Справа № 804/180/1281/17
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2018-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 березня 2018 року Справа № 804/180/1281/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
розглянувши в письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Марганецької міської ради, Марагнецького міського голови Дніпропетровської області ОСОБА_8, Виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області про оскарження бездіяльності органів місцевого самоврядування та стягнення матеріальної та моральної шкоди, -
07.08.2017 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 звернулись із позовною заявою до Марганецької міської ради Дніпропетровської області, Марганецького міського голови Дніпропетровської області ОСОБА_8, Виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області, в якій просять:
- визнати протиправною бездіяльність Марганецької міської ради Дніпропетровської області в частині її повноважень щодо реалізації конституційних прав осіб, віднесених до категорії 1 та 2, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (пункти 14, 2 статті 14 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи), - позивачів протягом 2016, 2017 років щодо повного забезпечення гарантованих державою компенсацій та пільг на безоплатне користування всіма видами міського та приміського транспорту в м. Марганець Дніпропетровської обл.;
- визнати протиправною бездіяльність Марганецького міського голови Дніпропетровської області ОСОБА_8 в частині її повноважень щодо реалізації конституційних прав осіб, віднесених до категорії 1 та 2, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (пункти 14, 2 статті 14 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи), - позивачів протягом 2016, 2017 років щодо повного забезпечення гарантованих державою компенсацій та пільг на безоплатне користування всіма видами міського та приміського транспорту в м. Марганець Дніпропетровської обл.;
- визнати протиправною бездіяльність виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області в частині його повноважень щодо реалізації конституційних прав осіб, віднесених до категорії 1 та 2, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (пункти 14, 2 статті 14 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи), - позивачів протягом 2016, 2017 років щодо повного забезпечення гарантованих державою компенсацій та пільг на безоплатне користування всіма видами міського та приміського транспорту в м. Марганець Дніпропетровської обл.;
- стягнути з Марганецької міської ради Дніпропетровської області, Марганецького міського голови Дніпропетровської області ОСОБА_8 та виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області солідарно відшкодування шкоди, завданої їх протиправною бездіяльністю в частині їх повноважень щодо реалізації конституційних прав осіб, віднесених до категорії 1 та 2, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (пункти 14, 2 статті 14 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи), - позивачів протягом 2016, 2017 років щодо повного забезпечення гарантованих державою компенсацій та пільг на безоплатне користування всіма видами міського та приміського транспорту в м. Марганець Дніпропетровської обл., кошти в сумі 179 040, 00 грн., з яких:
Ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 08.08.2017 року провадження у справі відкрито.
Ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 18.01.2018 року передано справу на розгляд Дніпропетровському окружному адміністративному суду за підсудністю.
Ухвалою Дніпропетровському окружному адміністративному суду від 13.02.2018 року прийнято справу до провадження та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.
Позовна заява обґрунтована тим, що відповідачами не забезпечено дотримання конституційних гарантій позивачів, як осіб, віднесених до категорії 1 та 2, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (пункти 14, 2 статті 14 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи), а саме протягом 2016, 2017 років не забезпечено гарантованих державою компенсацій та пільг на безоплатне користування всіма видами міського та приміського транспорту в м. Марганець Дніпропетровської обл., чим допущено протиправну бездіяльність. Вказують, що мережа міських автобусних маршрутів загального користування м. Марганець не містить замовлення на види та обсяги пільгових перевезень, у тому числі компенсації та пільги на безоплатне користування особами, віднесеними до категорії 1 та 2, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, всіма видами міського та приміського транспорту в м. Марганець Дніпропетровської обл.
Позивачі та представник позивачів у судове засідання не прибув, надано клопотання про здійснення розгляду справи без їх участі.
Представники відповідача вимоги позовної заяви не визнали, надано відзив на позовну заяву, згідно якого виконавчим комітетом Марганецької міської ради Дніпропетровської області укладені договори про надання послуг з перевезення пасажирів автомобільним транспортом у м. Марганці, якими передбачено обовязок перевізника щодо безкоштовного перевезення пільгових категорій населення у кількості 2 осіб без бюджетної компенсації. Також, вказано, що перевізники не звертались до органів місцевого самоврядування з питання укладання договорів про відшкодування витрат з перевезення пільгових категорій населення.
Враховуючи відсутність перешкод для розгляду справи у письмовому провадженні, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, відповідно до положень частини 3 статті 194 та частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України.
Дослідивши матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
Судом встановлено, що ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджено посвідченням особи, яка постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (Категорія 1), серія А №447378 від 20.03.2003 р., посвідченням учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (Категорія 2), серія А №226862 С від 09.02.2011 р., посвідченням учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (Категорія 2), серія А №321111 від 23.05.1996 р., посвідченням особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (Категорія 1), серія А №140770 С від 25.11.2010 р., посвідченням громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи (Категорія 1), серія А №053746 від 12.02.1997 р., посвідченням громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи (Категорія 1), серія А №019955 від 07.06.1993 р., відповідно.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Так, відповідно до статті 14 вказаного Закону, для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження, учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Згідно статті 20 вказаного Закону, особам, віднесеним до категорії 1 (пункт 1 статті 14), надаються такі гарантовані державою компенсації та пільги: безплатне користування всіма видами міського та приміського транспорту (крім таксі, в яких число посадочних місць для пасажирів не більше 9) на території України за наявності посвідчення встановленого зразка, а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - також електронного квитка, який видається на безоплатній основі (п.15 наведеної статті).
