріалах справи також немає і позивачем не наведено ні інспектору поліції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, ні суду, доказів про те, що розглядувану стоянку транспортним засобом «Мерседес-Бенц МL250CDI» д.н.з. НОМЕР_1 у м.Львові по вул.Наукова,35в 22.11.2017 року в 09:31 год. на місці для стоянки транспортних засобів, які перевозять інвалідів, було здійснено іншою особою ще до моменту фіксації порушення працівниками поліції.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об'єктивно встановлено обставини справи, оскаржене позивачем рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому немає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 01 березня 2018 року в адміністративній справі № 349/2121/17 за позовом ОСОБА_1 до Інспектора Управління патрульної поліції у місті Львові лейтенанта поліції Демчини Василя Євгенійовича, Управління патрульної поліції у місті Львові Департаменту патрульної поліції, про визнання протиправною та скасування постанови, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий: В.В. Гуляк

Судді: В.В. Святецький

Н.М. Судова-Хомюк