Справа № 819/97/18
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/97/18

12 квітня 2018 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

за участю:

секретаря судового засідання Заблоцька І.І.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Матус Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_3 (надалі позивач, ОСОБА_3) з адміністративним позовом до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, в якому просить визнати дії Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області щодо відмови ОСОБА_3 у призначенні пенсії за віком протиправними, зобов'язати Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області призначити ОСОБА_3 пенсію за віком з дня звернення за призначенням пенсії - з 01 грудня 2016 року.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2018 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 13 березня 2018 року о 12:00 год.

27 лютого 2018 року представник відповідача подав до суду письмовий відзив на позовну заяву.

13 березня 2018 року у судовому засіданні оголошено перерву до 12.04.2018 року о 10:00 год. для надання відповіді на відзив.

19 березня 2018 року представником позивача подано до суду письмову відповідь на відзив на позовну заяву.

Представник позивача у судовому засідання позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх у повному обсязі. Вказала, що час навчання підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання. Зазначила, що позивачем для зарахування до страхового стражу, окрім інших документів, у відповідності до вимог чинного законодавства України та за відсутності атестату про отриману освіту подано до органів Пенсійного фонду України довіку №175 від 22.02.2017 року про період навчання у Бережанському СПТУ - 1. Таким чином, із врахуванням зазначеної довідки позивач має право на пенсію за віком, оскільки його страховий стаж становитиме більше 15 років. Додатково пояснила, що відсутність документів, які дають право на зберігання й підтвердження періодів навчання осіб Підгаєцьким аграрним ліцеєм архівних документів по Бережанському СПТУ - 1, є обставиною, незалежною від позивача та не може бути підставою для не зарахування періоду навчання ОСОБА_3 у Бережанському СПТУ - 1та невключення зазначеного періоду до страхового стажу.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив, просив відмовити у їх задоволенні у повному обсязі. Пояснив, що страховий стаж позивача становить 14 років 00 місяців 05 днів, що не відповідає вимогам чинного законодавства для призначення пенсії за віком. Зазначив, що довідку про навчання за №175 від 22.02.2017 року в Бережанському СПТУ - 1 за період з 22.07.1971 року по 16.07.1974 року до трудового стажу не зараховано у зв'язку з тим, що документи, які дають право на зберігання та видачу Підгаєцьким професійним аграрним ліцеєм по Бережанському СПТУ - 1 відсутні. З огляду на це відповідач вважає вимоги позивача безпідставними та такими, що до задоволення не підлягають.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить із наступного.

Позивач звернувся із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» 01.12.2016 року.

Протоколом №13 від 27.02.2017 року засідання комісії Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду Тернопільської області для розгляду спірних питань, пов'язаних з призначенням та перерахунком пенсій, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та у відповідності до спеціальних законів позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв'язку із тим, що його страховий стаж становить 14 років 00 місяців 05 днів, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

26 квітня 2017 року позивач звернувся до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області з проханням зарахувати період навчання у Бережанському СПТУ до трудового стажу.

У відповідності до абзацу 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІУ (надалі Закон №1058), особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

При цьому, виходячи із норм п.1 ч.1 ст. 45 Закону №1058, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. Судом встановлено що позивач досягнув такого віку 03.09.1956 року (60 років), а звернувся до органів Пенсійного фонду України 01.12.2016 року, що свідчить про дотримання ним передбаченого законом порядку звернення для призначення пенсії за віком. Відтак, в даному випадку, суд вважає, що днем призначення пенсії за віком позивачеві є 04.09.2016 року.

Статтею 24 вказаного Закону №1058 визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду України відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-ХІІ (надалі Закон №1788) передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

Частиною 3 статті 44 Закону №1058 передбачено, що органи Пенсійного фонду України мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Відповідно до п.8 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637, час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання. За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

На підставі поданих документів органами Пенсійного фонду України до страхового стажу позивача зараховано наступні періоди: з 15.05.1981 року по 31.12.1981 року (робота в колгоспі), з 01.01.1982 року по 31.12.1982 року (робота в колгоспі), з 01.01.1983 року по 31.12.1983 року (робота в колгоспі), з 01.01.1984 року по 31.12.1984 року (робота в колгоспі), з 01.01.1985 року по 31.10.1985 року (робота в колгоспі), з 01.11.1985 року по 22.08.1995 року, з 25.02.2000 року по 22.08.2000 року (особливі умови), з 01.10.2001 року по 30.11.2001 року, з 01.08.2002 року по 30.09.2002 року. Зазначена інформація не заперечувалася сторонами позивача та відповідача у судовому засіданні.

У відповідності до ч.1 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства (надалі КАС України), обставини, що визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті, поясненнях учасників справи, їх представників.

У відповідності до довідки №175 від 22.02.2017 року, виданої Підгаєцьким професійним аграрним ліцеєм, ОСОБА_3 дійсно навчався в Бережанському СПТУ-1 з 22.07.1971 року (Наказ №44 від 23.07.1971 року) по 16.07.1974 року (Наказ №42 від 17.07.1974 року) по професії столяр і отримав атестат НОМЕР_1

Як вбачається із відповіді на адвокатський запит, наданої Управлінням освіти і науки України Тернопільської обласної державної адміністрації за №04/346-10 від 02.02.2018 року, архівні документи Бережанського СПТУ-1 знаходяться у Підгаєцькому професійному аграрному ліцеї, у зв'язку з чим директор закладу освіти має змогу перевірити та відповідно підтвердити факт навчання ОСОБА_3. У вказаному листі також зазначено що у Підгаєцькому аграрному ліцеї не збереглися документи, що підтверджують законність передачі архіву Бережанського СПТУ - 1. В даній відповіді, а також у листі №04/1038-10 зазначено, що відповідно до рішення Ради Міністрів України від 01.11.1983 року №540/13 на базі Бережанського спецпрофтехучилища було створено Бережанську виховно-трудову колонію; архів даного закладу був переданий у найближче по місцю розташування Підгаєцьке професійне училище.

При цьому, суд приймає до уваги Акт №28 від 22.02.2017 року про результати перевірки (достовірності подання довідки про заробіток для обчислення пенсії, підтвердження пільгового стажу і т.д.) Підгаєцького професійного аграрного ліцею, в якому зазначено, що в ході перевірки встановлено, що відповідно до Наказу №44 від 23.07.1971 року ОСОБА_3 зарахований в склад учнів з 22.07.1971 року, відповідно до Наказу №42 від 17.07.1974 року ОСОБА_3 відрахований із складу учнів на основі рішення комісії по справах неповнолітніх при Бережанському райвиконкомі від 16.07.1974 року (при звірці використано поіменну книгу учнів за 1972-1976 роки, накази директора по особовому складі за 1971 рік та за 1974 рік).

Виходячи із вищенаведеного, директору Підгаєцькому аграрному ліцею надані повноваження щодо підтвердження періодів навчання осіб, що були зараховані та отримали атестат у Бережанському СПТУ - 1. Відтак, при прийнятті рішення по суті суд не приймає до уваги твердження відповідача про те, що документи, які дають право на зберігання та видачу Підгаєцьким професійним аграрним ліцеєм по Бережанському СПТУ - 1 відсутні. З огляду на це, на думку суду, спірний період з 22.07.1971 року по 16.07.1974 року підлягає до зарахування до страхового стажу позивача. При цьому, суд зазначає, що із врахуванням зазначеного періоду страховий стаж позивача відповідатиме вимогам, передбаченим у ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а тому ОСОБА_3 має право на призначення пенсії за віком.

Крім того, у зазначеній вище довідці міститься вичерпна інформація, що не підлягає широкому трактуванню, щодо навчання позивача у Бережанському СПТУ -1 із зазначенням періоду навчання, наказів про зарахування та відрахування з навчального закладу, а також реквізити атестату, що отримав позивач по закінченню такого навчання.

При цьому, суд не приймає до уваги твердження відповідача про те, що позивач дізнався про рішення відповідача 05.05.2017 року у листі №152/Д-11, оскільки відповідачем не подані до суду належні та допустимі докази направлення такого листа, а тому позивач не мав змоги у розумні строки дізнатися про рішення відповідача. Про вказане рішення позивач дізнався 29.08.2017 року, що підтверджується відомостями щодо руху рекомендованих листів за штриховим кодовим ідентифікатором 832.

У відповідності до ч.2 ст.6 та ч.2 ст.19 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому суд зазначає, що позовна вимога про визнання дій Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області щодо відмови ОСОБА_3 у призначенні пенсії за віком протиправними до задоволення не підлягає, оскільки при вирішенні питання щодо призначення пенсії за віком позивачу відповідач діяв у відповідності до чинного законодавства України та у межах наданих йому повноважень.

У відповідності до ч.1,2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведене, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст.382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З аналізу вказаної норми вбачається, що встановлення судового контролю за виконанням рішення суб'єктом владних повноважень - відповідачем у справі, є правом, а не обов'язком суду. Отже, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах є диспозитивним правом суду, яке може використовуватись в залежності від наявності об'єктивних обставин, що підтверджені належними та допустимими доказами.

Позивач не навів аргументованих доводів та не надав доказів того, що дане рішення суду буде відповідачем тривалий час не виконане, в зв'язку з чим своєчасно у межах розумних строків не будуть поновлені його права. Тому суд вважає, що у встановленні судового контролю шляхом зобов'язання відповідача надати звіт про виконання рішення суду слід відмовити.

У відповідності до вимог п.1 ч.1 ст.371 КАС України, негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць. Пунктом 2 цієї статті передбачено, що суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1 і 2 частини першої цієї статті.

Керуючись статтями 241-246, 250, 371, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов ОСОБА_3 до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

2.Зобов'язати Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області (вул.Руська,17, м.Тернопіль, ) призначити ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ід.НОМЕР_2, ІНФОРМАЦІЯ_1) пенсію за віком з 04.09.2016 року.

3.У задоволенні позовної вимоги про визнання дії Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області щодо відмови ОСОБА_3 у призначенні пенсії за віком протиправною - відмовити.

Допустити до негайного виконання присудження виплати пенсії у межах суми стягнення за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 16 квітня 2018 року.

Головуючий суддя Дерех Н.В.

копія вірна

Суддя Дерех Н.В.