Справа № 806/3303/17
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2018-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Справа № 806/3303/17
ПОСТАНОВА

іменем України

"16" квітня 2018 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Капустинського М.М.

суддів: Моніча Б.С.

Охрімчук І.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від "16" січня 2018 р. (судове рішення ухвалене суддею Єфіменко О.В. в м.Житомирі), у справі за позовом ОСОБА_2 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання неправомірною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії , -

ВСТАНОВИВ:

05.12.2017р. ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в якому просив:

- визнати неправомірною бездіяльність Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у частині невиконання п.7 Розділу III, п.1 Розділу V Наказу Міністерства юстиції України від 02.04.2017 №512/5 "Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень";

- визнати неправомірною бездіяльність Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у частині невиконання п.19 Розділу III, Наказу Міністерства юстиції України від 02.04.2017 №512/5 "Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень";

- зобов'язати Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в особі державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кравчук А.С. надати роз'яснення про порядок повторного пред'явлення виконавчого документа - виконавчого листа у справі №806/2971/16 до виконання.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 16.01.2018р. у задоволенні адміністративного позову - відмовити повністю.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16.01.2018р. та постановити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. В апеляційній скарзі позивач зазначив, що виконавчий документ було йому повернуто відповідачем без жодної підстави, які передбачені ст.37 Закону України "Про виконавче провадження". Окрім того, не було роз'яснено порядку повторного пред'явлення документа до виконання.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що Житомирським апеляційним адміністративним судом 15.05.2017р. у справі №806/2971/16 за позовом ОСОБА_2 постановлено зобов'язати Головний сервісний центр Міністерства внутрішніх справ України повторно розглянути скаргу ОСОБА_2 від 25.11.2016р. із наданням у встановлений строк відповіді по суті порушених питань. Вказане судове рішення набрало законної сили 25.05.2017р.

На виконання постанови суду у справі №806/2971/16 представнику позивача 12.06.2017р. видано виконавчий лист №748/17, з яким ОСОБА_2 як стягувач звернувся до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (а.с.7).

23.11.2017р. за результатами розгляду заяви ОСОБА_2 головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кравчук А.С. прийняла рішення у формі повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання (а.с.8).

Зі змісту повідомлення слідує, що виконавчий документ повернено стягувачу без прийняття до виконання на підставі п.10 ч.4 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження" з тих мотивів, що його пред'явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Вважаючи такі дії відповідача неправомірними та ненадання позивачу роз'яснення про порядок повторного пред'явлення виконавчого документа до виконання, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення, яким відмовлено в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016р. №1404-VIII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №1404-VIII), передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України ( п.1 ч.1 ст.3 Закону України №1404-VIII).

У відповідності до ч.1 ст.5 Закону України №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з ч.1 ст.24 Закону України №1404-VIII, виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Виконання рішення, яке зобов'язує боржника вчинити певні дії, здійснюється виконавцем за місцем вчинення таких дій (ч.3 ст.24 Закону України №1404-VIII).

Відповідно до ст.25 Закону України №1404-VIII визначено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення (у разі якщо виконавчі провадження про стягнення коштів з одного боржника відкрито у кількох органах державної виконавчої служби, якщо боржник та його майно перебувають на території адміністративно-територіальних одиниць, віднесених до підвідомчості різних органів державної виконавчої служби, тощо), або у разі виконання зведеного виконавчого провадження в органах державної виконавчої служби можуть утворюватися виконавчі групи в порядку, визначеному Міністерством юстиції України. У разі хвороби державного виконавця, його перебування у відрядженні чи відпустці, звільнення чи відсторонення від посади державного виконавця, включення державного виконавця до складу виконавчої групи при іншому органі державної виконавчої служби, відводу (самовідводу) державного виконавця, наявності інших обставин, що ускладнюють виконання рішення, виконавче провадження може бути передане від одного державного виконавця до іншого. У разі відводу (самовідводу) всіх державних виконавців органу державної виконавчої служби, утворення виконавчої групи, якщо виконавчі провадження щодо одного й того самого боржника відкриті в різних органах державної виконавчої служби, наявності інших обставин, що ускладнюють виконання рішення, виконавче провадження може бути передане від одного органу державної виконавчої служби до іншого. Передача виконавчих проваджень від одного державного виконавця до іншого, від одного органу державної виконавчої служби до іншого або до виконавчої групи здійснюється в порядку, визначеному Міністерством юстиції України.

Аналіз наведених правових норм свідчить на користь висновку, що за загальним правилом, у разі відсутності умов, наведених у ст.25 Закону України №1404-VIII, підвідомчість виконавчих проваджень органам державної виконавчої служби визначається за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження надано стягувачу лише у разі підвідомчості виконавчого провадження одночасно кільком органами державної виконавчої служби, тобто тоді, коли вчинення виконавчих дії щодо виконання рішення на певній території відноситься до функцій кількох органів державної виконавчої служби.

