Справа № 802/755/18-а
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2018-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

16 квітня 2018 р. Справа № 802/755/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Воробйової Інни Анатоліївни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Шаргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) до Шаргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області (далі - Шаргородське ОУПФУ Вінницької області, управління пенсійного фонду, відповідач), яким просила:

- визнати протиправними дії щодо обчислення трудового стажу та відмови у нарахуванні та виплаті грошової допомоги відповідно до п.7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" незаконними;

- зобов'язати зарахувати до стажу роботи 32 роки 8 місяців років, що дають право на пільгову пенсію за вислугу років та здійснити нарахування та виплату грошової допомоги в розмірі 10 пенсій за віком станом на день призначення відповідно до п.7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що має право на отримання допомоги в розмірі 10 пенсій за віком, оскільки її педагогічний стаж роботи складає 32 роки 8 місяців. Однак, звернувшись із відповідною заявою до управління пенсійного фонду отримала відмову.

Не погоджуючись із даною відмовою та вказуючи, що спеціальний стаж підтверджено рядом документів, в тому числі трудовою книжкою, вважає, що дії відповідача щодо не врахування стажу на посаді завідуючої бібліотекою до спеціального та відмову у виплаті грошової допомоги незаконними, у зв'язку з чим звернулась з цим позовом до суду.

19 березня 2018 р. ухвалою суду відкрито провадження та призначено її до розгляду на 16.04.2018 р. за правилами спрощеного позовного провадження.

02.04.2018 р. на адресу суду надійшов відзив (вх.№12697 від 02.04.2018 р.), в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позову мотивуючи наступним.

За даними трудової книжки, ОСОБА_1 працювала завідуючим бібліотекою в закладі культури. Постановою КМУ №909 від 04.11.1993 р., затверджено перелік закладів і установ освіти, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років і серед такого (переліку) відсутній заклад культури.

Відтак, враховуючи вищенаведене, відмова у виплаті грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій є правомірною.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд встановив наступне.

26.12.2017 р. позивач звернувся до Шаргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області із заявою щодо виплати одноразової грошової допомоги .

За наслідком розгляду даної заяви, листом за вих. №90-Б від 28.12.2017 р. повідомлено про відсутність підстав для виплати даної допомоги. Зокрема, у даному листі вказано, що до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років. Згідно з Порядком до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах установах державної та комунальної форми власності на посадах, передбачені з Переліком, затвердженим постановою КМУ від 04.11.1993 р. №909 (зі мінами). Цим переліком в розділі "Освіта" передбачено бібліотекарі бібліотек галузі освіти, що мають статус юридичної особи відповідно до законодавства.

За даними трудової книжки позивач працювала 30 та більше років на посаді завідуючої бібліотеки, що належить до закладу культури.

Робота на посаді бібліотекаря в бібліотеці, що належить до закладу культури не дає право на пенсію за вислугу років відповідно до статті 55 Закону України " Про пенсійне забезпечення". Відтак, при призначенні пенсії відсутні підстави для виплати грошової допомогу в розмірі десяти призначених пенсій.

Не погоджуючись з такою позицією суб'єкта владних повноважень позивач звернувся з цим позовом до суду.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд керується та виходить з наступного.

Відповідно до пункту "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", право на пенсію за вислугою років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи від 25-30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 р. та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26років 6 місяців: з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6місяців; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28років 6 місяців; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців; з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.

Відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV та пункту 5 постанови № 1191 від 23.11.2011 р. "Про затвердження Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги та її виплати", особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього закону, працювали у закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок-30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Оцінюючи доводи відповідача, щодо відсутності посади бібліотекаря відділу культури в переліку постанови №909, суд вказує на наступне.

Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України N 909 від 04.11.93 р. (далі - Постанова №909), передбачено завідуючих та бібліотекарів бібліотек.

При цьому, відповідно до пункту другого приміток до Постанови Кабінету Міністрів України №909 від 04.11.1993 року, робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Окрім того, згідно частини першої статті 30 Закону України "Про бібліотеки і бібліотечну справу", на працівників бібліотек, незалежно від форм власності та статусу бібліотеки, поширюються гарантії, встановлені законодавством про працю, соціальне страхування, пенсійне забезпечення.

Враховуючи вище викладене, позивач, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України N 909 від 04.11.93 р., має право на пенсію за вислугою років, а переліком зазначеної Постанови передбачена пенсія завідуючих та бібліотекарів бібліотек незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Згідно з пунктом 2 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати затверджених Кабінетом Міністрів України від 23.11.2011 року № 1191, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. "е", "ж" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" , що передбачені переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років".

Аналіз зазначених норм, дає обґрунтовані підстави вважати, що стаж завідуючої бібліотекою має зараховуватись до пільгового стажу в розумінні пункту "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" при розгляді відповідних заяв про призначення пенсії, оскільки вищевказаним переліком передбачена пенсія завідуючих та бібліотекарів бібліотек незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі ВАСУ від 16.04.2013 р.

Пунктами 1, 3 Порядку №637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Як видно із трудової книжки у ОСОБА_1 наявний наступний стаж роботи:

1) 01.09.1980 р. по 02.01.2002 р. - завідуюча бібліотекою с. Покутино;

2) 02.01.2002 р. по 31.12.2014 р. - завідуюча бібліотекою с. Покутино Калитинської сільської ради;

3) 02.01.2015 р. по 31.03.2017 р. - завідуюча бібліотекою - філії с. Покутино Шаргородськї ЦБС;

4) 01.04.2017 р. по теперішній час -завідуюча бібліотека - філії Шаргородськї ЦБС.

Відтак, враховуючи вище процитовані норми, період роботи з 01.09.1980 р. по 31.12.2014 р. та з 02.01.2015 р. до моменту призначення пенсії за віком має бути зарахований до педагогічного стажу, оскільки, як зазначалось вище, право на пенсію за вислугою років мають завідуючі бібліотек незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ .

Разом з тим, оцінюючи вимоги про визнання протиправними дій щодо обчислення спеціального трудового стажу, то суд вказує на наступне.

Згідно загальних засад права, бездіяльність суб'єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб'єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи. В свою чергу, дії - це юридично значуща активна (тобто врегульована нормами права) поведінка суб'єкта владних повноважень, що спричиняє юридичні наслідки.

Як встановлено, відповідач не зарахував до спеціального стажу, період роботи позивача на посаді завідуючої бібліотеки, тобто не вчинив дії.

Відтак, в частині визнання протиправними дій щодо обчислення спеціального трудового стажу, позов задоволенню не підлягає, оскільки жодних дій відповідачем не вчинялось.

При цьому, суд вважає за необхідне, керуючись статтею 9 КАС України, вийти за межі позовних вимог, оскільки це є необхідним для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить.

Так, згідно частини першої вказаної норми, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод та інтересів людини і громадянина з боку суб'єктів владних повноважень.

Зі змісту вказаної норми, можна зробити висновок, що при розгляді справи суд обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві. Водночас суд може вийти за межі правового обґрунтування, зазначеного у позовній заяві, якщо вбачає порушення інших приписів ніж ті, про які йдеться у позовній заяві.

Отже, вихід за межі позовних вимог можливий у справах за позовами до суб'єктів владних повноважень, при цьому, вихід за межі позовних вимог повинен бути пов'язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна вимога.

Вказане підтверджується роз'ясненням поняття "виходу за межі позовних вимог", наведеним у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року "Про судове рішення".

Так, відповідно до пункту 3 цієї, Постанови виходом за межі позовних вимог є вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

Як вже встановлено судом та зазначалось вище, всупереч нормам чинного законодавства відповідач не зарахував до педагогічного стажу визначений у трудовій книжці період. Відтак, така бездіяльність є протиправною.

Оцінюючи вимоги про визнання протиправними дій щодо відмови у нарахуванні та виплаті грошової допомоги та зобов'язання нарахувати і виплатити таку, суд вказує на наступне.

Як зазначалось вище, у позивача наявний спеціальний педагогічний стаж на посаді завідуючої бібліотекою, робота на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років. При цьому, позивач до призначення оскаржуваної пенсії, будь-яку іншу не отримувала.

Згідно процитованих вище норм, особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону № 1058-ІV, працювали у закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

За таких обставин, враховуючи наявність у позивача спеціального стажу та правових підстав для призначення пенсії за вислугу років, суд доходить висновку , що дії управління, які полягають у відмові в нарахуванні та виплаті грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсії за віком є протиправними, як наслідок, необхідно зобов'язати суб'єкта владних провести відповідне нарахування та виплату.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини частково підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, адміністративний позов належить задовольнити частково.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини другої статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, враховуючи, що позов підлягає частковому задоволенню судові витрати понесені позивачем у даній справі в загальній сумі 1409, 60 грн. підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Шаргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області у сумі 1057, 20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Шаргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області щодо незарахування до спеціального трудового стажу всього періоду роботи ОСОБА_1 на посаді завідуючої бібліотекою до моменту призначення пенсії за віком.

Визнати протиправними дії Шаргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області щодо відмови у нарахуванні та виплаті грошової допомоги відповідно до п.7-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" .

Зобов'язати Шаргородське об'єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області зарахувати до спеціального трудового стажу весь період роботи ОСОБА_1 на посаді завідуючої бібліотекою до моменту призначення пенсії за віком та здійснити нарахування і виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, відповідно до п.7-1 розділу ХV- "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" .

В задоволенні позову в частині позовних вимог про визнання протиправними дій щодо обчислення спеціального трудового стажу -відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер за ДРФО - НОМЕР_1) судовий збір в сумі 1057, 20 (однієї тисячі п'ятдесят сім гривень 20 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Шаргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області (Вінницька область, м.Шаргород, вул. Героїв Майдану, 222, код 40352856).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер за ДРФО - НОМЕР_1)

Відповідач: Шаргородське об'єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області (Вінницька область, м.Шаргород, вул. Героїв Майдану, 222, код 40352856).

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна