Справа № 826/15320/17
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2018-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

16 квітня 2018 року № 826/15320/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Міністерства юстиції України
провизнання протиправними та скасування наказів і зобов'язання вчинити певні дії

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України, в якому, з урахуванням зазначених в судовому засіданні уточнень, просив: - визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України №2065/7 від 12.06.2017 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1, інтереси якого представляє адвокат ОСОБА_9., від 05.05.2017 року; - визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України №1330/7 від 12.04.2017 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1, інтереси якого представляє адвокат ОСОБА_9., від 15.03.2017 року; - зобов'язати Міністерство юстиції України у визначений законом термін об'єктивно та неупереджено розглянути на комісії з розгляду скарг у сфері державної реєстрації, що існує при Міністерстві скарги ОСОБА_1, поданої адвокатом ОСОБА_9 07.03.2017 року та 05.05.2017 року на неправомірні дії державного реєстратора щодо приватного підприємства «Васильківтрансавто» на підставі наявних доказів, доданих до матеріалів скарг та тих, що будуть додані додатково у зв'язку з ново-виявленими обставинами, про які стало відомо після подання скарг.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 07.03.2017 року адвокатом ОСОБА_9., який діє від імені позивача, було подано до Міністерства юстиції України скаргу на неправомірні дії державного реєстратора щодо вчинення реєстраційних дій стосовно Приватного підприємства «Васильківтрансавто», керівником якого є ОСОБА_1

03.05.2017 року адвокат ОСОБА_9. отримав від Міністерства юстиції України лист, до якого доданий наказ даного органу №1330/7 від 12.04.2017 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1 В наказі зазначено, що скаржником не дотримано вимоги щодо оформлення скарги, визначені ч. 5 ст. 34 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», а саме скаржником не зазначено норми законодавства, порушені на його думку.

Позивач вважає, що відповідач, відмовляючи у задоволенні скарги, формально підійшов до розгляду поданої скарги, оскільки в рамках кримінального провадження №0002179 було здійснено виїмку документів реєстраційної справи ПП «Васильківтрансавто», і саме після ознайомлення 03.04.2017 року з матеріалами реєстраційної справи адвакат ОСОБА_9. міг встановити норми законодавства, які порушив державний реєстратор.

05.05.2017 року адвокатом ОСОБА_9. до Міністерства юстиції України подано повторну скаргу ОСОБА_1 на неправомірні дії державного реєстратора щодо реєстраційних дій стосовно ПП «Васильківтрансавто» і одночасно повідомлено про поважність причин пропущення строків звернення із відповідною скаргою. Однак, 02.07.2017 року адвокат отримав лист Міністерства юстиції України від 15.06.2017 року №13097-0-33-17/19К з додатком наказу Міністерства юстиції України від 12.06.2017 року №2065/7 про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1 у зв'язку із закінченням строку, встановленого для подання скарги.

Позивач не погоджується із наведеними рішеннями відповідача, оскільки прийняті вони без урахування всіх обставин, про які зазначав позивач і, як наслідок, не було надано оцінки факту рейдерського захвату підприємства, власником та керівником якого є ОСОБА_1, та відповідного захисту інтересів останнього.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позов та просив його задовольнити повністю.

Представник Міністерства юстиції України заперечував проти задоволення позовних вимог, наголошуючи, що відповідач діяв у межах чинного законодавства України.

Заслухавши доводи та заперечення сторін суд, з урахуванням думки сторін, подальший розгляд справи здійснив у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, суд дійшов наступних висновків.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до п. 1.2 Статуту Приватного підприємства «Васильківтрансавто» (в новій редакції, зареєстрованій державним реєстратором 17.06.2014 року) ОСОБА_1 є засновником та власником даного підприємства.