Особам, віднесеним до категорії 2 (пункт 2 статті 14), надаються такі гарантовані державою компенсації та пільги: безплатне користування всіма видами міського та приміського транспорту (крім таксі) на території України для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які належать до категорії 2, за наявності посвідчення встановленого зразка, а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - також електронного квитка, який видається на безоплатній основі (п.9 ч.1 ст. 21 Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).
Отже, позивачі мають право на безоплатний проїзд всіма видами міського та приміського транспорту (крім таксі) на території України, гарантоване Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Згідно Закону України «Про автомобільний транспорт» послугою з перевезення пасажирів є перевезення пасажирів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату.
Відповідно до ст.. 7 Закону України «Про автомобільний транспорт» забезпечення організації пасажирських перевезень на міських автобусних маршрутах загального користування покладається на виконавчий орган сільської, селищної, міської ради відповідного населеного пункту.
Органи місцевого самоврядування формують мережу міських автобусних маршрутів загального користування і здійснюють у межах своїх повноважень контроль за дотриманням законодавства у сфері автомобільного транспорту на відповідній території (ст.6 наведеного Закону).
Відповідно до ст. 29 даного Закону, автомобільним перевізником, що здійснює перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб'єкт господарювання, який відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надає послугу за договором перевезення пасажира транспортним засобом, що використовується ним на законних підставах. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані надати перевізникам, які здійснюють пільгові перевезення пасажирів та перевезення пасажирів за регульованими тарифами, компенсацію відповідно до закону.
Згідно ст. 37 Закону України «Про автомобільний транспорт» пільгові перевезення пасажирів, які відповідно до законодавства користуються такими правами, забезпечують автомобільні перевізники, які здійснюють перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування.
Автомобільному перевізнику, який здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, забороняється відмовлятися від пільгового перевезення, крім випадків, передбачених законом.
Безпідставна відмова від пільгового перевезення тягне за собою відповідальність згідно із законом.
Види та обсяги пільгових перевезень установлюються замовленням, у якому визначається порядок компенсації автомобільним перевізникам, які здійснюють перевезення пасажирів на маршрутах загального користування, збитків від цих перевезень.
Відповідно до ст.31 Закону України «Про автомобільний транспорт» відносини автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування міських, приміських та міжміських, які не виходять за межі території області (внутрішньообласні маршрути), із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування визначаються договором про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування, у якому встановлюються: перелік маршрутів загального користування, які буде обслуговувати автомобільний перевізник, умови організації перевезень, показники якості транспортного обслуговування населення, термін роботи автомобільного перевізника, зобов'язання органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо облаштування маршруту, підтримки проїзної частини автомобільної дороги та під'їзних шляхів у належному стані (тільки для міських автобусних маршрутів), розмір компенсації витрат автомобільного перевізника внаслідок перевезення пільгових пасажирів та регулювання тарифів, механізм їх виплати.
Статтею 35 наведеного Закону вказано, що перевезення пасажирів автобусами в режимі регулярних пасажирських перевезень здійснюють автомобільні перевізники на автобусних маршрутах загального користування на договірних умовах із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.
Так, в обґрунтування позовних вимог позивачі вказують, що на маршрутах міста Марганець № 1 «Міська лікарня Городище 1А», графік № 1; № 2 «Міська лікарня Городище 1Б», графіки №№ 1, 2, 3 «Кільцевий А», графіки №№ 1-9, № 4 «Кільцевий Б», графіки №№ 1-9 відсутні замовлення на види та обсяги пільгових перевезень.
Судом встановлено, що виконавчим комітетом Марганецької міської ради Дніпропетровської області в особі міського голови ОСОБА_9, як організатором, укладено договори про організацію перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування міському в місті Марганець з перевізниками:
- ТОВ «Транспортна компанія «Автоград» - договір № 4 від 12.02.2014 р. (маршрут № 3 «Кільцевий А», згідно п.6.2 договору, він дії до 24.04.2018 р.);
- ФОП ОСОБА_10 - договір № 7 від 24.03.2014 р. (маршрут № 4/1 «Кільцевий Б», згідно п.6.2 договору, він укладено терміном на пять років);
- ФОП ОСОБА_11 - договір № 8 від 13.01.2014 р. (маршрут № 6 «Міська лікарня - Миколаївка», згідно п.6.2 договору, він дії до 24.04.2018 р.);
- ФОП ОСОБА_12 - договір № 4 від 24.04.2013 р. (маршрут № 4/3 «Кільцевий Б», згідно п.6.2 договору, він дії до 24.04.2018 р.);
- ФОП ОСОБА_12 - договір № 9 від 24.02.2014 р. (маршрут № 5 «Міська лікарня Енгельс», згідно п.6.2 договору, він дії до 13.03.2019 р.).
Згідно умов вказаних договорів (п.2.3.19 та 2.3.20) перевізник зобовязаний здійснювати протягом одного рейсу за рахунок власної діяльності, без бюджетної компенсації або з такою, перевезення 2-х пасажирів пільгових категорій.
Незалежно від наявності у транспортному засобі вільних місць, перевозити безоплатно та без обмежень за рахунок бюджетної компенсації: ветеранів війни, осіб, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а також осіб, які мають особливі, або трудові заслуги перед Батьківщиною, жертв нацистських переслідувань, почесних громадян міста.
Згідно підпункту 10 пункту 145 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.1997 року № 176, перевізник зобовязаний: здійснювати перевезення пасажирів з квитками і пасажирів, яким згідно із законодавством надано пільги щодо плати за проїзд.
Рішенням виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області № 98 від 24.02.2016 р. «Про затвердження автоперевізників, яким в 2016 році буде здійснюватися компенсація за пільговий проїзд окремих категорій громадян, що фінансується за рахунок коштів місцевого бюджету, управлінням праці та соціального захисту населення» затверджено автоперевізників, яким в 2016 році буде здійснюватися компенсація за пільговий проїзд окремих категорій громадян, що фінансується за рахунок коштів місцевого бюджету, управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Марганецької міської ради: ФОП ОСОБА_11, ФОП ОСОБА_12