Пунктом 3 розділу І Інструкції №512/5 передбачено, що органами державної виконавчої служби є: Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до якого входить відділ примусового виконання рішень; управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - управління державної виконавчої служби), до складу яких входять відділи примусового виконання рішень; районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних територіальних управлінь юстиції (далі - відділи державної виконавчої служби).

Підвідомчість цих органів державної виконавчої служби встановлена пунктом 4 розд. І вказаної Інструкції.

Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України підвідомчі рішення, за якими: боржниками є Апарат Верховної Ради України, Адміністрація Президента України, Кабінет Міністрів України, центральні органи виконавчої влади, Конституційний Суд України, Верховний Суд України, вищі спеціалізовані суди, апеляційні суди, Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, Національне антикорупційне бюро України, Вища рада юстиції, Національний банк України, Рахункова палата, Управління справами Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська і Севастопольська міські ради або обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації та їх структурні підрозділи, інші органи державної влади та їх посадові особи; сума зобов'язання становить двадцять та більше мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті (абз. 1-3 пункту 4 розділу І Інструкції).

У відповідності до змісту абз. 4-6 п. 4 розд. І Інструкції відділу примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі підвідомчі рішення, за якими: боржниками є територіальні органи центральних органів виконавчої влади та їх структурні підрозділи, місцеві суди, міські, районні або селищні ради чи районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, місцеві прокуратури, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи; сума зобов'язання становить від десяти до двадцяти мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Судом встановлено, що боржником за виконавчим листом №748/17, виданим 12.06.2017р. за судовим рішенням у справі №806/2971/16 є Головний сервісний центр Міністерства внутрішніх справ України.

Відповідно до Закону України "Про Національну поліцію" та Положення про Головний сервісний центр Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015р. №1393 (у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України від 19.05.2017р. №401) є міжрегіональним територіальним органом з надання сервісних послуг центрального органу виконавчої влади - Міністерства внутрішніх справ України.

Враховуючи те, що виконавчий лист виданий Житомирським окружним адміністративним судом у справі №806/2971/16 підвідомчий Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Міністерства юстиції України в Київській області, функції якого щодо примусового виконання такого рішення поширюються на територію місцезнаходження боржника, колегія суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивачем виконавчий лист №748/17, виданий 12.06.2017р. Житомирським окружним адміністративним судом пред'явлено не за підвідомчістю та не за місцем виконання.

Що стосується винесення рішення у формі повідомлення про повернення виконавчого листа суд зазначає наступне.

Процедура повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання визначена ст. 4 Закону №1404-VIII.

Пунктом 10 частини 4 статті 4 Закону №1404-VIII визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо виконавчий документ пред'явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Змістом ст.37 Закону України №1404-VIII визначено вичерпний перелік причин повернення виконавчого документа стягувачу вже після прийняття виконавчого документу до виконання.

Згідно з п. 4 розд. ІІІ Інструкції виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред'явлення виконавчого документа.

Зважаючи на все викладене вище, судова колегія вважає, що суд дійшов правильного висновку, що головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України повертаючи виконавчий документ без прийняття до виконання, шляхом прийняття відповідного повідомлення діяв на підставі Закону та у межах своїх повноважень, а тому є необґрунтованими позовні вимоги про визнання неправомірною бездіяльності Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в частині невиконання п.7 Розділу ІІІ, п.1 Розділу V Інструкції №512/5.

Разом з тим суд враховує, що відповідно до частини 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пункт 5 частини 2 статті 18 Закону України №1404-VIII передбачає, що виконавець зобов'язаний роз'яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов'язки.

Таким чином, Закон України №1404-VIII, зобов'язавши виконавця роз'яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов'язки, не передбачає такого роз'яснення саме у повідомленні про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, оскільки в даному випадку виконавче провадження не розпочато і постанова про відкриття виконавчого провадження ще не прийнята.

Крім того, при дослідженні судом змісту повідомлення від 23.11.2017р. про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, судом встановлено, що головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Кравчук А.С. роз'яснив, що відповідно до положення про Головний сервісний центр Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015р. №1393 (у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України від 19.05.2017р. №401) Головний сервісний центр Міністерства внутрішніх справ України є міжрегіональним територіальним органом з надання сервісних послуг МВС.

Отже, відповідач, повертаючи виконавчий документ ОСОБА_2 без прийняття до виконання, шляхом прийняття відповідного повідомлення від 23.11.2017р., діяв на підставі Закону України №1404-VIII, Інструкції №512/5 та у межах своїх повноважень.

Відповідно до 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не впливають на правильність прийнятого судового рішення. Рішення прийнято судом першої інстанції з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, рішення Житомирського окружного адміністративного суду від "16" січня 2018 р. без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя М.М. Капустинський

судді: Б.С. Моніч

І.Г. Охрімчук

Повне судове рішення складено "16" квітня 2018 р.