15.02.2017 року було проведено державну реєстрацію внесення змін до відомостей про юридичну особу Приватне підприємство «Васильківтрансавто», згідно яких вчинені реєстраційні дії: 1. Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи. Дата та номер запису в Єдиному державному реєстрі про проведення державної реєстрації юридичної особи - 15.02.2017 р. №3000556; державний реєстратор Бєлов Андрій Георгійович, який працює в Київській обласній філії Комунального підприємства «Центр сприяння бізнесу міста Києва»; Зміст дії: зміна складу або інформації про засновників. Новим власником став ОСОБА_4. 2. Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов'язані зі змінами в установчих документах. Дата та номер запису в Єдиному державному реєстрі про проведення державної реєстрації юридичної особи - 15.02.2017 року №4000556; державний реєстратор Бєлов Андрій Георгійович, який працює в Київській обласній філії Комунального підприємства «Центр сприяння бізнесу міста Києва»; Зміст дії: зміна складу або інформації про керівника. ОСОБА_1 - підписант; ОСОБА_5 - керівник з 13.02.2017 року.

23.02.2017 року проведено державну реєстрацію внесення змін до відомостей про юридичну особу Приватне підприємство «Васильківтрансавто», згідно яких вчинені такі реєстраційні дії: 1. Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи - 23.02.2; Бєлов Андрій Георгійович; Київська обласна філія Комунального підприємства «Центр сприяння бізнесу міста Києва»; зміна місцезнаходження, зміна складу або інформації про засновників. Новим засновником став ОСОБА_6 та зареєстровано нову юридичну адресу: 93106, Луганська обл.. місто Лисичанськ, вулиця Белінського, будинок 17. 2. Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов'язані зі змінами в установчих документах; 23.02.2; Бєлов Андрій Георгійович; Київська обласна філія Комунального підприємства «Центр сприяння бізнесу міста Києва»; зміна керівника юридичної особи, зміна складу підписантів.

Як зауважував позивач, підставою для проведення реєстраційних дій, зокрема, 15.02.2017 року були Протоколи загальних зборів учасників ПП «Васильківтрансавто», нібито укладені у м. Мюнхен, Федеративної Республіки Німеччина. Проте, позивач ОСОБА_1 з 25.01.2017 року був затриманий та знаходився під вартою в пенітенціарній установі Мюнхена, а відтак жодним чином не міг і не здійснював дій, спрямованих на зміну керівника юридичної особи ПП «Васильківтрансавто».

Дана обставина підтверджується відповіддю Генерального консульства України в м. Мюнхен, викладеною в листі Міністерства зовнішніх справ України від 17.03.2017 р. №71.ВАВ-19-570/1-1020-17 на адвокатський запит, згідно якої нотаріальне засвідчення справжності підписів громадян ОСОБА_1 та ОСОБА_4 за реєстр. номером « 570/13458-17 від 11 лютого 2017 р.» у ГКУ не здійснювалось, а зазначені особи до ГКУ за вчиненням нотаріальних дій не зверталися; 11 лютого 2017 р. (субота) нотаріальні дії у ГКУ взагалі не вчинювались і будь-які «виїзні консульські обслуговування» не проводились; зазначена нумерація - №570/13458-17 - не відповідає реєстровим даним та порядку ведення реєстру нотаріальних дій; застосований «підпис» не є підписом консула І.М. Березкіна, а відбиток «печатки» не відповідає зразку печатки ГКУ для вчинення нотаріальних дій.

За таких обставин адвокат ОСОБА_9., діючи в інтересах ОСОБА_1, звернувся до Міністерства юстиції України зі скаргою від 07.03.2017 року на дії державного реєстратора Київської обласної філії Комунального підприємства «Центр сприяння бізнесу міста Києва» Бєлова Андрія Георгійовича.

За результатами розгляду скарги ОСОБА_1, інтереси якого представляє ОСОБА_9. від 07.03.2017 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 09.03.2017 року за №6736-0-33-17, на підставі висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 17.03.2017 року, Міністерством юстиції України видано наказ від 12.04.2017 року №1330/7 «Про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1, інтереси якого представляє адвокат ОСОБА_9., від 07.03.2017».

Згідно вказаного наказу від 12.04.2017 року №1330/7 відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 у зв'язку з тим, що скаржником не дотримано вимоги щодо оформлення скарги, визначені ч. 5 ст. 34 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», а саме: скаржником не зазначено норми законодавства, порушені, на його думку.

05 травня 2017 року адвокат ОСОБА_9., діючи в інтересах ОСОБА_1, повторно звернувся до Міністерства юстиції України зі скаргою на дії державного реєстратора.