Також, рішенням виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області № 5 від 11.01.2017 р. «Про затвердження автоперевізників, яким в 2017 році буде здійснюватися компенсація за пільговий проїзд окремих категорій громадян, що фінансується за рахунок коштів місцевого бюджету управлінням праці та соціального захисту населення» затверджено автоперевізників, яким в 2017 році буде здійснюватися компенсація за пільговий проїзд окремих категорій громадян, що фінансується за рахунок коштів місцевого бюджету, управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Марганецької міської ради: ФОП ОСОБА_11, ФОП ОСОБА_12

Окрім того, в матеріалах справи відсутні докази відмови виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області перевізникам в укладанні договорів на здійснення компенсації за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

Рішенням виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області № 328 від 22.06.2016 р. зобовязано автомобільних перевізників взяти під персональну відповідальність забезпечення якісного та безпечного виконання перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування.

Рішенням виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області № 258 від 27.06.2017 р. зобовязано автомобільних перевізників міста чітко дотримуватись умов договорів про надання послуг з перевезення пасажирів автомобільним транспортом та паспортів маршрутів.

Також, до вказаного рішення складено інформація про стан пасажирських перевезень, згідно якої до відділу з питань транспорту та звязку виконавчого комітету Марганецької міської ради з початку 2017 року надійшло 13 звернень стосовно відсутності пільгового проїзду у місті та інших питань. З метою відповідного реагування, про факти порушень повідомляється управління Укртрансбезпеки, як орган на який покладено контроль за безпекою на транспорті та виконання вимог законодавства з питань транспорту.

Крім того, позивачами не надано доказів звернення до відповідачів з питання відмови у пільговому проїзді на міських автобусних маршрутах загального користування.

За сукупності викладених обставин, посилання позивачів на відсутність встановленого порядку надання пільгових перевезень, що, в свою чергу призводить до відсутності пільгового проїзду, судом не приймаються.

Окрім того, позивачем до позовної заяви надано докази лист Управління Укртрансінспекції у Дніпропетровській області №263 від 30.07.2015 р., висновок Марганецького МВ від 17.08.2015 р., які не мають жодного відношення до суті спору.

Крім того, жодних листів, відповідей щодо від перевізників з приводу відсутності замовлення на види та обсяги пільгових перевезень позивачами до матеріалів справи не надано.

Судом досліджено лист перевізника ФОП ОСОБА_10 від 10.11.2017 р. на адресу заступника міського голови м. Марганець, яким підтверджено, що починаючи з квітня 2013 року здійснення пільгового перевезення пасажирів; скарги на відмову у пільговому перевезенні від громадян ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 не надходили.

Отже, позивачами жодними належними та допустимими доказами під час судового розгляду справи у відповідності до вимог статей 72-77 Кодексу адміністративного судочинства України не підтверджено факти відмови позивачам у безоплатному проїзді на автобусних маршрутах загального користування м. Марганець.

