Справа № 489/982/18
Суддя: Тихонова Н. С.
Дата ухвалення: 2018-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 489/982/18
Номер провадження 2-а/489/127/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2018 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді Тихонової Н.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі структурного підрозділу Управління патрульної поліції в Миколаївській області про скасування протоколу про адміністративне правопорушення та визнання дій інспектора неправомірними,

ВСТАНОВИВ:

26 лютого 2018 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції в особі структурного підрозділу Управління патрульної поліції в Миколаївській області, яким просила скасувати протокол про адміністративне правопорушення БР № 240743 від 21.02.2018 року та визнати дії інспектора патрульної поліції неправомірними щодо складання вищевказаного протоколу через те, що її неправомірно притягнуто до адміністративної відповідальності.

Згідно ч.2 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Клопотань від учасників справу про проведення судового засідання з повідомленнями (викликом) сторін не надходило, відтак суд вважає за можливе розглянути адміністративну справу без участі сторін.

Дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

21 лютого 2018 року о 17:00 год, ОСОБА_1 в м. Миколаєві по пр. Центральному, керувала транспортним засобом Suzuki Grand Vitara, державний номер НОМЕР_1, з забрудненими державними номерами, що не дозволяло розпізнати символіку знаку з відстані 20 м, також при перетині перехрестя по пр. Центральному, 10 та вул. Рюміна не надала перевагу в русі пішоходу, чим порушила п.п.2.9. в) та 16.2 ПДР України.

Інспектором патрульної поліції було прийнято рішення про зупинку транспортного засобу позивача, однак одразу після зупинки позивач відмовилась предявляти інспектору документа та поїхала з місця зупинки. Внаслідок цього, поліцейським було подано звуковий сигнал, включено проблискові маячки про зупинення транспортного засобу позивача, здійснено його переслідування та зупинення шляхом блокування.

З огляду на вищевказані події поліцейським було складено Протокол про адміністративне правопорушення серії БР№240743, яким зафіксовано факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, а саме Невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

При складанні Протоколу позивачем були надані пояснення, згідно з яких вона заперечувала проти складеного протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки рухаючись в м. Миколаєві по вул. Рюміна здійснювала поворот на пр. Центральний на дозволяючий сигнал світлофору «зелений», на тротуарі перед пішохідним переходом стояла одна дівчина, пішоходів на переході не було, тому причин зупиняти автомобіль не було. Проїхавши кілька кварталів, почула сигнал сирени і надала перевагу в русі, транспортному засобу патрульної поліції, через декілька хвилин відбулось звернення поліцейського у мегафон про зупинення її транспортного засобу. На вимогу поліцейського зупинила транспортний засіб.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що протокол про адміністративне правопорушення, поліцейським складено неправомірно, оскільки в ньому не відображено дійсності всіх обставин справи та він складений з грубими порушеннями вимог чинного законодавства, тому підлягає скасуванню.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про національну поліцію» національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Статтею 3 Закону передбачено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» національна поліція регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно наданого відзиву відповідача вбачається, що вказаний протокол про адміністративне правопорушення було направлено до Заводського районного суду м. Миколаєва для розгляду справи про адміністративне правопорушення, однак до сьогодні рішення по справі не прийнято. Також посилаються на те, що правомірність дій патрульної поліції оцінюються судом в межах розгляду справи про адміністративне правопорушення, а не в межах розгляду адміністративної справи, через що позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст. 255 КУпАП складати протокол про адміністративне правопорушення мають право уповноважені на те посадові особи, представники громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Вичерпний перелік осіб, які мають право на складання протоколу про адміністративне правопорушення, регламентується цією ж статтею.

Разом з тим, суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, а складається уповноваженою особою за наслідками вчинення адміністративного правопорушення у порядку та випадках, встановлених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, в розумінні ст. 251 КУпАП, є доказом по справі про адміністративне правопорушення. Питання щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення, встановлення наявності чи відсутності в діяннях особи складу адміністративного правопорушення, тощо, належить розглядати в порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Тобто питання розгляду та надання оцінки всім доказам, в тому числі і самому протоколу про адміністративне правопорушення здійснюється під час розгляду питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, доводи позивача щодо неправомірних дій працівників поліції не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки дані питання вирішуються в іншому провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведене та приймаючи до уваги, що правомірність дій інспектора патрульної поліції визначається під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та протокол є лише доказом при розгляді справи про адміністративне правопорушення, а не є рішенням субєкта власних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 18, 19, 30, 72, 73, 241-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі структурного підрозділу Управління патрульної поліції в Миколаївській області про скасування протоколу про адміністративне правопорушення та визнання дій інспектора неправомірними - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 12.04.2018 року.

Суддя Н.С. Тихонова