Наказом Міністерства юстиції України від 12.06.2017 року №2065/7 «Про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1, інтереси якого представляє адвокат ОСОБА_9., від 05.05.2017», на підставі висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 23.05.2017 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 у зв'язку з тим, що закінчився встановлений законом строк подачі скарги.

Так, у висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 23.05.2017 року зазначено, що до Міністерства юстиції України надходила скарга ОСОБА_1, інтереси якого представляє адвокат ОСОБА_9., від 07.03.2017 року, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 09.03.2017 року за №6736-0-33-17, у якій повідомлялось, що про проведені аналогічні оскаржувані реєстраційні дії скаржнику стало відомо 22.02.2017 року, коли його про це повідомила дружина ОСОБА_1 - ОСОБА_8, яка є бухгалтером у підприємстві, - а відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 34 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю. За таких обставин Комісія вирішила відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 у з'язку із закінченням строку подачі скарги.

Вважаючи дії та рішення відповідача протиправними та формальними, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Вирішуючи спір суд виходив з такого.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців регулює Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» №755-IV від 15.05.2003 з наступними змінами та доповненнями.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 34 цього Закону рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів або до суду.

Рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю.

Відповідно до ч. 5 ст. 34 Закону скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації або територіального органу Міністерства юстиції України подається особою, яка вважає, що її права порушено, у письмовій формі та має містити: 1) повне найменування (ім'я) скаржника, його місце проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (ім'я) представника скаржника, якщо скарга подається представником; 2) зміст оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності та норми законодавства, порушені на думку скаржника; 3) викладення обставин, якими скаржник обгрунтовує свої вимоги; 3-1) відомості про наявність чи відсутність судового спору з порушеного у скарзі питання, що може мати наслідком скасування оскаржуваного рішення, повідомлення або реєстраційної дії державного реєстратора та/або внесення відомостей до Єдиного державного реєстру; 4) підпис скаржника або його представника із зазначенням дати складання скарги.

Частиною 8 ст. 34 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» встановлені підстави, за яких Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги.

Зокрема, Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, якщо скарга оформлена без дотримання вимог, визначених частиною п'ятою цієї статті (п. 1 ч. 8 ст. 34 Закону).

Процедуру розгляду відповідно до Законів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації, територіального органу Мін'юсту, що здійснюється Мін'юстом та його територіальними органами визначає Порядок розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. №1128.

Так, у відповідності з п. 3 Порядку розгляд скарг здійснюється за заявою особи, яка вважає, що її права порушено (далі - скаржник), що подається виключно у письмовій формі та повинна містити обов'язкові відомості та документи, що долучаються до скарги, передбачені Законами, а також відомості про бажання скаржника та/або його представника взяти участь у розгляді відповідної скарги по суті та про один із способів, зазначених у пункті 10 цього Порядку, в який скаржник бажає отримати повідомлення про зазначений розгляд.

Як вже було зазначено вище, підставою для відмови у задоволенні скарги ОСОБА_1, поданої 07.03.2017 року, наказом від 12.04.2017 року №1330/7 було те, що скаржником не дотримано вимоги щодо оформлення скарги, визначені ч. 5 ст. 34 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», а саме: скаржником не зазначено норми законодавства, порушені, на його думку.

З цього приводу слід зауважити, що аналізуючи як п. 3 Порядку, так і ч. 5 ст. 34 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» зазначена відповідачем підстава для відмови у задоволенні скарги позивача від 07.03.2017 року за своєю суттю не є настільки обов'язкою, що унеможливлює розгляд скарги позивача по суті з урахуванням викладених у скарзі обставин.

Суд також вважає за доцільне послатись на рішення Європейського суду з прав людини від 06.11.1980 року у справі «Гуццарді проти Італії», в якому наголошено, що «Згідно зі статтею 25, необхідно, щоб індивідуальні заявники стверджували, що вони є постраждалими від «порушення прав, передбачених Конвенцією»; це не зобов'язує їх зазначати, з якою статтею, пунктом чи підпунктом і навіть з яким саме правом пов'язане їхнє прохання про допомогу».

