Справа № 640/20040/17
Суддя: Зуб Г. А.
Дата ухвалення: 2018-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2018 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

Головуючого судді Зуб Г.А.

за участю секретаря Шаповал Є.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харків адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти №6 батальйону №2 УПП у м. Харкові лейтенанта поліції Гунько Владислава Олеговича, третя особа - Управління патрульної поліції м. Харкова про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому просить постанову серії БР №855205 від 14.12.2017 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, яка складена відповідачем відносно позивача - визнати незаконною та скасувати. В обгрунтування вказаних підстав посилається на наступне. 14.12.2017 року о 16 год. 26 хв. по вул. Полтавський шлях, 81-А відповідачем було винесено оскаржувану постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Відповідно до змісту постанови, позивач, керуючи транспортним засобом LEXUS TL 570 н.з. НОМЕР_1, проїхав на заборонений, а саме червоний сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3 Е ПДР України. Позивач вважає дану постанову незаконною та необгрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню за наступних підстав. Відповідач не мав права виносити постанову на місці зупинки автомобіля, а мусив це зробити в приміщенні управління поліції, внаслідок позивач був позбавлений можливості заявляти клопотання, скористатись правовою допомогою, подавати докази по справі тощо. Крім того, не було складено протокол про адміністративне правопорушення, оскільки позивач не погоджувався з вказаним правопорушенням. Також, на думку позивача, була порушена процедура розгляду адміністративної справи, також відсутність склад правопорушення, передбачений ч.2 ст. 122 КУпАП, адже позивач не здійснював проїзд на заборонений червоний сигнал світлофору. Крім того, записи у постанові здійснюються розбірливим почерком, а саме посада, спеціальне звання та ПІБ поліцейського записуються друкованими літерами, що не було дотримано відповідачем.

Позивач в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом належним чином та своєчасно, в своєму позові просить провести розгляд справи без участі позивача.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про місце та час слухання справи сповіщений судом своєчасно та належним чином, надав до суду відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позову, оскільки поліцейський виносить постанову без складання протоколу, та справа розглядається на місці вчинення адміністративного правопорушення. Також до суду надано відеозапис.

Представник третьої особи УПП м. Харкова до суду не з'явився, повідомлявся судом належним чином та своєчасно.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

14.12.2017 року о 16 год 07 хв. в м. Харків на перехресті з вул. Полтавський Шлях, , водій проїхав на заборонений, а саме на червоний сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3е ПДР України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП. На ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 425,00 грн.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 №3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (із змінами та доповненнями).

Частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) передбачено адміністративну відповідальність за проїзд на заборонений сигнал світлофора.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов'язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 за №1395.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (п.4 розділ 1 Інструкції).

Тому посилання позивача на те, що не було складено протокол про адміністративне правопорушення є необгрунтованим.

За приписами статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, у тому числі, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов'язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

За змістом статті 31 Закону "Про Національну поліцію", поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 вказаного Закону, поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

До суду надано було відеозапис, відповідно до якого позивач не оскаржує, що він проїхав на заборонений сигнал світлофора.

Посилання позивача про те, що спірна постанова не складена у відповідності до вимог статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення

у визначеному цією правовою нормою місці розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки, як роз'яснено у Рішенні Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 словосполучення "за місцем його вчинення", вжите у названій статті, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення є необгрунтованим, оскільки в даному випадку, спірна постанова складена відповідачем у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а не за фактичним місцем знаходження (адресою) Управління патрульної поліції, що відповідає вимогам наведених вище положень законодавства. Крім того, відповідно до ч.1 п.1 розділу ІІІ Інструкції №1395, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення від 14.12.2017 року відповідає вимогам статті 283 КпАП України, стягнення накладено у межах санкції відповідної статті.

Надані доводи позивача, стосовно необґрунтованості винесення постанови, а саме факту не здійснення зазначеного правопорушення, спростовуються самими матеріалами справи та наданим відеозаписом. А посилання щодо порушення вимоги відповідачем процедури розгляду справи, а саме ігнорування порядку встановленого ст. ст. 278,279 КУпАП взагалі в судовому засіданні нічим не підтверджені.

Відповідно до ст. 251 КУпАП - доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Позивачем не надано будь-яких доказів, які б обгрунтовували його доводи, крім посилань на норми КУпАП в своєму позові.

Вина позивача у правопорушенні доведена зазначеними письмовими доказами та наданим відеозаписом. Поставити під сумнів об'єктивність відповідача- суб'єкта владних повноважень, у суду підстав немає. Окрім цього, факт вчинення позивачем правопорушення зафіксований у встановленому законом порядку і доведений відповідачем належними та допустимими доказами. На підставі встановлених судом обставин справи, наведених положень законодавства, яким врегульовано спірні правовідносини, досліджених під час розгляду справи доказів, суд приходить до висновку про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без задоволення, та залишення оскаржуваної постанови без змін.

Згідно ч.2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод та інтересів людини і громадянина від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 5, 9, 19, 77, 241-246, 286 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора роти №6 батальйону №2 УПП у м. Харкові лейтенанта поліції Гунько Владислава Олеговича, третя особа - Управління патрульної поліції м. Харкова про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - залишити без задоволення.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 855205 від 14.12.2017 року відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП - залишити без змін.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомукаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Повний текст рішення виготовлено 13 квітня 2018 року.

СУДДЯ Г.А. ЗУБ