Суд зазначає, що відповідно до ст.5 Закону України «Про автомобільний транспорт» основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг. Державне регулювання та контроль у сфері автомобільного транспорту спрямовані, зокрема, на: забезпечення балансу інтересів держави, органів місцевого самоврядування, користувачів транспортних послуг та підприємств, установ, організацій, інших юридичних та фізичних осіб суб'єктів господарювання на автомобільному транспорті незалежно від форм власності; захист прав споживачів під час їх транспортного обслуговування тощо.

Реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування (ст.6 Закону).

Відповідно до Положення про Державну інспекцію України з безпеки на наземному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2014 року № 299, Державна інспекція України з безпеки на наземному транспорті (Укртрансінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування, міському електричному, залізничному транспорті.

Укртрансінспекція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, здійснює ліцензування господарської діяльності з надання послуг з перевезення пасажирів, безпечних вантажів, багажу автомобільним, залізничним транспортом; здійснює контроль за додержанням ліцензійних умов провадження господарської діяльності з надання послуг з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів, багажу автомобільним, залізничним транспортом; здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства, норм і стандартів на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті та підготовку пропозицій щодо їх удосконалення; здійснює розгляд звернень громадян з питань, пов'язаних з діяльністю Укртрансінспекції, її територіальних органів; проводить перевірки за додержанням суб'єктами господарювання, фізичними особами та юридичними особами вимог законодавства про транспорт; здійснює інші повноваження, визначені законом.

Укртрансінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до постанови КМУ від 10.09.2014 року № 442 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади», розпорядження КМУ від 16.12.2015 року № 1378 «Питання Державної служби з безпеки на транспорті» утворено Державну службу України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеки) шляхом реорганізації злиття Державної інспекції з безпеки на морському та річковому транспорті та Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті; функції і повноваження Державної інспекції з безпеки на морському та річковому транспорті та Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті, покладено на Державну службу України з безпеки на транспорті.

Тобто, протягом 2016-2017 років контроль за дотриманням перевізниками м. Марганець законодавства у сфері автомобільного транспорту повинен був здійснюватися саме Державною службою України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеки).

З огляду на викладене, зважаючи на відсутність належних доказів допущення відповідачами протиправної бездіяльності, суд приходить до висновку, що відповідачами протягом 2016-2017 років вживалися заходи з організації перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування, в тому числі забезпечення пільгового проїзду на міських автобусних маршрутах загального користування в межах наданих повноважень, що виключає твердження про порушення відповідачами вимог ст. 6, 7 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Так, відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Згідно ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій субєкта владних повноважень протиправними та зобовязання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності субєкта владних повноважень протиправною та зобовязання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) субєкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - субєкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Позивачі, заявляючи вимоги про визнання бездіяльності протиправною, не заявляють вимог, спрямованих на захист своїх прав.

Згідно п.1 ч.1 ст.19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до частини 2 статті 124 Конституції України юрисдикція суддів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Отже, з наведеної норми Конституції України слідує, що судова юрисдикціям поширюється не загалом на всі суспільні правовідносини, а лише на такі, що врегульовані нормами права, тобто на правовідносини.

В свою чергу неодмінними елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб'єктивне право особи та її обов'язок.

Відтак, судовому захисту підлягає суб'єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах.

Підставою для звернення особи до суду з позовом щодо оскарження рішення, дії чи бездіяльності будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб є наявність у позивача переконання в порушенні його прав або свобод чи в існуванні перешкод у здійсненні цих прав.

Виходячи із положень статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом розгляду в порядку адміністративного судочинства є рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Виходячи з наведеного, до суду можуть бути оскаржені рішення, дії, бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які порушують права, свободи та інтереси.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 є безпідставними та задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 72, 77, 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 (вул. Маяковського, 9/48, м. Марганець, 53400, паспорт серія АЕ № 067339), ОСОБА_3 (вул. К. Лібкнехта, 23/6, м. Марганець, 53400, паспорт серія АК № 323644), ОСОБА_4 (вул. Ювілейний квартал, 7/45, м. Марганець, 53400, паспорт серія АЕ № 644037), ОСОБА_5 (вул. Разіна, 6, м. Марганець, 53400, паспорт серія АЕ № 064116), ОСОБА_6 (вул. Південний квартал, 11/24, м. Марганець, 53400, паспорт серія АО № 362217), ОСОБА_7 (вул. Шахтна, 6, м. Марганець, 53400, паспорт серія ВА № 569362) до Марганецької міської ради Дніпропетровської області (вул. Єдності, 29А, м. Марганець 53407, ідентифікаційний код 35055650), Марганецького міського голови Дніпропетровської області ОСОБА_8 (вул. Єдності, 29А, м. Марганець 53407), Виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області (вул. Єдності, 29А, м. Марганець 53407, ідентифікаційний код 04052181) - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1