Враховуючи наведене вище, суд погоджується з позивачем, що відмова у задоволенні скарги позивача від 07.03.2017 року, викладена у наказі Міністерства юстиції України від 12.04.2017 року №1330/7, була формальною, оскільки зі змісту скарги можливо встановити норми законодавства, які порушені, на думку скаржника, державним реєстратором. Інші причини, які б слугували підставою для відмови у задоволенні скарги ОСОБА_1, в оскаржуваному наказі не вказані.

Підставою для відмови у задоволенні скарги позивача від 05.05.2017 року, викладеної у наказі Міністерства юстиції України від 12.06.2017 року №2065/7 «Про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1, інтереси якого представляє адвокат ОСОБА_9., від 05.05.2017», слугувало закінчення встановленого законом строку подачі скарги.

Пунктом 7 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації визначено, що у разі коли встановлено порушення вимог Законів щодо строків подання скарги, вимог щодо її оформлення та/або щодо документів, що долучаються до скарги, суб'єкт розгляду скарги на підставі висновку комісії приймає мотивоване рішення про відмову у розгляді скарги без розгляду її по суті у формі наказу.

Проте, наказом від 12.06.2017 року №2065/7 відповідач, посилаючись на закінчення строку для подачі скарги, прийняв рішення не про відмову у розгляді скарги без розгляду її по суті, а відмовив у задоволенні скарги позивача, тобто розглянув її по суті.

Водночас, розглядаючи скаргу по суті, відповідач не врахував викладені у скарзі мотиви і обгрунтування, та зокрема, ту обставину, що з аналогічних підстав скарга позивачем подавалась 07.03.2017 року, тобто у встановлений законом строк. До того ж, позивач, перебуваючи з 25.01.2017 року по 29.05.2017 року під вартою в пенітенціарній установі м. Мюнхена, вживав всі можливі заходи з метою захисту своїх прав, порушених у сфері державної реєстрації.

Частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Враховуючи все вище викладене, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обгрунтованими, а відтак такими, що підлягають задоволенню.

Однак, в частині зобов'язати Міністерство юстиції України розглянути скарги ОСОБА_1, подані адвокатом ОСОБА_9 07.03.2017 року та 05.05.2017 року на неправомірні дії державного реєстратора щодо приватного підприємства «Васильківтрансавто» на підставі доказів, що будуть додані додатково у зв'язку з ново-виявленими обставинами, про які стало відомо після подання скарг, - позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки суд вирішує спір і захищає порушене право на час вчинення відповідачем таких дій та прийняття рішень, і на підставі тих документів, які подавались на час винесення оскаржуваних рішень.

Крім того, як вбачається зі змісту оскаржуваних наказів Міністерства юстиції України, позивачу було відмовлено у задоволенні скарг, тобто скарги розглядалися, а не залишалися без розгляду. За таких обставин, суд вважає за доцільне зобов'язати відповідача повторно розглянути скарги від 07.03.2017 року та від 05.05.2017 року з урахуванням висновків суду, викладених в цьому рішенні.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись статтями 2, 77, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва -

в и р і ш и в:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України №2065/7 від 12 червня 2017 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1, інтереси якого представляє адвокат ОСОБА_9, від 05 травня 2017 року.

3. Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України №1330/7 від 12 квітня 2017 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1, інтереси якого представляє адвокат ОСОБА_9, 07 березня 2017 року.

4. Зобов'язати Міністерство юстиції України повторно розглянути на комісії з розгляду скарг у сфері державної реєстрації при Міністерстві юстиції України скарги ОСОБА_1, подані адвокатом ОСОБА_9 07 березня 2017 року та 05 травня 2017 року на неправомірні дії державного реєстратора щодо приватного підприємства «Васильківтрансавто» на підставі наявних доказів, доданих до матеріалів скарг, з урахуванням висновків суду.

5. В задоволенні решти вимог відмовити.

6. Присудити до стягнення на користь ОСОБА_1 (Ідентифікаційний номер НОМЕР_1, АДРЕСА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України (, 01001, м. Київ, вул. Архітектора Городецького, 13) понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1920,00 грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 295- 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко